# Viviane Romance

Viviane Romance (Pauline Ronacher Ortmans: Roubaix, 4 de juliol de 1912 – Niça, 25 de setembre de 1991) va ser una actriu teatral, cinematogràfica i televisiva de nacionalitat francesa, amb un repertori de papers que van fer-ne la dona fatal per excel·lència del cinema francès de les dècades de 1930 i 1940.

## Biografia

Va debutar als 13 anys com a ballarina al Théâtre de la Ville. Als 14 anys es va incorporar al ventall del Moulin Rouge, coincidint amb la gran Mistinguett. Després va ballar French cancan al Bal Tabarin. Amb 16 anys es va passar a l'opereta i al gènere teatral de boulevard. Escollida Miss París als 18 anys, va provocar un nou escàndol quan es va saber que estava embarassada. Desprovista del seu títol, a canvi va guanyar una considerable popularitat.
A partir de 1931 va actuar al cinema fent petits papers, destacant per primer cop en el film Princesse Tam Tam (1935). Després va fer un fugaç paper de ballarina de cabaret a Liliom, de Fritz Lang, i va conèixer Julien Duvivier, que li va donar un paper a La Bandera. A l'any següent va treballar a La Belle Équipe, al costat de Jean Gabin i Charles Vanel. L'èxit de la pel·lícula li va obrir les portes d'una carrera en la qual va encarnar prostitutes i vampiresses, entre altres personatges, encadenant els triomfs amb films com Naples au baiser de feu (1937), L'Étrange Monsieur Victor (1937), La Maison du Maltais (1938), Gibraltar (1938), etc. En les recaptacions dels films rodats abans de la Segona Guerra Mundial, ella sobrepassava Michèle Morgan i Danielle Darrieux.
El 1941 va actuar a Vénus aveugle, d'Abel Gance, un intent valent d'allunyar-se dels seus papers habituals, però que va desconcertar els seus seguidors fidels. També va rodar Carmen, de Christian-Jaque (film en el qual va treballar com a directora d'escena), i va ser la Reina dels Gitanos a la cinta Cartacalha, reine des gitans. Mentrestant va ser temptada per l'escriptura, i s'encarregà de l'argument de Feu sacré (1941) i La Boîte aux rêves (1945).
Va refusar rodar per a la Continental alemanya, però el 1942, pressionada per Otto Dietrich, cap del Propagandastaffel, es va sumar al grup d'actors convidats pels alemanys a visitar els estudis cinematogràfics de Berlín, amb Junie Astor, René Dary, Suzy Delair, Danielle Darrieux i Albert Préjean. A Berlín, l'agost de 1943, va acompanyar diversos artistes francesos, entre els quals Loulou Gasté, Raymond Souplex, Édith Piaf i Albert Préjean, i va posar davant la Porta de Brandenburg, amb motiu d'un viatge que tenia la suposada finalitat de promoure la cançó francesa. A causa de tot això va ser empresonada uns quants dies després de l'Alliberament, però no va rebre cap condemna, i finalment va ser posada en llibertat amb les disculpes del tribunal.
Finalitzada la Segona Guerra Mundial es va retrobar amb Duvivier, que li va oferir renovar els seus èxits. A Panique, adaptació d'una novel·la de Georges Simenon, va demostrar el seu talent interpretant una filla perversa. Però el seu personatge començava a estar obsolet. Encara va fer una bona interpretació a l'Affaire des poisons, de Henri Decoin, cinta en la qual encarnava la veïna.
En aquesta mateixa època Romance es va fer productora. El 1949 va produir el film més important de la seva carrera, Maya, que també va protagonitzar. La direcció va ser a càrrec de Raymond Bernard. No obstant això, algunes de les pel·lícules produïdes per ella van fracassar, i cap va passar a la posteritat.
Víctima de problemes financers, va vendre una gran part dels seus béns i es va retirar a viure a La Gaude, a la Costa Blava. Va reaparèixer el 1961 per fer una gira teatral per moltes poblacions de província, representant Noix de coco, de Marcel Achard. Romance va actuar per última vegada a la pantalla el 1974, amb un paper a la pel·lícula de Claude Chabrol Nada.
Romance va publicar el 1986 un llibre de memòries titulat Romantique à mourir. Va morir el 1991 a Niça, França. Les seves restes van ser incinerades, i les cendres van ser dispersades al castell de La Gaude, una antiga fortalesa templera situada en les altures sobre Cagnes-sud-Mer que ella havia restaurat el 1964.
Viviane Romance es va casar tres vegades. Els seus marits van ser els actors Georges Flamant (1937 - 1942) i Clément Duhour (1944 - 1952) i el director Jean Josipovici (1954 - 1956).

## Filmografia
### Cinema

| 1929: Paris Girls, d'Henry Roussell 1931: Mam'zelle Nitouche, de Marc Allégret 1931: Il est charmant, de Louis Mercanton 1932: La Dame de chez Maxim's, d'Alexander Korda 1933: Ciboulette, de Claude Autant-Lara 1933: L'Épervier, de Marcel L'Herbier 1933: Je te confie ma femme, de René Guissart 1933: Justin de Marseille, de Maurice Tourneur 1934: Liliom, de Fritz Lang 1934: Zouzou, de Marc Allégret 1934: L'Auberge du Petit-Dragon, de Jean de Limur 1934: Mam'zelle spahi, de Max de Vaucorbeil 1934: N'aimer que toi, d'André Berthomieu 1935: La Bandera, de Julien Duvivier 1935: Dédé, de René Guissart 1935: Retour au Paradis, de Serge de Poligny 1935: Marchand d'amour, d'Edmond T. Gréville 1935: Les Yeux noirs, de Victor Tourjansky 1935: Princesse Tam Tam, d'Edmond T. Gréville 1935: L'Équipage, d'Anatole Litvak 1935: Monsieur Prosper, de Robert Péguy 1935: La Rosière des halles, de Jean de Limur 1936: Une gueule en or, de Pierre Colombier 1936: Les Deux Favoris, de Georg Jacoby i André Hornez 1936: L'Ange du foyer, de Léon Mathot 1936: Deuxième Bureau, de Pierre Billon 1936: La Belle Équipe, de Julien Duvivier 1937: Le Puritain, de Jeff Musso 1937: Naples au baiser de feu, d'Augusto Genina 1937: L'Homme à abattre, de Léon Mathot 1937: L'Étrange Monsieur Victor, de Jean Grémillon 1937: Le Club des aristocrates, de Pierre Colombier 1937: Salónica, nido de espías, de Georg-Wilhelm Pabst 1938: Der spieler, de Gerhard Lamprecht i Louis Daquin 1938: La Maison du Maltais, de Pierre Chenal | 1938: Prisons de femmes, de Roger Richebé 1938: Gibraltar, de Fedor Ozep 1939: Angélica, de Jean Choux 1939: L'Esclave blanche, de Mark Sorkin 1939: La Tradition de minuit, de Roger Richebé 1941: Vénus aveugle, d'Abel Gance 1942: Cartacalha, reine des gitans, de Léon Mathot 1942: Le Feu sacré, de Maurice Cloche 1943: Une femme dans la nuit, d'Edmond T. Gréville 1945: Carmen, de Christian-Jaque 1945: La Route du bagne, de Léon Mathot 1945: La Boîte aux rêves, d'Yves Allégret i Jean Choux 1946: L'Affaire du collier de la reine, de Marcel L'Herbier 1947: Panique, de Julien Duvivier 1947: La Maison sous la mer, de Henri Calef 1947: La Colère des dieux, de Karel Lamač 1948: Gli uomini sono némicli, d'Ettore Giannini 1949: Maya, de Raymond Bernard 1951: Passion, de Georges Lampin 1951: Au cœur de la Casbah, de Pierre Cardinal 1952: Les Sept Péchés capitaux, de Yves Allégret 1952: Les femmes sont des anges, de Marcel Aboulker 1952: Legione straniera, de Basilio Franchina 1953: L'uomo, la bestia e la virtù, de Stefano Vanzina 1954: La Chair et le Diable, de Jean Josipovici 1955: Le Tournant dangereux, de Robert Bibal 1955: Gueule d'Ange, de Marcel Blistène 1955: L'Affaire des poisons, de Henri Decoin 1956: Pitié pour les vamps, de Jean Josipovici 1956: L'inspecteur connaît la musique, de Jean Josipovici 1957: I segreti della notte, de Mario Matioli 1960: Pelusa, de Javier Setó 1962: Mélodie en sous-sol, de Henri Verneuil 1974: Nada, de Claude Chabrol |

### Televisió

* 1964: Le Mystère de Choisy, de Stellio Lorenzi
* 1972: La Dame aux camélias, de Pierre Cardinal
* 1973: Du plomb dans la tête, de Roger Dallier
* 1973: L'Éloignement, de Jean-Pierre Desagnat

## Teatre

* 1961: Noix de coco, de Marcel Achard, escenografia de Jean Meyer, Théâtre des Célestins

## Bibliografia

* Yvan Foucart, Dictionnaire des comédiens français disparus, Mormoiron, éditions cinéma, 2008, ISBN 978-2-9531-1390-7
* Isabelle Baudelet, Romance Viviane, une femme dans le cinéma français, Au Paravent, 2012,
* Alain Feydeau, Viviane Romance, Coll. Maurice Bessy, Pygmalion/Gérard Watelet, Paris, 2001, ISBN 2-85704-725-8
* Viviane Romance Romantique à mourir, Vertiges du Nord/Carrère, Paris, 1986, ISBN 9782868043481

## Referències

* 1 2 3 «Biographie». [Consulta: 4 desembre 2010].
* ↑ «Viviane Romance» (en castellà). SensaCine. [Consulta: 24 juliol 2021].
* 1 2 «Viviane ROMANCE (1912 / 1991)». Arxivat de l'original el 26 de novembre de 2009. [Consulta: 4 desembre 2010].
* ↑ «Sous la botte, le cinéma français», 04-01-1996. [Consulta: 24 febrer 2013].
* ↑ Blottière. «Pierre Dac: "Tout ça, ça fait..." (1944)» (en francès). L'histgeobox, 10-06-2011. [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ Feydeau, Alain. Viviane Romance, 2001.

## Enllaços externs

* Portal Les gens du cinéma
* Château de la Gaude
* L'encinémathèque