OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tadeu d'Edessa

Tadeu d'Edessa, en siríac: Addai (Edessa, Mesopotàmia, s. I - Edessa, Beirut o Artaz, ca. 44) fou un bisbe i un dels setanta deixebles encarregats de difondre el cristianisme. És venerat com a sant a tota la cristiandat.

## Biografia

Tadeu era un hebreu d'Edessa (Mesopotàmia); segons Eusebi de Cesarea, Tomàs apòstol l'havia enviat a predicar. Hi va instruir i batejar Abgar V d'Edessa, rei al qual suposadament el mateix Jesús va enviar epístoles sobre el seu missatge (assumpte controvertit). Sobre la seva vida els testimonis són contradictoris, sembla que va predicar per Mesopotàmia i que va morir o bé a Edessa l'any 44, a Beirut o màrtir a Artaz.
Segons la tradició, va organitzar l'església de Mesopotàmia i va succeir Tomàs a la llista de Katholikoi orientals, títol després disputat pels primats de l'Església Assíria Oriental i els de l'Església Ortodoxa Siríaca.
Una llegenda armènia diu que morí màrtir a la regió d'Artaz cap al 50; altres fonts diuen que morí de mort natural a Edessa o a Beirut el 3 de setembre del 44.
Estudiosos com Jean Daniélou afirmen que tots aquests fets són llegendaris o que les dates són errònies, ja que els primers testimonis fiables sobre l'expansió cristiana a la zona daten d'un segle després.
No apareix al martirologi romà, però sí al calendari ortodox, juntament amb Sant Mari d'Edessa, bisbe convertit per Tadeu i que en fou el successor a la seu episcopal.
A Addai i Mari s'atribueix l'Anàfora d'Addai i Mari, pas litúrgic de l'Església Nestoriana. Addai apareix en diversos apòcrifs neotestamentaris: la Doctrina d'Addai i l'Apocalipsi de Jaume el Just.

## Notes

* ↑ Robert Eisenman, James the Brother of Jesus: The key to Unlocking the Secrets of Early Christianity and the Dead Sea Scrolls, Viking Penguin, 1997, p. 189ss.
# Birnaviridae

Birnaviridae és una família de virus d'ARN bicatenari.

## Gèneres

* Gènere Aquabirnavirus; espècie tipus: Infectious pancreatic necrosis virus
* Gènere Avibirnavirus; espècie tipus: virus de la IBD (infectious bursal disease o malaltia de Gumboro)
* Gènere Blosnavirus; espècie tipus: Blotched snakehead virus
* Gènere Entomobirnavirus; espècie tipus: Drosophila X virus
Els birnaviridae en la classificació de Baltimore es troben en el tipus III (significa amb genoma ARN bicatenari), l'altra família del tipus III és la Reoviridae.

## Referències

* ↑ «Birnaviridae» (en anglès). ViralZone. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Birnaviridae» (en castellà). Química.es. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Taxon Details» (en anglès). ICTV. [Consulta: 19 octubre 2024].
# Calomys callosus

Calomys callosus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids que habita a l'Argentina, Bolívia, el Brasil i el Paraguai. És particularment notable com a vector de la febre hemorràgica boliviana.

## Referències

* ↑ Entrada «Calomys callosus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Meridià 41 a l'est

El meridià 41 a l'est de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord travessant l'oceà Àrtic, Europa, Turquia, Àfrica, l'oceà Índic, l'oceà Antàrtic i l'Antàrtida fins al pol Sud.
El meridià 41 a l'est forma un cercle màxim amb el meridià 139 a l'oest. Com tots els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, uns 20.003,932 km. Al nivell de l'Equador, és a una distància del meridià de Greenwich de 4.563 km.

## De Pol a Pol

Començant en el pol Nord i dirigint-se cap al pol Sud, aquest meridià travessa:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,41.000°E﻿ / 90.000; 41.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 80° 29′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿80.483°N,41.000°E﻿ / 80.483; 41.000﻿ (Mar de Barents) Mar de Barents 67° 40′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿67.667°N,41.000°E﻿ / 67.667; 41.000﻿ (Rússia) Rússia Península de Kola 66° 43′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿66.717°N,41.000°E﻿ / 66.717; 41.000﻿ (Mar Blanc) Mar Blanc 66° 41′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿66.683°N,41.000°E﻿ / 66.683; 41.000﻿ (Rússia) Rússia 43° 26′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿43.433°N,41.000°E﻿ / 43.433; 41.000﻿ (Abkhàzia/Geòrgia)  Abkhazia o Geòrgia Abkhàzia és un estat parcialment reconegut. La majoria dels estats la consideren part de Geòrgia. Passa a través de Sukhumi. 43° 0′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿43.000°N,41.000°E﻿ / 43.000; 41.000﻿ (Mar Negre) Mar Negre 41° 12′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿41.200°N,41.000°E﻿ / 41.200; 41.000﻿ (Turquia) Turquia 37° 7′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿37.117°N,41.000°E﻿ / 37.117; 41.000﻿ (Síria) Síria 34° 25′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿34.417°N,41.000°E﻿ / 34.417; 41.000﻿ (Iraq) Iraq 31° 37′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿31.617°N,41.000°E﻿ / 31.617; 41.000﻿ (Aràbia Saudita) Aràbia Saudita 19° 20′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿19.333°N,41.000°E﻿ / 19.333; 41.000﻿ (Mar Roig) Mar Roig 15° 34′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿15.567°N,41.000°E﻿ / 15.567; 41.000﻿ (Eritrea) Eritrea Illes Dahlak 15° 33′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿15.550°N,41.000°E﻿ / 15.550; 41.000﻿ (Mar Roig) Mar Roig 14° 40′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿14.667°N,41.000°E﻿ / 14.667; 41.000﻿ (Eritrea) Eritrea 13° 57′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿13.950°N,41.000°E﻿ / 13.950; 41.000﻿ (Etiòpia) Etiòpia 4° 6′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿4.100°N,41.000°E﻿ / 4.100; 41.000﻿ (Kenya) Kenya 2° 50′ N, 41° 0′ E﻿ / ﻿2.833°N,41.000°E﻿ / 2.833; 41.000﻿ (Somalia) Somàlia El meridià corre paral·lelament a la frontera amb Kenya, que és d'aproximadament 1 km a l'oest 0° 50′ S, 41° 0′ E﻿ / ﻿0.833°S,41.000°E﻿ / -0.833; 41.000﻿ (Kenya) Kenya Continent i l'illa Pate 2° 12′ S, 41° 0′ E﻿ / ﻿2.200°S,41.000°E﻿ / -2.200; 41.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic Passa just a l'est de la costa de Moçambic 60° 0′ S, 41° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,41.000°E﻿ / -60.000; 41.000﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic 68° 38′ S, 41° 0′ E﻿ / ﻿68.633°S,41.000°E﻿ / -68.633; 41.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Terra de la Reina Maud, reclamat per Noruega

## Referències

* ↑ T. Vincenty. «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation», 01-04-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».

## Vegeu també

* Meridià 40 a l'est
* Meridià 42 a l'est
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1984 - Individual masculí

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1984 celebrats a la ciutat de Sarajevo (Iugoslàvia) es disputà una prova de patinatge artístic sobre gel en categoria masculina que formà part del programa oficial dels Jocs.
El programa obligatori es realitzà el dia 13 i programa lliure el 16 de febrer de 1984 a l'Olympic Hall Zetra.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 23 patindors de 15 comitès nacionals diferents.
| Austràlia (1) Canadà (3) Corea del Sud (1) Estats Units (3) França (2) Iugoslàvia (1)  Japó (1) Polònia (1) | Regne Unit (1) RDA (1) RFA (3) Suècia (1) Txecoslovàquia (1) Unió Soviètica (2) R.P. de la Xina (1) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Scott Hamilton | Brian Orser | Jozef Sabovcik |

## Resultats

| Posició | Nom | CON | F | PC | PL | Pts. |
| 1 | Scott Hamilton | Estats Units | 1 | 2 | 2 | 3.4 |
| 2 | Brian Orser | Canadà | 7 | 1 | 1 | 5.6 |
| 3 | Jozef Sabovcik | Txecoslovàquia | 4 | 5 | 3 | 7.4 |
| 4 | Rudi Cerne | RFA | 3 | 6 | 4 | 8.2 |
| 5 | Brian Boitano | Estats Units | 8 | 3 | 5 | 11.0 |
| 6 | Jean-Christophe Simond | França | 2 | 4 | 9 | 11.8 |
| 7 | Alexander Fadeev | Unió Soviètica | 5 | 8 | 7 | 13.2 |
| 8 | Vladimir Kotin | Unió Soviètica | 11 | 9 | 6 | 16.2 |
| 9 | Norbert Schramm | RFA | 9 | 7 | 8 | 16.2 |
| 10 | Heiko Fischer | RFA | 6 | 10 | 12 | 19.6 |
| 11 | Gary Beacom | Canadà | 10 | 11 | 11 | 21.4 |
| 12 | Grzegorz Filipowski | Polònia | 12 | 12 | 15 | 27.0 |
| 13 | Mark Cockerell | Estats Units | 18 | 17 | 10 | 27.6 |
| 14 | Masaru Ogawa | Japó | 16 | 14 | 14 | 29.2 |
| 15 | Laurent Depouilly | RFA | 14 | 13 | 16 | 29.6 |
| 16 | Falko Kirsten | RDA | 15 | 21 | 13 | 30.4 |
| 17 | Lars Åkesson | Suècia | 13 | 15 | 18 | 31.8 |
| 18 | Zhaoxiao Xu | R.P. de la Xina | 22 | 18 | 17 | 37.4 |
| 19 | Cameron Medhurst | Austràlia | 19 | 16 | 20 | 37.8 |
| 20 | Jaime Eggleton | Canadà | 20 | 19 | 19 | 38.6 |
| 21 | Miljan Begovic | Iugoslàvia | 17 | 22 | 21 | 40.0 |
| 22 | Paul Robinson | Regne Unit | 21 | 20 | 22 | 42.6 |
| 23 | Jae-Hyung Cho | Corea del Sud | 23 | 23 | 23 | 46.0 |
# Matthias Müller

Matthias Müller (1961) és un cineasta alemany. Artista que treballa en cinema, vídeo, instal·lació i fotografia i un dels màxims exponents del cinema d'apropiació. Ha participat amb les seves obres en alguns dels principals festivals del món (Canes, Venècia, Berlín, Locarno), així com en importants exposicions, com ara una retrospectiva que li va dedicar el MoMA de Nova York el 1994. Des del 2003 és professor de l'Acadèmia d'Arts Audiovisuals de Colònia.

## Referències

* ↑ «Matthias Müller». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Marieke van Drogenbroek

Marieke van Drogenbroek (Utrecht, 16 de desembre de 1964) és una ex-remadora neerlandesa que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on disputà dues proves del programa de rem. Guanyà la medalla de bronze en la competició del vuit amb timoner, mentre en el quatre amb timoner fou cinquena.

## Referències

* ↑ «Marieke van Drogenbroek Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2012. [Consulta: 6 octubre 2019].
# Àhmad ibn Hàssan al-Maymandí

Abu-l-Qàssim Àhmad ibn Hàssan al-Maymandí Xams-al-Kufat (mort el 31 de desembre de 1032) fou visir gaznèvida sota el sultà Mahmud de Gazni (998-1030).
El seu pare fou amil de Bust en temps del pare de Mahmud, Sebuktegin, però fou executat per orde d'aquest, que després se'n va penedir. Àhmad va començar la seva carrera administrativa el 994 com a cap del departament de correspondència del príncep Mahmud. Quan aquest fou nomenat governador militar del Khurasan fou promogut a mustawfi (cap de comptabilitat) i arez (cap del departament militar); en aquest temps fou a més a més amil de Bust i de Rukkaj.
El primer visir de Mahmud fou Abu-l-Hàssan Alí ibn Abi-l-Abbàs Fadl ibn Àhmad al-Isfaraïní (994-1010) recomanat per Sebuktegin encara que suposadament Mahmud ja preferia a al-Maymandí (això és posat en dubte pels historiadors). Després de la dimissió d'al-Isfaraïní (1010 o 1011), al-Maymundí va ser nomenat governador de Khurasan (civil) i recol·lector de taxes i fou ben considerat pels habitants de la regió. Al cap de tres anys Àhmad va ser nomenat visir (1013).
Va centralitzar la recaptació a Gazni i va restablir l'àrab com a llengua administrativa (al-Isfaraïní havia introduït el persa). Entre els seus enemics el xa de Coràsmia Altuntaix, Hassanak (després visir del 1024 al 1031) i la germana de Mahmud. Entre els seus partidaris hi havia el príncep Massud ibn Mahmud. La riquesa acumulada per al-Maymandí va despertar la cobdícia de Mahmud que va ordenar detenir el visir i confiscar la seva propietat i enviar-lo finalment a l'Índia, on fou empresonat al castell de Kalinjar; Mahmud, però, no el va voler executar com li demanaven alguns cortesans (1024). Al-Maymandí va restar en presó sis anys.
Quan Massud ibn Mahmud va pujar al poder després de deposar el seu germà Muhàmmad ibn Mahmud (1030) va ordenar l'alliberament d'al-Maymandí i el va cridar a Balkh i li va oferir ser visir, càrrec que al-Maymandí va refusar, però finalment, després d'un acord delimitant responsabilitats, va acceptar el 31 de gener del 1031. Va rebre completa autoritat sobre afers financers i va apartar els possibles competidors però no va tenir part amb l'execució de Hasasnak decretada per Massud i al que va intentar salvar; també va fer d'home bo en el conflicte entre Massud i Altuntaix i el va salvar (1032).

## Bibliografia

* M. Nazim, The Life and Times of Sulṭān Maḥmūd of Ghazna, Cambridge, 1931.
* Ḡ. Ḥ. Yūsofī, "AḤMAD MAYMANDĪ" a Encyclopaedia Iranica
# Província de Parwan

La província de Parwan (Parwān, persa i paixtu: پروان) o Parvān és una divisió administrativa de l'Afganistan a les muntanyes de l'Hindu Kush, situada al nord de Kabul. La capital és Charikar. Encara que després de l'ocupació americana va ser zona segura, darrerament s'han produït diversos atacs. La majoria de la població són tadjiks i kizilbaixis (70%) i després venen els paixtus (25%) i els hazares (2/3%). En aquesta província estava situat l'estratègic túnel de Salang (que assegurava el pas cap al nord) i la base soviètica de Bagram (al nord de Kabul i al sud del túnel).

## Història

El 329 aC, Alexandre el Gran va fundar Alexandria del Caucas. La població, conquerida pels àrabs el 792 fou coneguda com a Parwan. El 1221 s'hi va lliurar la batalla de Parwan entre els mongols i les forces del xa de Coràsmia dirigides per Djalal al-Din Manguberti que fou la primera derrota dels mongols. Una altra batalla s'hi va lliurar el 1840 a la Primera Guerra Angloafganesa quan ja no quedava ningú al poble, i en la que els britànics foren derrotats. El 1937 es va establir una fàbrica tèxtil a Djabal al-Siradj. originant la població de Jabal Saraj prop de l'antiga població de la que només quedaven les ruïnes. A la zona, dominada pels soviètics, hi va haver alguna operació dels islamistes basats fora de la província, però el govern comunista va controlar la província quasi fins al final (1992); a finals del segle xx va oferir resistència als talibans que la van ocupar el 1996 fins que el 2001 va caure en mans dels americans. L'equip militar provincial està manat pels coreans.

## Districtes

Districtes de Parwan :
| Districte | Població | Notes |
| Bagram | 75.423 | |
| Charikar | 130.613 | |
| Ghorband | 74.123 | |
| Jabal Saraj | 48.052 | Sub-dividit el 2005 |
| Kohi Safi | 13.627 | |
| Salang | 13.627 | |
| Sayed Khel | 33.334 | Creat el 2005 segregat del districte de Jabal Saraj |
| Shekh Ali | 22.831 | |
| Shinwari | 39.057 | |
| Surkhi Parsa | 33.639 | |

## Galeria

* Muntanyes a la vall del Salang
* Poble a la vall del Salang
* Riu a la vall del Salang

## Referències

* 1 2 3 4 5 Richard Nelson Frye (1999). "Farwan (also Parwan)", Enciclopèdia de l'Islam, Leiden, Holanda, E J Brill.
* ↑ Wood, David. “Afghan Police the Key to Victory.” Politics Daily. http://www.politicsdaily.com/2009/08/17/afghan-police-the-key-to-victory/ Arxivat 2009-12-07 a Wayback Machine. Access September 14th, 2009.
* ↑ The Times News. “A soldier’s Return.” The Times News. http://www.thetimesnews.com/news/return-28102-soldier-.html%5BEnllaç+no+actiu%5D Accessed September 14th, 2009
* ↑ «Parwan provincial profile». Arxivat de l'original el 2011-05-31. [Consulta: 29 desembre 2010].
* ↑ Parwan province on nps.edu
* ↑ http://joongangdaily.joins.com/article/view.asp?aid=2922615
* ↑ http://www.mrrd.gov.af/nabdp/DDP-Parwaan.htm Arxivat 2010-07-07 a Wayback Machine.
* ↑ Afghanistan Geographic & Thematic Layers
# Joël Matip

Job Joël Andre Matip (nascut el 8 d'agost de 1991) és un exfutbolista camerunès que jugava com a defensa central pel Liverpool FC a la FA Premier League

## Palmarès
### Schalke 04

* 1 Copa alemanya: 2010-11
* 1 Supercopa alemanya: 2011

### Liverpool FC

* 1 Lliga de Campions de la UEFA: 2018-19
* 1 Supercopa d'Europa: 2019
* 1 Premier League: 2019-20
* 1 Copa anglesa: 2021-22
* 2 Copes de la Lliga anglesa: 2021-22, 2023-24
* 1 Community Shield: 2022

## Referències

* ↑ «2014 FIFA World Cup Brazil: List of Players» (PDF). FIFA, 11-06-2014, p. 7 [Consulta: 11 juny 2014]. Arxivat 11 de febrer 2018 a Wayback Machine.
* ↑ Joël Matip, Fitxa a Soccerway (castellà)
# Gudrun Wegner

Gudrun Wegner (Görlitz, 28 de febrer de 1955 - Dresden, 16 de gener de 2005), coneguda posteriorment amb el cognom de casada Wünsche, fou una nedadora alemanya, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar tres proves del programa de natació. En els 400 metres lliures guanyà la medalla de bronze, mentre en els 800 metres lliures fou cinquena i en els 200 metres lliures quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i de bronze al Campionat del món de natació de 1973 i una de plata i una de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1974. Entre 1971 i 1973 guanyà quatre campionats nacionals de la RDA. El 1973 va establir un nou rècord del món en els 400 metres estils. També va establir diferents rècords d'Europa en els 800 metres lliures i 400 estils.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Gudrun Wegner». [Consulta: 18 juliol 2021].
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ «Schwimmen - Deutsche Meisterschaften - Mannschaft». [Consulta: 18 juliol 2021].
# Àssad ibn Nasr

Àssad ibn Nasr fou un visir de l'atabeg salghúrida de Fars Sad ibn Zengi (1197-1226). Apareix també amb els títols d'Amid al-Mulk Abu Ghanem Abu l-Muzaffar, i era probablement nadiu d'Abzar al Fars (al sud de Xiraz).
El 209/1210 va anar en missió a la cort d'Ala al-Din Muhammad a Coràsmia, que impressionat pels seus coneixements literaris i poètics el va voler conservar com a visir a la seva cort, però no ho va aconseguir. A la mort de Sad ibn Zengi el 1226 el seu successor Abu Bakr el va acusar de ser un espia dels Khwarazm-xah i el va empresonar junt amb el seu fill a la fortalesa d'Oskinvan prop d'Ishtakhr on va morir vers el maig del 1227.
# Diya al-Din Ali

Diyà-ad-Din Alí fou un sultà gúrida de la família xansabànida del Ghur. Era fill de Xujà-ad-Din Alí, germà d'Alà-ad-Din Hussayn) i el seu nom abans del 1200 fou Alà-ad-Din Alí ibn Xujà-ad-Din. Mort Tekish de Coràsmia el 1200, el sultà gúrida Ghiyath-ad-Din Muhàmmad va ocupar la part del Gran Khorasan que dominava i va arribar a l'oest fins a Bistam, a la regió de Kumis; Diyà-ad-Din Muhàmmad fou instal·lat com a governador o màlik de Nixapur agafant el làqab de Diyà-ad-Din. Mort Ghiyath-ad-Din el 1203, el seu germà i successor Muïzz-ad-Din Muhàmmad li va cedir el govern de Firuzkuh com a màlik. El 1205 va perdre els seus dominis al Khurasan, que van passar a Coràsmia. A la mort de Muïzz-ad-Din el 1206, la secta local dels karramiyya li va donar suport per aspirar al sultanat però fou derrotat per Ghiyath-ad-Din Mahmud que tenia el suport dels turcs de l'exèrcit i que es va proclamar sultà.

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, The later Ghaznavids: Splendor and Decay, New York, 1977
* Gulam Mustafa Khan, A history of Sultan Bahram Shah of Ghaznin, IC 23, 1949
# Lashkar- i Bazar

Lashkar- i Bazar són un conjunt de campaments militars, habitacions i palaus reials al sud de l'Afganistan, datats dels segles xi i xii; que es troben a la riba esquerra del riu Helmand prop de la confluència amb el riu Argandab. Els àrabs esmenten el complex com a al-Askar. Per la part sud arriba fins a la ciutat medieval de Bust i les ruïnes recents de Kala-yi Bist; i pel nord fins a la població moderna de Lashkar-gah; a l'oest hi ha el riu.

## Història

La seva existència ja es coneixia vagament al segle xix però fins al 1948 no es van realment descobrir quan l'expedició arqueològica francesa les va trobar i va fer cinc campanyes d'excavacions entre 1949 i 1951.
Es creu que fou iniciat per Sebüktigin per protegir la província de Zamindawar i Bust que acabava de conquerir vers 977/978 al turc Baytuz. Algunes fonts suggereixen que fou el mateix Baytuz qui va començar la construcció, ja que s'hi ha trobat una moneda encunyada per ell datada el 969/970. Mahmud de Ghazna hi va fer noves construccions.
El lloc principal és el palau del sud que presenta rastres de dos incendis consecutius, el primer segurament obra del gúrida Ala al-Din Husayn ibn Izz al-Din Husayn, conegut com a Djahan-suz, el 1150; i el segon obra dels mongols vers 1221. Després d'això el lloc va quedar abandonat fins al seu re-descobriment el 1948.

## Notes

* ↑ Els mateixos gúrides o els xas de Coràsmia van restaurar després el complex.

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, “Las̲h̲kar-i Bāzār”, a: Encyclopaedia of Islam, segona edició, editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Consultat en línia el 12 de juny del 2016
* J.-C. Gardin, Lashkari Bazar II: Les trouvailles, céramiques et monnaies de Lashkari Bazar et Bust, MDAFA 18, 1963, pp. 170-71).
# Muhàmmad ibn Àhmad an-Nasawí

Xihab-ad-Din Muhàmmad ibn Àhmad ibn Alí ibn Muhàmmad an-Nassawí al-Khurandizí az-Zaydarí o, més senzillament, an-Nassawí (m. en 1249) fou el secretari i biògraf del xa de Coràsmia Jalal-ad-Din Manguberti (Mangubirti, Mingirni), nascut a Khurandiz prop de Zaydar, dependència de Nasa al Khurasan. Nasa fou la primera ciutat del Khurasan que va caure en mans dels mongols i al-Nasawi va fer l'entrega d'un valuós tribut per allunyar als mongols i després va ajudar un funcionari corasmi i en premi va rebre una iqtà que li va concedir Izlagh Xah, hereu del xa de Coràsmia Alà-ad-Din Muhàmmad.
Va entrar al servei del senyor feudal de Nasa, Ikhtiyar al-Din Zangi ibn Muhàmmad ibn Umar ibn Hamza (que va recuperar la zona al marxar els mongols) i va servir com enllaç amb l'exèrcit del general corasmi Inandj Khan, que primer va derrotar a un destacament mongol a Nasa, però després fou derrotat pels mongols a la plana entre Djurdjan i Astarabad (1222/1223).
Fou llavors naib de Nusrat al-Din Hamza ibn Muhàmmad ibn Hamza ibn Umar, successor de Zangi. En la rivalitat entre els fills del xa de Coràsmia, Nusrat al-Din va prendre partit per Djalal al-Din contra Giyath al-Din, que va enviar contra ell al general Doluk o Tuluk, fill d'Inandj Khan i Nasawi fou enviat com mediador, però abans d'arribar va saber que la meitat dels caps militars havien abandonat a Ghiyath al-Din per unir-se a Djalal al-Din, i ell mateix es va unir a aquest i va oferir al seu wazir Xaraf al-Mulk els diners que tenia per Ghiyath al-Din; el wazir va ordenar a Doluk aixecat el setge de Nasa però aquesta ja havia caigut en mans dels atacants i Nusrat al-Din havia mort a la lluita.
Des de llavors va servir a Djalal al-Din; el 1225 fou nomenat katib al-ixba, després de la caiguda de Maragha. Va adquirir una posició d'influència considerable i va acabar substituint a Diya al-Mulk Ala al-Din Muhàmmad ibn Mawdud com a wazir de Nasa. Diya al-Din va organitzar un complot aliat a Xaraf al-Mulk però Djalal al-Din va donar suport a Nasawi; Diya al-Din va morir poc després.
Llavors fou enviat a Alamut per demanat al dai local de fer la khutba en nom de Djalal al-Din. Després va anar a Tabriz on residia Djalal al-Din; quan van arribar els mongols, va fugir amb el xa de Coràsmia cap al Mughan. Va intentar la submissió de la vila rebel de Gandja i va negociar ajut d'al-Muzaffar Ghazi, emir aiúbida de Mayyafarikin. Després de la darrera batalla el 1231, Nasawi es va refugiar a Amida, on fou empresonat breument per l'emir ortúquida. Després va anar a Irbil, a Mardin, i a Mayyafarikin i finalment cap a l'Iraq on es va unir al general corasmi Berke Khan del que fou wazir fins que el general va morir el 1246 en lluita contra els egipcis. Es va retirar a Alep on va morir vers el 1249.
Va escriure dues obres: Nafhat al-masdir (el 1234/1235) i Sirat as-sultan Jalal-ad-Din Magirní, una història del xa de Coràsmia en àrab (1241/1242).

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, VII, 974 i 975