OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pragmàtica sanció

Una pragmàtica sanció és aquella norma o disposició legal promulgada per un rei i que afecta aspectes fonamentals de l'estat, regulant qüestions com la successió al tron o d'altres. Hom acostuma a identificar-les per la data en què foren decretades.

## Exemples

Entre les sancions que han adquirit major notorietat històrica hi ha:
* Pragmàtica Sanció del 554, dictada per l'emperador Justinià I.
* Pragmàtica Sanció del 1438 (Bourges), dictada per Carles VII de França.
* Pragmàtica Sanció del 1703, dictada per Leopold I del Sacre Imperi Romanogermànic
* Pragmàtica Sanció del 1713, dictada per Carles VI d'Alemanya.
* Pragmàtica Sanció de 1767, dictada per Carles III d'Espanya, decretant l'expulsió dels jesuïtes d'Espanya.
* Pragmàtica Sanció de 1776, dictada per Carles III d'Espanya, sobre matrimonis desiguals.
* Pragmàtica Sanció del 1789, dictada per Carles IV d'Espanya (no publicada).
* Pragmàtica Sanció del 1830, dictada per Ferran VII d'Espanya derogant la Llei Sàlica.

## Dret Català

En dret català, des del segle xiii (1283), quan les constitucions passaren a ésser dret paccionat del rei amb les corts, les disposicions i ordinacions del sobirà que no eren acte de cort i de caràcter general reberen el nom de pragmàtiques (les d'interès particular rebien el nom de privilegi o ordinació particular). Eren revocables pel mateix monarca, però mai no podien contradir els Usatges ni el dret paccionat de les constitucions de Catalunya ni els costums provats de caràcter immemorial. En alguns territoris de jurisdicció baronial no eren obligatòries i podien ésser substituïdes per ordinacions de barons.

## Referències

* ↑ «Pragmàtica sanció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Haidar, J.I., 2015."Sanctions and Exports Deflection: Evidence from Iran," Paris School of Economics, University of Paris 1 Pantheon Sorbonne, Mimeo
* ↑ «Pragmàtica sanció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Pragmàtica sanció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Pragmàtica sanció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Pragmàtica (dret)

## Enllaços externs

* «Pragmatic Sanction» (en anglès). New Advent. [Consulta: 1r juliol 2013].
* «Pragmatic Sanction» (en anglès). Christian Classics Ethereal Library, 04-03-2006. [Consulta: 28 febrer 2014].
# Basandere

Basandere, o “senyora salvatge”, és un personatge de la mitologia basca que apareix a l'entrada de determinades coves, on es pentina la seva cabellera amb una pinta d'or. Porta vestits molt elegants i apareix en algunes llegendes com a capritxosa. Se li suposen relacions amb Basajaun, a qui s'assembla en aparença, però en femení.
Hi ha nombrosos relats relacionats amb la Basandere, com ara el que diu que
| « | una nit, a l'entrada d'una cova de la muntanya de Mondarrain (Ezpeleta, Lapurdi), es pentinava Basandere la seva embullada cabellera amb una pinta d'or. Un pastor d'Itsasu li va robar la pinta i va fugir precipitadament. Basandere el va seguir; però, quan l'anava a ajudar, el lladre va tocar una penya la qual en aquell moment rebia els primers raigs del sol naixent, llavors Basandere li va dir aquestes paraules: "dóna gràcies al sol" i es va retirar a la seva cova de Mondarrain. | » |
Són abundants les referències a la Basandere relacionada amb la selva d'Irati. Per exemple, s'explica que
| « | al camí que puja de Mendibe a la muntanya d'Irati, hi ha l'ermita de Salbatore. Basandere, que vivia en una cova de Galharbeko-potxa, lloc situat a prop d'Irati, posseïa abans aquell canelobre robat, pel que sembla, per Basajaun. Un fill del caseriu Lohibarria (Mendibe) passava per aquell paratge amb les seves vaques, quan va veure lluir al sol el canelobre que acabava de ser brunyit per la seva propietària, la qual estava aleshores ocupada pentinant-se amb una pinta d'or. El jove pastor va demanar insistentment el canelobre a Basandere i aquesta va acabar per lliurar-l'hi. El pastor el duia a l'ermita de Salbatore. Basandere el va veure i va començar a protestar a crits i a perseguir-lo. Basajaun, des de l'alt de la muntanya es va advertir del que passava i es va llançar també cap el jove. Aquest, que estava arribant a Salbatore, va dir a crits: "Jon Doni Salbatore, zuretzat nuen, othoi urrikal zakizkit!" ("Senyor San Salvador, el portava per a vostè; si us plau, tingui pietat de mi"). A l'instant la campana de Salbatore va començar a sonar i Basandere i Basajaun es van aturar. Aquest últim va dir a crits: "T'ha valgut aquesta maleïda campana; però el dia que jo et sorprengui en dejú, ho pagaràs". Uns dies més tard, el jove pastor de Lohibarria anava en dejú a la muntanya, després d'una jornada de trilla i es va trobar amb Basajaun. El pastor es va recordar llavors de l'amenaça i, posant-se la mà al cap, es va trobar al garbuix dels seus cabells uns grans de blat, que després es va portar a la boca i va trencar així el dejuni. Basajaun va desaparèixer a l'instant. Els habitants de Mendibe (Baixa Navarra) han intentat portar el canelobre al poble per tenir-lo més protegit, però mai no han aconseguit baixar-lo més enllà del coll de Haritz-kurutxeta. El canelobre segueix a l'ermita de Sant Salvador de Mendibe. | » |

## Referències

* ↑ “DICCIONARIO ILUSTRADO DE MITOLOGÍA VASCA”, José Miguel de Barandiarán. Obras Completas, Tomo I. Biblioteca de la Gran Enciclopedia Vasca, pág. 58 y 59.
# Paul McDowell (remer)

Paul McDowell (Filadèlfia, 17 de gener de 1905 - Filadèlfia, 14 d'agost de 1962) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del dos sense timoner del programa de rem. Formant parella amb John Schmitt guanyà la medalla de bronze.

## Referències

* ↑ «Paul McDowell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 agost 2018].
# Juzefs Petkēvičs

Juzefs Petkēvičs (Riga, 19 de desembre de 1940 - Riga, 1 de maig de 2024) va ser un jugador d'escacs letó, que obtingué el títol de Gran Mestre el 2002, quan es proclamà campió del món sènior. Era nascut en una família d'origen polonès (el seu oncle era bisbe catòlic).
Tot i que va romandre inactiu des de l'octubre de 2016, a la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2335 punts, fet que en feia el jugador número 28 de Letònia. El seu màxim Elo va ser de 2460 punts, a la llista de juliol de 1992 (posició 503 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Petkēvičs guanyà el campionat d'escacs de Riga el 1967, tot vencent a les tretze partides disputades. El 1967 empatà als llocs 1r-3r a Pärnu. Empatà al primer lloc tres cops al campionat absolut de Letònia (els anys 1969, 1974 i 1985). El 1980 obtingué el títol de Mestre Internacional. El 2002 va guanyar la 12a edició del campió del món sènior a Naumburg.

### Participació en competicions per equips

Petkēvičs ha participat, representant Letònia, en diverses olimpíades d'escacs:
* El 1994, al primer tauler suplent a la 31a Olimpíada in Moscou (+1 –1 =4);
* El 1996, al segon tauler suplent a la 32a Olimpíada in Erevan (+4 –1 =2);
* El 1998, al primer tauler suplent a la 33a Olimpíada in Elistà (+2 –0 =3).

## Referències

* ↑ «Latvijas Šaha Federācija» (en letó). [Consulta: 6 maig 2024].
* 1 2 «Nota biogràfica de Juzefs Petkēvičs» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ «Pan Józef». Arxivat de l'original el 2007-10-29. [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Letònia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Juzefs Petkēvičs «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-04-13. [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ http://www.latchess.lv/lv/hall/2005/12/22/hall_238.html?template=23 Arxivat 2007-09-21 a Wayback Machine.
* ↑ «http://www.geocities.com/al2055urs/index.html&date=2009-10-25+12:13:38 Russian Chess Base». Arxivat de l'original el 2015-04-03. [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ TeleSchach / Senioren Weltmeisterschaft
# Platja de Llevant (Premià de Mar)

La platja de Llevant és una platja urbana de la costa del Maresme, situada a l'est del municipi de Premià de Mar (Maresme). Limita al sud-oest amb el port de Premià i al nord-est amb la platja de Ponent, del municipi de Vilassar de Mar, a l'alçada del torrent de les Tartanes. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 690 metres i una amplada mitjana de 130 metres, formada per sorra gruixuda, amb un pendent d'entrada a l'aigua molt fort. Disposa de servei de vigilància, un punt de la Creu Roja, quioscos, passarel·les que permeten un accés fàcil a persones amb mobilitat reduïda i zones d'oci. S'hi arriba, a peu o en vehicle, a través d'un pas subterrani sota la carretera N-2 i la via del tren, des de la població de Premià de Mar. A la platja hi ha les instal·lacions de l'Escola de Vela i Mar Cercleaventura-Nàutic Premià.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control quinzenal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Referències

* 1 2 «Platja de Llevant». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Llevant». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Escola de Vela i Mar Cercleaventura - Nàutic Premià». Agència Catalana de Turisme.
# Patricia Jones

Patricia Jones (Kamloops, 16 d'octubre de 1930 - Victoria, 23 d'agost de 2000) fou una atleta canadenca, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de bronze en la prova del 4x100 metres formant equip amb Viola Myers, Nancy MacKay i Diane Foster, mentre en els 100 metres finalitzà en cinquena posició.

## Millors marques

* 100 metres. 12,1" (1948)

## Referències

* 1 2 «Pat Jones Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 14 novembre 2019].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Bertil Albertsson

Bertil Albertsson (Uppsala, 1 de setembre de 1921 - Upplands Väsby, 3 de març de 2008) fou atleta suec, especialista en curses de fons, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze en els 10.000 metres, rere Emil Zátopek i Alain Mimoun; mentre en els 5.000 metres fou cinquè. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, disputà les mateixes proves del programa d'atletisme. Fou novè en els 5.000 metres i dotzè en els 10.000 metres.
En el seu palmarès també destaquen vuit campionats nacionals, cinc en els 5.000 metres (1947, 1949 i de 1951 a 1953) i tres en els 10.000 metres (1948, 1950 i 1954). Va millorar en dues ocasions el rècord nacional dels 10.000 metres i fou el primer suec a recórrer aquesta distància en menys de 30 minuts.

## Millors marques

* 1.500 metres. 3'39.4" (1953)
* 3.000 metres. 8'13.4" (1951)
* 5.000 metres. 14'15.0" (1952)
* 10.000 metres. 29'46.0" (1951)

## Referències

* ↑ Bertil Albertsson a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Athletics 2009. Cheltenham: SportsBooks, 2009, p. 100. ISBN 978-1-899807-78-9.
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 60. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «Bertil Albertsson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 2 juliol 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 2 juliol 2020].
# Consell departamental del Gard

El Consell departamental del Gard és l'assemblea deliberant executiva del departament francès del Gard, a la regió d'Occitània.
La seu es troba a Nimes.

## Composició política

| Partit | Sigla | Electes |
| Majoria |||
| Gauche Alternative | GA | 2 |
| Partit Comunista | PC | 8 |
| Partit Socialista | PS | 18 |
| Divers Gauche | DVG | 3 |
| Oposició |||
| Divers Droite | DVD | 2 |
| Nou Centre | NC | 2 |
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 9 |
| Sense grup |||
| Sense etiqueta | SE | 2 |

## Vegeu també

* Consell regional d'Occitània
* Llista dels presidents dels consells departamentals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell departamental del Gard
# Paul Söllner

Paul Söllner (Davos, 5 de juny de 1911 - Murnau am Staffelsee, 8 d'abril de 1991) fou un remer alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Hans Maier, Walter Volle, Ernst Gaber i Fritz Bauer.
Durant la Segona Guerra Mundial va lluitar a la Wehrmacht. El 1972 fou membre del Comitè Organitzadors dels Jocs de 1972.

## Referències

* 1 2 «Paul Söllner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 d'agost 2011. [Consulta: 31 maig 2019].
# Jenn Díaz Ruiz

Jenn Díaz Ruiz (Sant Feliu de Llobregat, 25 d'abril de 1988) és una escriptora i política catalana. Des de 2017 és diputada al Parlament de Catalunya per Esquerra Republicana de Catalunya.

## Biografia

Va estudiar Filologia hispànica i treballa com a traductora i redactora, a més de novel·lista.
Va publicar la primera novel·la als 22 anys, amb influències d'Ana María Matute, Carmen Martín Gaite, Miguel Delibes, José Donoso o García Márquez. L'obra va ser traduïda a l'italià per Edizioni La Linea. Col·labora en les publicacions culturals Catorze i Jot Down, al blog «Mujeres» d'El País i té una columna mensual a El Periódico. A més, ha publicat El duelo y la fiesta (Principal de los Libros, 2012), Mujer sin hijo (Jot Down Books, 2013), Es un decir (Lumen, 2014) i Mare i Filla (Amsterdam Ara, 2015), el seu debut en llengua catalana. Els seus relats han aparegut a Última Temporada. Nuevos narradores españoles 1980-1989 (Lengua de Trapo, 2013) i a l'antologia Bajo treinta (Salto de Página, 2013).

## Activitat política

El novembre de 2017 es va anunciar que ocuparia la vuitena posició a la candidatura d'Esquerra Republicana de Catalunya - Catalunya Sí a les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2017. Fou escollida diputada de la XII legislatura. També fou escollida diputada d'Esquerra Republicana a les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2021, sent, així, diputada de la XIII legislatura del Parlament de Catalunya.

## Obres

* 2011 - Belfondo
* 2012 - El duelo y la fiesta
* 2013 - Mujer sin hijo
* 2014 - Es un decir
* 2015 - Mare i filla, primera novel·la de Jenn Díaz escrita en català.
* 2016 - Vida familiar
* 2020 - Dona i poder. Com i per què feminitzar la política (Ara Llibres, 2020)

## Referències

* ↑ «Jenn Díaz Ruíz». Esquerra Republicana de CatalunyaJenn Díaz Ruíz. [Consulta: 27 febrer 2023].
* ↑ Catalunya, Parlament de. «Fitxa del diputat/ada».
* ↑ «Jenn Díaz - Entrevistes Virtuals». [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ Razón, La «Jenn Díaz: «Tantas facilidades nos han complicado la vida»» (en castellà). www.larazon.es. Arxivat de l'original el 2014-04-07 [Consulta: 2 abril 2014].
* ↑ «Jenn Díaz». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ Tugas, Roger «ERC reserva sis dels nou primers llocs de la candidatura per a independents». NacióDigital, 12-11-2017.
* ↑ «Jenn Díaz: ‘Des del punt de vista internacional, el 21-D funcionarà com un referèndum’». [Consulta: 11 desembre 2017].
* ↑ Díaz, Jenn. El duelo y la fiesta. Madrid: Principal de los Libros, 2012. ISBN 978-84-938978-7-1.
* ↑ «Mare i Filla». web. Ara Llibres. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* Blog de l'autora
# Patrick Ryan

Patrick "Pat"/"Paddy" James Ryan (Old Pallas, Limerick, Irlanda, 4 de gener de 1881 – Limerick, 2 de febrer de 1965) va ser un atleta irlandès de naixement, però estatunidenc d'adopció, especialista en llançament de martell, que va competir a començaments del segle XX i que va representar els Estats Units als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920.
Ryan va guanyar el seu primer títol irlandès de martell el 1902, quan va superar a Tom Kiely. El 1910 Ryan emigrà als Estats Units. Després d'aconseguir la tercera posició al campionat de l'AAU de 1911, el 1912 fou segon i el 1913 ja va guanyar el títol. Amb l'excepció de 1918 quan va estar lluitant a Europa amb l'Exèrcit dels Estats Units, va guanyar el títol de l'AAU cada any de 1913 fins al 1921, quan es va retirar.
En els seus primers moments a Nova York treballà com a capatàs d'obra, però posteriorment entrà al cos de policia de la ciutat. No va arribar a temps d'obtenir la nacionalitat estatunidenca per participar en els Jocs de 1912. El 1913 va establir el primer rècord del món reconegut per l'IAAF en llançament de martell amb un llançament de 57,77 metres. Aquest rècord mundial fou vigent durant 25 anys [2] i com a rècord estatunidenc durant quaranta anys, fins al juliol de 1953, quan Martin Engel el millorà.
El 1920 va prendre part en els Jocs d'Anvers, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla d'or en la prova del llançament de martell i la de plata en el llançament de pes de 25 kg.
El 1924 va tornar a Irlanda per fer-se càrrec de la granja familiar, on va romandre fins a la seva mort, el 1964

## Millors marques

* llançament de martell. 57,77 metres (1913)

## Referències

* 1 2 «Paddy Ryan Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 d’octubre 2012. [Consulta: 1r desembre 2017].
* ↑ Patrick James Ryan a trackfield.brinkster.net
# Betty Grimes

Helen Elizabeth "Betty" Grimes, posteriorment Lindley, (Minneapolis, Minnesota, 25 d0octubre de 1899 - Washington DC, 18 de març de 1976) va ser una saltadora estatunidenca que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la prova de palanca de 10 metres del programa de salts, que finalitzà en sisena posició.

## Referències

* ↑ «Betty Grimes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 2 juliol 2017].
# Premi de l'Estat per a l'emancipació gai - Premi Jos Brink

El Premi de l'Estat per a l'emancipació gai - Premi Jos Brink (en neerlandès Staatsprijs voor homo-emancipatie Jos Brink-prijs) és un premi creat el 2008 pel Ministeri d'Ensenyament, Cultura i Ciència del govern dels Països Baixos atorgat a persones o organitzacions que han ben merescut per a l'acceptació i l'emancipació de la comunitat LGBT.
S'atorga cada dos anys a l'entorn del 17 de maig, el Dia Internacional contra l'homofòbia i la transfòbia. Porta el nom de l'actor, escriptor i cabaretista Jos Brink (1942-2007). El premiat rep una obra d'art i 10.000 euros. Al costat del premi principal s'atorga també un premi d'encoratjament a una iniciativa innovadora recent que mereix un reconeixement i un suport oficial.

## Premiats

* 2009: Henk Krol, fundador i cap de redacció del periòdic Gay Krant, creat el 1980. Els jurats van apreciar «els seus objectius, mètodes i resultats que van contribuir considerablement a l'acceptació dels homosexuals als Països Baixos».
El premi d'encoratjament va anar al RCTH un grup de teatre de Rotterdam per la seva obra educativa Sex a la ciutat destinada a la sensibilització a les escoles.
* 2011: Els voluntaris de l'Associació neerlandesa per a la integració de l'homosexualitat COC. Segons els jurats: «El voluntaris van fer del COC un element que contribueix a la imatge de marca del nostre país i la seva acció va contribuir a la reputació de pioner dels Països Baixos al nivell internacional [en l'emancipació LGBT]. El COC ha esdevingut un concepte conegut per tota la població neerlandesa.»
El Premi d'encoratjamant va ser atorgat al diputat Ahmed Marcouch per a la seva acció per a obrir intrèpidament el debat sobre l'homosexualitat encara molt penós als cercles dels immigrants.

## Enllaços externs

* www.josbrinkprijs.nl - Web oficial del premi

## Referències

* ↑ Ministerie van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap, «Jos Brink-prijs bekend», 8 de maig de 2009, [consulta l'1 de gener de 2013
* 1 2 «Juryrapport Staatsprijs voor Homo-Emancipatie Jos Brink Prijs 2011 & Aanmoedigingsprijs», (en català: Raport integral dels jurats (en neerlandès))
* ↑ Ministerie van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap, «Jos Brink-prijs voor Henk Krol» 17 de maig de 2009
* ↑ «Rotterdams centrum voor theater - Centre rotterdamès de teatre». Arxivat de l'original el 2013-05-07. [Consulta: 1r gener 2013].
* ↑ «Jos Brink Prijs voor vrijwilligers COC», RTL-nieuws, 15 de maig de 2011
* ↑ «COC-vrijwilligers en Achmed Marcouch ontvangen homo-emancipatieprijs van minister Van Bijsterveldt» Arxivat 2013-12-12 a Wayback Machine., Web oficial del govern neerlandès, Ministerie van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap, 15 de maig 2011, (en català: Els voluntaris del COC i Achmed Marcouch reben el Premi de l'emancipació homosexual de les mans de la ministre Van Bijsterveldt)
# Paul Wolf

Paul Wolf (Madison, 5 d'octubre de 1915 - Pasadena, 14 d'agost de 1972) fou un nedador estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va guanyar medalla de plata en els 4x200 metres lliures del programa de natació. Formà equip amb John Macionis, Ralph Flanagan i Jack Medica.
Va formar part de l'equip que millorà el rècord del món dels 4x100 metres lliures el 1938.

## Referències

* 1 2 Paul Wolf a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «World Record Progression. 4x100 m Freestyle Long Course». Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 18 juliol 2020].
# Vladislav Artémiev

Vladislav Mikhàilovitx Artémiev (en rus: Владисла́в Миха́йлович Арте́мьев; nascut el 5 de març de 1998 a Omsk) és un jugador d'escacs rus que té el títol de Gran Mestre des del 2014 a l'edat de 15 anys, 10 mesos i 11 dies.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre del 2021, hi tenia un Elo de 2700 punts, cosa que en feia el jugador número 11 (en actiu) de Rússia, i el número 37 del món. El seu màxim Elo va ser de 2761 punts, a la llista del juny de 2019.

## Resultats destacats en competició

Vladislav Artémiev va néixer a Omsk al sud-oest de Sibèria, i als sis anys va aprendre a jugar als escacs. El 2013 a Sotxi fou campió juvenil de Rússia, en un torneig en què hi participava Aleksandra Goriàtxkina, que fou segona.
Per mitjà del Campionat d'Europa individual de 2014, obtingué una plaça per a participar en la Copa del Món de 2015 on eliminà a Surya Shekhar Ganguly a la primera ronda i fou eliminat a la segona romnda per Radosław Wojtaszek.
El febrer del 2015 fou 2n-5è a l'Obert de Moscou amb 7 punts de 9 empatat amb Tigran L. Petrossian, Francisco Vallejo i Anton Kórobov (el campió fou Ernesto Inàrkiev). El juny de 2016 fou quart a la Copa del President del Kazakhstan, de semiràpides, celebrada a Almaty (el campió fou Farrukh Amonatov).
El març de 2019 va guanyar el Campionat d'Europa individual a Skopje, per damunt de Nils Grandelius. També el març de 2019, fou membre de l'equip rus que va quedar primer al Campionat del món per equips a Astana.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Vladislav Artémiev» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 octubre 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ «Evolució Elo de Vladislav Artémiev» (en anglès). FIDE consulta= 26 de juny de 2019.
* ↑ «Profile of a prodigy: Vladislav Artemiev». [Consulta: 13 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «Russian Youth won by Artemiev and Kashlinskaya». ChessBase, 25-04-2013. [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Participants de la Copa del Món de 2015». Arxivat de l'original el 21 d'agost 2015. [Consulta: 13 octubre 2015].
* ↑ «Resultats Copa del Món de 2015». Arxivat de l'original el 12 d'octubre 2015. [Consulta: 13 octubre 2015].
* ↑ «Ernesto Inarkiev convincing in Moscow Open 2015». chessdom.com. [Consulta: 23 maig 2016]. (anglès)
* ↑ McGourty, Colin. «Amonatov shocks stars to win $30,000 Eurasian Cup» (en anglès).
* ↑ Peterson, Macauley «European Championship: Gold for Artemiev» (en anglès). chessbase, 29-03-2019 [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ Crowther, Mark. «FIDE World Team Championship 2019» (en anglès). The Week In Chess, 14-03-2019. [Consulta: 2 maig 2021].