OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ducati Monster

La Monster (coneguda informalment com a Il Mostro en italià) és una motocicleta dissenyada per Miguel Ángel Galluzzi i produïda per Ducati Motor Holding SpA a Bolonya, Itàlia des de l'any 1993. El seu llançament al mercat va marcar l'inici de la moda de les motocicletes conegudes com a naked (despullat en anglès) que permet observar-ne tant el motor com el bastidor. Les vendes del model Monster representen gairebé la meitat de les vendes de motocicletes Ducati arreu del món. Les Ducati, inclosa la Monster, són reconegudes pels seus motors bicilíndrics a 90 graus (L-twin) amb distribució desmodròmica i pel seu xassís tubular d'acer tipus trellis, tots dos dissenyats per Fabio Taglioni (1920-2001).

## Història

Ducati en va desenvolupar tres models en la seva primera generació: M600, M750 i M900 (el nombre es refereix a la cilindrada de cada model). El primer model a aparèixer, la M900, va sortir al mercat l'any 1993; la M600 va aparèixer l'any 1994, i finalment la M750 va arribar el 1996. La moto es va mantenir sense quasi cap canvi fins a l'any 2000, quan Ducati va dotar el model M900 amb injecció electrònica de combustible. Un altre canvi tècnic d'aquell any va ser l'adopció de discs de frenada davanters semiflotants amb pinces de fre Brembo de quatre pistons, unes llandes també Brembo més lleugeres així com una forquilla invertida Showa de 43 mm de diámetre.
Actualment n'hi ha vuit models al mercat, la M620, M620 Dark, M695, MS2R, MS2R Dark, MS2R1000, S4R, i S4Rs. L'any 2007, la M620 i la M620 Dark seran reemplaçades pel model M695 i M695 Dark, respectivament. Recentment, Ducati va afegir a la família Monster el model S2R; amb una línia similar al model S4R de 4 vàlvules, però amb el motor de 800 cc de 2 vàlvules, més simple i econòmic. L'any 2005, el model S2R1000 va estendre la línia Desmodue S2R (motor de 2 vàlvules amb distribució desmodròmica).
El novembre del 2005, se'n va anunciar un nou model, la S4RS Testastretta. Aquest model usa el motor de la 999, última generació de superbike de la casa, amb suspensió anterior i posterior Öhlins i pinces de fre davanteres d'anclatge radial. El febrer del 2006 va suposar l'anunci de l'arribada del nou model M695, prevista per a l'any 2007. El nou motor de la M695 representa el motor amb la major potència per centímetre cúbic de qualsevol motor refrigerat per aire fabricat per Ducati.

## Referències

* ↑ Ducati Monster Arxivat 2006-08-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Monster Club de Catalunya Arxivat 2013-09-30 a Wayback Machine.
# Infinite

Infinite és el vuitè àlbum d'estudi de la banda finlandesa de power metal Stratovarius. L'àlbum va ser enregistrat entre setembre i desembre de 1999 i va ser llençat al mercat el 28 de febrer de 2000 a través de Nuclear Blast i Victor Entertainment (Japó). Es tracta del primer àlbum de la banda distribuït per Nuclear Blast.
L'àlbum va assolir la posició número 1 en el la llista de vendes d'àlbums a Finlàndia i s'hi va mantenir dins durant nou setmanes, així com també va assolir el top 100 en altres 6 països. "Hunting High and Low" i "A Million Light Years Away" van ser llençats com a singles de l'àlbum, assolint les posicions 4 i 14 respectivament en el la llista de vendes de singles de Finlàndia. Infinte va obtenir el certificat Platí el juny de 2013, amb 21.907 còpies venudes.
Cinc cançons més van ser editades com a bonus tracks per a diferents edicions internacionals : "Why Are we Here?", "It's a Mystery", "What Can I Say", "Keep The Flame" i "Neon Light Child", totes elles incloses en l'àlbum recopilatori de la banda Intermission, editat el 2001.

## Crèdits

* Timo Kotipelto – veu principal
* Timo Tolkki – Guitarra, veus de suport, enginyer de so, producció
* Jens Johansson – teclats
* Jörg Michael – bateria
* Jari Kainulainen – Baix elèctric
* Mikko Karmila – Enginyer de so, mescla
* Mika Jussila – masterització

## Llista de vendes

| Llistes (2000) | Posició més alta |
| Llista de vendes d'àlbums de Finlàndia | 1 |
| Llista de vendes d'àlbums d'Alemanya | 28 |
| Llista de vendes d'àlbums de Grècia | 32 |
| Llista de vendes d'àlbums d' Itàlia | 34 |
| Llista de vendes d'àlbums del Japó | 29 |
| Llista de vendes d'àlbums de Polònia | 71 |
| Llista de vendes d'àlbums de Suècia | 63 |

### Singles

| Any | Títol | Gràfic | Posició més alta |
| 2000 | "Hunting High and Low" | Llista de vendes de singles de Finlàndia | 4 |
| 2000 | "A Million Light Years Away" | Llista de vendes de singles de Finlàndia | 14 |

## Certificacions

| Any | Certificació | Regió | Vendes/shipments |
| 2013 | Platí | Finlàndia | 21.907 |

## Referències

* 1 2 «Stratovarius - Infinite - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives». [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «finnishcharts.com - Stratovarius - Infinite». [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ "Charteinstiege 2000". Nuclear Blast. Retrieved 2014-11-10.
* ↑ "インフィニット". (in Japanese). Oricon. Retrieved 2014-11-10.
* ↑ "International Certification Award levels Updated June 2013". Archived from the original on 2014-03-28. Retrieved 2014-11-10.
# William Coales

William Coales (Aldwinkle, Northamptonshire, 8 de gener de 1886 – Sudbury, Suffolk, 19 de gener de 1960) va ser un atleta anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la cursa dels tres milles per equips, formant equip amb Joe Deakin, Archie Robertson, Harold A. Wilson i Norman Hallows. El mateix dia va córrer les sèries de les cinc milles, però quedà eliminat.

## Referències

* ↑ «William Coales Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2011. [Consulta: 5 desembre 2015].
# Alexander Halprin

Alexander Halprin (Sant Petersburg, 21 de març de 1868 – 20 de maig de 1921, Viena) fou un jugador d'escacs rus i austríac.

## Resultats destacats en competició

Fou 6è al torneig de Viena de 1895/96 (els guanyadors foren Carl Schlechter i Max Weiss), va perdre un matx contra Kalikst Morawski (+ 7 – 2 = 1) a Viena 1896, empatà als llocs 3r-4t a Viena 1897/98 (el campió fou Georg Marco), i participà en el fort Torneig de Viena 1898, Kaiser-Jubiläumsturnier (els campions foren Siegbert Tarrasch i Harry Pillsbury), on tot i que hi fou només 16è, hi va tenir una actuació destacable, ja que es tractava d'un torneig on hi participaven la majoria de millors jugadors mundials del moment. Per exemple, va guanyar les dues partides (era un torneig a doble volta) contra el tercer classificat final, Dawid Janowski i a més, juntament amb Marco, i Hugo Fähndrich fou editor de la Wiener Schachzeitung (publicació d'escacs vienesa), que va publicar suplements que cobrien l'esdeveniment, amb notes sobre la competició i les partides. Posteriorment, Halprin fou 6è a Viena 1900 (el campió fou Schlechter), i fou 13è a Múnic 1900 (12è DSB Congress, guanyat per Pillsbury, Schlechter i Géza Maróczy).

## Rànquing mundial

El seu millor rànquing Elo s'ha estimat en 2577 punts, el juliol de 1898, moment en què tenia 30 anys, cosa que el situaria en 30è lloc mundial en aquella data. Segons chessmetrics, va ser el 25è millor jugador mundial en 3 diferents mesos, entre l'octubre i el desembre de 1899.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Alexander Halprin» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 12 març 2010].
* ↑ Litmanowicz, Władysław and Giżycki, Jerzy (1986, 1987). Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka. Warszawa. ISBN 83-217-2481-7 (1. A-M), ISBN 83-217-2745-X (2. N-Z).
* ↑ «Torneig Internacional de Viena, Kaiser-Jubiläumsturnier, 1898, classificació i partides» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «Torneigs de Viena 1882 i 1898» (en anglès). www.endgame.nl. Arxivat de l'original el 2008-12-16. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ «Quadre classificatori del Torneig de Viena 1898» (en italià). C.Sericano. Arxivat de l'original el 28 de gener 2008. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ Referències dins el web d'escacs de Harald E. Balló Arxivat 2008-01-17 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ «12è Congrés de la DSB, Múnic, 1900, classificació i partides» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 12 març 2010].
* ↑ «Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition» (en anglès). Anders Thulin, Malmö, 01-09-2004. [Consulta: 12 març 2010].
* ↑ El sistema de classificació Elo no es va instituir oficialment fins al 1971, però s'han fet estimacions de la classificació Elo per a èpoques anteriors
* ↑ Fitxa d'Alexander Halprin a Chessmetrics (anglès)

## Enllaços externs

* Estimació Elo d'Alexander Halprin a «chessmetrics.com». [Consulta: 12 març 2010]. (anglès)
# Cobogó

Cobogó és la denominació que rep el maó buit que complementa parets o murs, possibilitant una major ventilació i lluminositat en l'interior de l'immoble, ja sigui residencial, comercial o industrial. El seu nom deriva de les primeres lletres dels cognoms dels tres enginyers brasilers que el van projectar a Recife a finals dels anys vint: el portugués Amadeu Oliveira Coimbra, l'alemany Ernest August Boeckmann i el brasiler Antônio de Góis. Està inspirat en les gelosies.
Els cobogós dibuixen un mosaic geomètric i exerceixen com a element decoratiu funcional, que permet el pas d'aire i llum sense restar privadesa als ocupants de l'edifici ni perjudicant la resistència estructural del mateix. Fou emprat per diversos membres del modernisme brasiler, com Niemeyer o Costa.
Inicialment, els cobogós eren fets de ciment. Amb la seva popularització, es va diversificar la gamma de materials, emprant argila, vidre, ceràmica o formigó; variant-ne també el format i disseny. Al tractar-se d'elements prefabricats i de baix cost, el seu ús va estendre's àmpliament durant el boom de la construcció de les dècades de 1950 i 1960.

## Referències

* ↑ «Vocês sabem o que é o cobogó?» (en portuguès brasiler). Ver Mais Design, 12-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-20. [Consulta: 29 setembre 2022].
* 1 2 Delaqua, Víctor «Cobogós: breve historia y múltiples usos de la luz filtrada» (en castellà). ArchDaily, 14-06-2015. Arxivat de l'original el 2022-09-30. ISSN: 0719-8914 [Consulta: 30 setembre 2022].
* ↑ Camacho, Darwin Onésimo Jaime; Sacht, Helenice Maria; Vettorazzi, Egon «De los elementos perforados al cobogó: histórico de uso en la arquitectura brasilera y consideraciones sobre su adaptación al clima». PARC Pesquisa em Arquitetura e Construção, 8, 3, 31-01-2018, pàg. 205. Arxivat de l'original el 2022-09-29. DOI: 10.20396/parc.v8i3.8650237. ISSN: 1980-6809 [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «Que es cobogó: origen y características + 7 casas con cobogó!» (en espanyol europeu). USO Arquitectura, 09-08-2020. Arxivat de l'original el 2022-09-29. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ Pessôa, José Simões «Desenhar para compreender e lembrar: a arquitetura portuguesa no traço de Lúcio Costa». Risco Revista de Pesquisa em Arquitetura e Urbanismo (Online), 15, 2, 09-07-2018, pàg. 50–59. Arxivat de l'original el 2022-09-29. DOI: 10.11606/issn.1984-4506.v15i2p50-59. ISSN: 1984-4506 [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «El Cobogó viene de Brasil para crear celosías de hormigón o cerámica con diseños originales» (en castellà). Revista Interiores, 28-09-2020. Arxivat de l'original el 2022-09-29. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ Vasconcelos, Rosália. «A releitura do Cobogó de Pernambuco» (en portuguès brasiler). Diario de Pernambuco, 17-05-2014. Arxivat de l'original el 2023-04-27. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «Livro registra história do cobogó, ícone da arquitetura pernambucana» (en portuguès brasiler). G1. Grupo Globo, 03-09-2013. Arxivat de l'original el 2020-12-22. [Consulta: 29 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Dingbat Cobogó, tipografia basada en el dibuix dels cobogós.
# Universitat Fudan

La Universitat Fudan (xinès simplificat: 复旦大学; xinès tradicional: 復旦大學; pinyin: Fùdàn Dàxué) és una important universitat de recerca pública de Xangai, a la República Popular de la Xina. És considerada una de les universitats més prestigioses i selectives de la Xina, en el Rànquing de Xangai de 2021 estava classificada la 77a del mon i la sisena de la Xina. Al rànquing QS Asian University de 2021, la Universitat de Fudan ocupa el tercer lloc a la Xina i el 6è a Àsia. En els darrers anys, es classifica de manera constant dins les 100 millors universitats del món segons alguns dels rànquings universitaris més citats al món, com ara el rànquing acadèmic de les universitats mundials, el rànquing universitari QS World i el Times Higher Education World University Rankings.
Fundada el 1905, poc abans del final de la dinastia imperial xinesa Qing, Fudan va ser la primera universitat establerta independentment pel poble xinès. Fudan és membre de la Lliga C9, una aliança de nou universitats xineses que produeixen el 20% de les publicacions acadèmiques del país i el 30% del total de citacions.
Fudan és reconeguda pels seus rigorosos acadèmics. Anteriorment era coneguda per la seva atmosfera liberal, tot i que ha estat objecte de crítiques en els darrers anys per l’augment de la censura. És un important centre acadèmic d’humanitats, ciències naturals i estudis mèdics xinesos. Fudan gaudeix de la reputació de l'Acadèmia número 1 de Jiangnan ("江南 第一 学府"). Durant els darrers cent anys, Fudan ha fet contribucions significatives al desenvolupament del país, al benestar de la societat i a l'avanç de l'educació, la ciència, la medicina i la tecnologia nacionals. Fudan ha conreat una sèrie de talents destacats i moltes figures destacades per a la Xina moderna. Entre els antics alumnes de Fudan destaquen Chen Yinke, Chen Wangdao, Chu Coching, Yan Fu, Yu Youren i Wang Huning.
Fudan és una universitat col·legiada amb cinc col·legis: Zhide (志 德), Tengfei (腾飞), Keqing (克 卿), Renzhong (任重) i Xide (希德). Té quatre campus a Xangai: Handan (邯郸), Fenglin (枫林), Zhangjiang (张江) i Jiangwan (江湾), que comparteixen la mateixa administració central. Fudan té 17 hospitals afiliats.

## Referències

* ↑ «Best universities in China 2018». Times Higher Education, 06-09-2017.
* ↑ «2021 Academic Ranking of World Universities» (en anglès). Shanghai Ranking. [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ «Asia Rankings 2021».
* ↑ «QS World University Rankings 2021».
* ↑ «World University Rankings 2021». Times Higher Education, 25-08-2020.
* ↑ «Academic Ranking of World Universities 2020». Shanghai Ranking Consultancy. Arxivat de l'original el 2021-04-15. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «胡锦涛致复旦大学建校100周年的贺信». Arxivat de l'original el 2019-12-04. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «Eastern stars: Universities of China's C9 League excel in select fields». Times Higher Education.
* ↑ «上海地方志：江南第一学府——复旦大学». Arxivat de l'original el 2023-01-19. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «吴邦国在庆祝复旦大学建校百年大会上的讲话».
# Eleutherodactylus

Eleutherodactylus és un gènere divers d'amfibis anurs de la família Leptodactylidae, compost per 185 espècies. Els membres d'aquest gènere es troben en el sud dels Estats Units, Amèrica Central, Amèrica del Sud i les illes del Carib. Una de les espècies més coneguda és el coquí comú (Eleutherodactylus coqui), el qual és el símbol nacional de Puerto Rico, i ha estat un famós invasor a Hawaii. Dues espècies d'aquest gènere, E. limbatus i E. iberia, són els tetràpodes més petits del món, mesurant amb prou feines 8½ mm. (només una mica més gran que Paedophryne amauensis, que mesura uns 7,7 mm).
Moltes de les 200 espècies del gènere es coneixen com a "granotes de pluja" o "granotes lladres", a causa dels seus crids aguts, aguts i semblants a insectes.

## Taxonomia

Dins del gènere Eleutherodactylus a Puerto Rico es troben les següents espècies:
* Eleutherodactylus antillensis
* Eleutherodactylus brittoni
* Eleutherodactylus cochranae
* Eleutherodactylus cooki
* Eleutherodactylus coqui
* Eleutherodactylus eneidae
* Eleutherodactylus gryllus
* Eleutherodactylus hedricki
* Eleutherodactylus jasperi
* Eleutherodactylus juanariveroi
* Eleutherodactylus karlschmidti
* Eleutherodactylus locustus
* Eleutherodactylus monensis
* Eleutherodactylus portoricensis
* Eleutherodactylus richmondi
* Eleutherodactylus unicolor
* Eleutherodactylus wightmanae

## Referències

* ↑ Hedges, S. B., W. E. Duellman i M. P. Heinicke . 2008. Granotes de desenvolupament directe del Nou Món (Anura: Terrarana): filogènia molecular, classificació, biogeografia i conservació. Zootaxa 1737: 1-182.
* ↑ The Center for Reptile and Amphibian Research: Interesting Facts About Amphibians Arxivat 2007-09-25 a Wayback Machine.
* ↑ Rittmeyer, E. N.; Allison, A.; Gründler, M. C.; Thompson, D. K.; Austin, C. C. «Ecological guild evolution and the discovery of the world's smallest vertebrate». PLOS ONE, vol. 7, 1, 2012, pàg. e29797. Bibcode: 2012PLoSO...729797R. DOI: 10.1371/journal.pone.0029797. PMC: 3256195. PMID: 22253785.
* ↑ «Amphibian Species of the World». [Consulta: 23 novembre 2011].
# Adolf Bergman

Adolf Bergman (Broby, 14 d'abril de 1879 – Estocolm, 14 de maig de 1926) va ser un esportista suec que va competir a començaments del segle xx. Especialista en el joc d'estirar la corda, guanyà una medalla d'or en aquesta competició als Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912, formant part de l'equip de la Policia d'Estocolm.

## Referències

* ↑ «Adolf Bergman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2016. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ Adolf Bergman. Comitè Olímpic Suec
# John Henry Derbyshire

John Henry "Rob" Derbyshire (Chorlton-cum-Hardy, Manchester, 29 de novembre de 1878 – St Pancras, Londres, 25 de novembre de 1938) va ser un nedador i waterpolista anglès que va competir a cavall del segle xix i el segle XX i que va prendre part en els Jocs Olímpics del 1900, 1906, 1908 i 1912.
El 1900, als Jocs de París, va guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo, tot formant part de l'Osborne Swimming Club. Sis anys més tard, a Atenes, guanyà la medalla de bronze com a membre de l'equip britànic de relles 4x250 metres lliures, alhora que també participà en els 100 i els 400 metres lliures. El 1908, als Jocs de Londres, guanyà la medalla d'or com a membre de l'equip britànic dels relleus 4×200 metres lliures i fou segon en la seva sèrie dels 100 metres lliures, quedant eliminat. El 1912, a Estocolm, va ser tercer en la seva sèrie dels 100 metres lliures, quedant eliminat.
El 1921 va ser un dels membres fundadors del Penguin Swimming Club, que el 1976 es transformaria en el Hammersmith Penguin Swimming Club amb la unió amb el Hammersmith Ladies Swimming Club (fundat per la seva muller Alice el 1916), i que el 2006 passà a anomenar-se West London Penguin Swimming and Water Polo Club.

## Referències

* ↑ «Rob Derbyshire Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de febrer 2013. [Consulta: 4 octubre 2015].
# Harold Wilson (remer)

Harold Wilson (Washington, 15 de gener de 1903 ↔ 25 de gener de 1903 - Beach Haven, 2 de maig de 1981) va ser un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze en la competició del dos amb timoner del programa de rem, formant equip amb Leon Butler i Edward Jennings.

## Referències

* ↑ «Ed Jennings Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 22 abril 2018].
# MC Pedrinho

Pedro Maia Tempester, més conegut amb el nom artístic MC Pedrinho (Cabreúva, 3 de maig de 2002) és un músic brasiler. Va iniciar la seva carrera musical amb 11 anys, el gènere musical que canta és el Funk Ousadia.

## Vida personal

Pedro a iniciat la seva vida musical molt jove els 12 anys, el 2014, però ja va cantar en un quermesse a la Vila Maria, barri de la Zona Nord de São Paulo, als vuit anys, influït per la popularització del gènere musical en la regió. La primera música coneguda de Pedrinho va ser precisament la seva més reeixida, titulada "Dom Dom Dom", amb la participació de MC Livinho, amb una lletra que es relaciona clarament amb el sexe oral. Aquesta cançó va ser llançada quan Pedrinho tenia només onze anys, fet que no va ser ben rebut pels mitjans de comunicació. Segons una entrevista al portal G1, Pedrinho diu que el funk ha permès una gran millora en les condicions de vida i que quan era un nen va passar fam.
Una de les seves cançons que també va tenir èxit i va acabar sent dirigida més cap al funk ostentação va ser la cançó Vida Diferenciada amb la participació del reconegut MC Léo da Baixada. Entre les seves altres cançons destacades, ja dintre del funk proibidão, es troben Hit do Verão, Matemática i Geometria da Putaria, que el van col·locar com a revelació del funk en 2015.
El fiscal Luciano Tonet va sol·licitar la prohibició d'un dels seus concerts, per tenir un "repertori musical dotat de clares connotacions sexuals, alt contingut eròtic, pornografia, profanitat i tota mena de vulgaritat, incompatibles amb les condicions específiques de la persona en desenvolupament". L'endemà, el fiscal va expressar el desig de prohibir les cançons del cantant en tot el territori nacional per motius de "model per als altres". No obstant això, el cantant no va estar influenciat per l'intent de prohibició i només tres dies després d'haver llançat una altra cançó amb contingut sexual.

## Èxits

* Dom Dom Dom (2014)
* Menino Sonhador (2015)
* Linda Morena (2016)
* Evoque Azul (2017)
* Gol Bolinha, Gol Quadrado (2017)

## Referències

* ↑ Ortega, Rodrigo. «Aos 12 anos, MC Pedrinho muda vida da família com sucesso no funk» (en portuguès brasiler). G1. Grupo Globo, 03-11-2014. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «'Palavrão não deixo cantar', diz pai de MC de 12 anos» (en portuguès brasiler). Folha de S.Paulo, 09-07-2023. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Pedrinho, Bernardo e o espírito do nosso tempo» (en portuguès brasiler). O Estado de S. Paulo. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Com carrão e jatinho, MC Léo da Baixada e MC Pedrinho lançam clipe juntos; assista - Fotos - R7 Música» (en portuguès brasiler). R7, 28-07-2014. Arxivat de l'original el 2015-02-05. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Fenômeno do funk e ‘Guindaste da GR6’: MC Pedrinho completa 20 anos nesta terça» (en portuguès brasiler). Sobre Funk, 03-05-2022. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «MP quer proibir músicas de MC Pedrinho em todo o território nacional» (en portuguès brasiler). UOL, 29-01-2015. [Consulta: 9 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Perfil a Vagalume (portuguès)
# Abílio Duarte

Abílio Augusto Monteiro Duarte (16 de febrer de 1931 – 20 d'agost de 1996) va ser un dirigent nacionalista capverdià, i un dels primers polítics del país després de la seva independència.
Nascut a Praia, Duarte fou el primer ministre d'afers estrangers de Cap Verd, ocupant el càrrec entre 1975 i 1981. També fou President de l'Assemblea Nacional de les Persones.

## Bibliografia

* Richard Andrew Lobban et Paul Khalil Saucier, Historical dictionary of the Republic of Cape Verde, Lanham, Md, Scarecrow Press, coll. Historical Dictionaries of Africa, 2007, 4th ed., 306 pages. ISBN 978-0-8108-4906-8 OCLC 73926942, « Abílio Augusto Monteiro Duarte », p. 87-88

## Enllaços externs

* Abílio Augusto Monteiro Duarte at the National Assembly of Cape Verde website Arxivat 2011-01-22 a Wayback Machine. (Portuguese)
# Trinxant (personatge)

Trinxant (Shredder en la versió original) és l'antagonista principal de les Tortugues Ninja i del seu mestre Estellicó. És el líder del Clan del Peu, una organització criminal de Nova York lligada a l'extorsió i el tràfic de drogues. En realitat el seu nom és Oroku Saki i era un ninja que va decidir abandonar el costat ètic de les arts marcials. La conversió al costat fosc es produeix a partir de la mort del seu germà gran a mans d'Hamato Yoshi, de qui jura venjar-se. Vesteix amb una armadura semblant a la d'un samurai i sovint usa armes prohibides per l'art ninja en el seu combat amb les tortugues.

## Referències

* ↑ 324cat. «Les fabuloses tortugues ninja tornen al cinema catorze anys després», 22-07-2006. [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ Medina, Guillermo. Abuelito dime tú. Diábolo Ediciones, 2011.
# Henri Pintens

Henri Pintens va ser un esportista belga que va competir a començaments del segle xx. Especialista en el joc d'estirar la corda, guanyà la medalla de bronze als Jocs Olímpics de 1920 a Anvers.

## Referències

* ↑ «Henri Pintens Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 31 d’agost 2011. [Consulta: 22 juny 2017].