OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jeanette Zacarías Zapata

Jeanette Zacarías Zapata (Aguascalientes, 6 de juny de 2003 - Mont-real, 2 de setembre de 2021), coneguda com La Chiquitaboom, va ser una boxejadora mexicana que va morir a conseqüència dels impactes rebuts al ring. Va aconseguir una marca professional de dos triomfs, cap per knockout, i quatre derrotes, totes per knockoiut.
A 12 anys el seu pare la va inscriure a classes de boxa perquè aprengués defensa personal. Va començar la seva carrera professional el 27 de gener del 2018 a l'Auditorio Deportivo, Pabellón de Arteaga de la seva ciutat natal, on va guanyar a Fernanda Camarillo. L'abril del 2018 va patir la seva primera derrota, contra Heydi Martínez. El 18 d'agost del mateix any va vèncer a Verónica Díaz i el novembre va perdre davant Alma Ibarra a l'Arena José Sulaimán de Monterrey. Va tenir un llarg període d'inactivitat per la pandèmia de la covid-19. En el seu penúltim combat va perdre a l'Arena Coliseo de Reynosa davant Cynthia Lozano i li van recomanar 90 dies de descans, que va complir.
Un organitzador de combats que havia de completar un cartell la va contactar i li va oferir 1200 euros per un combat que li permetria, per primera vegada, sortir del seu país. El 28 d'agost del 2021 es va celebrar el combat al Canadà. La lluitadora després de rebre diversos cops va convulsionar al ring del GYM Gala Boxing de Montreal. Va ser hospitalitzada en estat crític a l'hospital Sacré-Coeur de Montreal, al Canadà, i li van induir el coma. Va morir cinc dies després a l'hospital, el dijous 2 de setembre del 2021. Els promotors van ser criticats per haver pactat la lluita, ja que l'esportista "no estava preparada", ja que venia d'una derrota recent també per knockaut i en tres anys només havia guanyat en dues ocasions en la categoria del pes welter. L'empresa promotora del combat va ser Yvon Michel.
La seva parella i entrenador també havia estat boxejador.

## Referències

* 1 2 3 «Boxeadora mexicana en estado crítico tras perder en Canadá» (en castellà), 29-08-2021. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ Press, Europa. «Mor la boxejadora Jeanette Zacarías, de 18 anys, després d’un combat», 03-09-2021. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ «Muere Jeanette Zacarías, boxeadora de 18 años, tras las lesiones sufridas al ser noqueada en un combate» (en castellà), 03-09-2021. [Consulta: 3 setembre 2021].
* 1 2 Maldonado, Jaime Porras Ferreyra, Carlos Salinas. «El destino de Jeanette Zacarías en el ring: 1.430 dólares por morir a golpes» (en espanyol de Mèxic), 04-09-2021. [Consulta: 4 setembre 2021].
* 1 2 Universal, El. «Jeanette Zacarías, la Chiquitaboom, muere con tan sólo 18 años» (en castellà), 03-09-2021. [Consulta: 3 setembre 2021].
* 1 2 de 2021, 2 de setembre. «Murió Jeanette Zacarías Zapata, la boxeadora mexicana que estuvo en coma por un nocaut» (en espanyol europeu). [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ «La boxeadora mexicana Jeanette Zacarías, de 18 años, muere tras ser noqueada en un combate en Canadá» (en castellà), 03-09-2021. [Consulta: 3 setembre 2021].
# Paul Johner

Paul F. Johner (Zúric, Suïssa, 10 de setembre de 1887 – Berlín, Alemanya, 25 d'octubre de 1938) fou un mestre d'escacs suís. Segons les valoracions retrospectives (històriques) de Chessmetrics, Paul Johner va estar classificat el gener de 1921 com al número 10 del món.
Músic conegut (violinista), germà gran de Hans Johner, va guanyar sis vegades el campionat suís, concretament el 1907 (compartit), 1908 (compartit), 1925, 1928 (compartit), 1930 i 1932 (compartit), i va jugar amb Suïssa al segon tauler a la 3a Olimpíada d'escacs no oficial a Múnic 1936 (puntuant +4 –7 =6).

## Resultats destacats en competició

Va jugar en molts tornejos internacionals. El 1904 va empatar 12-13 a Coburg (DSB Congress, Hauptturnier A). El 1905/06 va ocupar el segon lloc a Nova York. El 1907 va ocupar el 21è lloc a Carlsbad (el campió fou Akiba Rubinstein). El 1908 va ocupar el 14è lloc a Viena (els guanyadors foren Oldřich Duras, Géza Maróczy i Carl Schlechter), i va ocupar el 8è a Düsseldorf (el primer fou Frank Marshall). L'any 1909 va obtenir el quart lloc a Berlín. El 1911 va empatar al 19è-21è a Carlsbad (campió, Richard Teichmann).
El 1916, Paul Johner va guanyar el 9è Campionat d'escacs Nòrdic a Copenhaguen. Va compartir el primer lloc amb Walter John a Berlín 1917 i va guanyar a Göteborg 1920 (torneig B).
Va ser el millor individual conjuntament amb Rudolf Spielmann al fort torneig de Scheveningen de 1923, organitzat per celebrar el 50è aniversari de la Royal Chess Federation, per sobre de jugadors com Richard Réti, Géza Maróczy, Jacques Mieses, Edgar Colle, Frederick Yates o el jove Max Euwe (20 jugadors). En aquest esdeveniment es va introduir un sistema totalment nou, que des de llavors es coneix com el "sistema Scheveningen" pel nom dels suburbis de l'Haia on va tenir lloc el torneig. Tots els jugadors del primer equip van jugar contra tots els jugadors del segon equip (és a dir estrangers versus Països Baixos). Paul Johner es va mantenir com a l'únic jugador invicte, amb una puntuació de 8,5/10.
Paul Johner va triomfar al Festival Internacional de Trieste 1923 (organitzat com un torneig d'invitació singular), quedant clar primer al primer grup per davant de 2. Esteban Canal, 3. Frederick Yates, 4. Siegbert Tarrasch, 5. Stefano Rosselli, 6. Lajos Asztalos, etc. (12 jugadors).
Paul Johner també va guanyar el torneig de Berlín 1924, un Quadrangular, per davant d'Akiba Rubinstein, Richard Teichmann i Jacques Mieses.
El 1925, va acabar segon empatat amb Savielly Tartakower després de Hans Kmoch, (12 jugadors, entre ells Ernst Grünfeld, Dawid Przepiórka, Lajos Steiner i Lajos Asztalos) a Debrecen.

## Referències

* ↑ «Paul Johner». Chessmetrics. [Consulta: 18 gener 2023].
* 1 2 3 «Nota biogràfica de Paul Johner» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ Paul F Johner a ChessGames.com (anglès)
* ↑ OlimpBase :: Chess Olympiad, Munich 1936, Switzerland
* ↑ «Stadgar». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables
# Orthoarthrus mixtus

Orthoarthrus mixtus és una espècie extinta de mamífers xenartres, possiblement de l'ordre dels pilosos i el subordre dels vermilingües, que visqué a Sud-amèrica durant el Miocè inferior, fa entre 16,3 i 17,5 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Santa Cruz. Es tracta de l'única espècie del gènere Orthoarthrus. En un primer moment, fou classificat com un folidot. El nom genèric Orthoarthrus significa ‘articulació recta’, mentre que el nom específic mixtus significa ‘mixt’ en llatí i es refereix a l'anatomia de la superfície inferior de l'astràgal.

## Referències

* 1 2 Entrada «Orthoarthrus mixtus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ Bargo, Toledo i Vizcaíno, 2012, p. 219.

## Bibliografia

* Bargo, S. F; Toledo, N.; Vizcaíno. «Paleobiology of the Santacrucian sloths and anteaters (Xenarthra, Pilosa)». A: Vizcaíno, S. F.; Kay, R. F.; Bargo, M. S. Early Miocene Paleobiology in Patagonia: High-Latitude Paleocommunities of the Santa Cruz Formation (en anglès). Cambridge University Press, 2012, p. 216-242. ISBN 9780521194617.
# Henry Seiling

Henry Seiling va ser un esportista estatunidenc que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis en la prova del joc d'estirar la corda, en què guanyà la medalla d'or formant part de l'equip Milwaukee Athletic Club, junt a Sidney Johnson, Oscar Olson, Patrick Flanagan i Conrad Magnusson.

## Referències

* ↑ «Henry Seiling Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 7 octubre 2015].
# William Parry Murphy

William Parry Murphy (Stoughton, EUA 1892 - Brookline 1987) fou un metge estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1934.

## Biografia

Va néixer el 6 de febrer de 1892 a la ciutat de Stoughton, població situada a l'estat nord-americà de Wisconsin. Va estudiar medicina a la Universitat d'Oregon, on es llicencià el 1914, i la de Harvard, on es doctorà el 1922.
Va morir el 9 d'octubre de 1987 a la ciutat de Brookline, situada a l'estat de Massachusetts.

## Recerca científica

L'any 1924 inicià la seva col·laboració amb George Richards Minot, al costat del qual realitzà investigacions sobre la presència d'anèmia en el cos dels gossos i la seva posterior recuperació. Ambdós científics comprovaren com amb la ingestió de grans quantitats de fetge podien aconseguir guarir la malaltia. Posteriorment la seva recerca s'encaminà a determinar la partícula responsable d'aquesta curació, aconseguint aïllar la vitamina B₁₂ del fetge.
L'any 1934 fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia, que compartí amb Richards Minot i George Hoyt Whipple, pels seus descobriments referents a la teràpia del fetge en casos d'anèmia.

## Enllaços externs

* «William Parry Murphy» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Léon Lécuyer

Léon Alfred Lécuyer (París, 8 d'abril de 1855 – novembre de 1915) va ser un tirador i tirador d'esgrima francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà, sense sort, la prova de sabre del programa d'esgrima.
Vuit anys més tard, als Jocs de Londres, disputà dues proves del programa de tir. Guanyà la medalla de bronze en la competició de carrabina per equips, mentre en pistola lliure, 50 iardes fou trentè.

## Referències

* ↑ «Léon Lécuyer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 d'octubre 2011. [Consulta: 2 maig 2016].
# Gustave Cabaret

Charles Gustave Cabaret (Claye-Souilly, Sena i Marne, 1 de novembre de 1866 - París, 4 d'abril de 1918) va ser un arquer francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la prova de l'estil continental del programa de tir amb arc. En la prova de la doble ronda York fou vint-i-sisè.

## Referències

* ↑ Arxius de Paris 10e, acte de defunció número 1.918, any 1918 (pàg. 21/31)
* ↑ «Gustave Cabaret Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2012. [Consulta: 9 desembre 2015].
# Hervé Flandin

Hervé Flandin (Modane, 4 de juny de 1965) és un biatleta francès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Hivern, el 1988, 1992 i 1994, sempre disputant proves del programa de biatló. Els millors resultats els va obtenir als Jocs de Lillehammer de 1994, on va guanyar la medalla de bronze en el relleu 4x7,5 quilòmetres, formant equip amb Thierry Dusserre, Patrice Bailly-Salins i Lionel Laurent, mentre en la prova dels 20 quilòmetres fou trenta-dosè.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata i una de bronze en els sis Campionats del món de biatló que disputà. A la Copa del món de biatló guanyà una cursa individual i dues per equips.

## Referències

* 1 2 «Hervé Flandin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2011-09-09. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ Fitxa a Unió internacional de biatló
# Santa Anna dels Quatre Termes

Santa Anna dels Quatre Termes és un antic santuari i ermita de la comuna de Glorianes, a poca distància al nord-oest del cim de Santa Anna dels Quatre Termes. És a prop dels termes comunals de la Bastida i Bula d'Amunt, a la comarca del Rosselló i també a prop del límit amb Vallestàvia; aquest terme devia arribar antigament fins a aquest punt, cosa que justificaria l'apel·latiu dels Quatre Termes. Les ruïnes del santuari o ermita de Santa Anna dels Quatre Termes són per pocs metres dins del terme de Glorianes.
L'edifici era força antic, i sembla que fou construït sobre les restes d'un antic oratori romànic dedicat a la santa. El 1587 s'esmenta el loco dicto la Solada de Sancta Anna i també la serra Sancte Anne, i el 1699 -en un moment, a finals del segle xvii, quan la pràctica de l'eremitisme va estar en voga a la Catalunya del Nord- s'hi va fer una important restauració i ampliació a les expenses de Joan Àngel Toron, de la Bastida, Pere Taix, de Bula d'Amunt, Ignasi Moneder, de Jóc i Ignasi Morer, de Finestret. Un document del 1722 parla de l'ermita de Sancta Anna dels quatra termas, i hauria mantingut la seva funció fins a la Revolució Francesa, quan les lleis anticlericals condemnaren molts edificis religiosos a ser venuts públicament; Santa Anna quedà en desús i s'anà arruïnant al llarg dels anys. En l'actualitat només hi ha restes dels murs, que permeten fer-se encara una idea de les reduïdes dimensions de la planta: 6,20 metres de llarg per 3,50 d'amplada.

## Referències

* ↑ Les restes de Santa Anna dels Quatre Termes en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «16 - La Bastida, 20 - Bula d'Amunt i 73 - Glorianes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «La Bastida i Bula d'Amunt». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 30. Santa Anna». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Puigferrat i Oliva, Carles. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Cornellà del Bèrcol». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Enllaços externs

* «La Bastide, història de l'ermita a la web PyrenéesCatalanes.free» (en francès). [Consulta: 15 abril 2013].
* «Itinerari ciclista a Santa Anna, sortint des de Bula d'Amunt i passant per La Bastida» (en francès). [Consulta: 15 abril 2013].
* «Brevíssima referència a l'"Observatoire du Patrimoine Religieux"» (en francès). [Consulta: 15 abril 2013].
# Max Braun

Max Braun (12 de març de 1883 - Miami, Florida, maig de 1967) va ser un esportista estatunidenc que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis en la prova del joc d'estirar la corda, en què guanyà la medalla d'or formant part de l'equip Southwest Turnverein of St. Louis No. 1, junt a August Rodenberg, Charles Rose, William Seiling i Orrin Upshaw.

## Referències

* ↑ «Max Braun Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2012. [Consulta: 7 octubre 2015].
# Marcus Dinwiddie

Marcus Dinwiddie (Washington DC, 27 d'agost de 1906 - Oak Ridge, 20 de març de 1951) va ser un tirador estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la prova de carrabina, 50 metres del programa de tir.

## Referències

* ↑ «Marcus Dinwiddie Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 8 setembre 2017].
# Eugène Grisot

Eugène Grisot (França) fou un tirador amb arc francès, guanyadora de quatre medalles olímpiques.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova d'estil continental en categoria masculina i finalitzà dinovè en la prova masculina de la doble ronda York. Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 realitzats a Anvers (Bèlgica), on aconseguí guanyar tres medalles olímpiques: la medalla de plata en les proves d'ocell mòbil (50 metres per equips) i d'ocell mòbil (33 metres per equips) i una medalla de bronze en la prova d'ocell mòbil (28 metres per equips).

## Referències

* ↑ «Olympedia – Eugène Grisot». [Consulta: 6 agost 2024].
# Hippolyte Braekman

Hippolyte Braekman (Anderlecht, 22 de novembre de 1919 - 15 de novembre de 1994), més conegut com a Pol Braekman, fou un atleta belga, especialista en curses de tanques, que va competir entre finals de la dècada de 1930 i començaments de la de 1950.
El 1948 va prendre als Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on disputà tres proves del programa d'atletisme. En totes elles quedà eliminat en sèries.
El 1946 va guanyar una medalla de plata en els 110 metres tanques del Campionat d'Europa d'atletisme que es va disputar a Oslo, en finalitzar rere el suec Håkan Lidman. En el seu palmarès també destaquen 13 campionats nacionals d'aquesta mateixa especialitat i un dels 100 i 200 metres.
Va millorar sis vegades el rècord belga dels 110 metres tanques, rebaixant-lo de 15.4" a 14.5" (22 de juliol de 1945 a Berna), i una vegada el dels 100 metres, deixant-lo en 10.5" (15 d'agost de 1947 a Bruges). El rècord dels 110 metres tanques va ser vigent durant 16 anys.

## Millors marques

* 100 metres. 10.5" (1945)
* 200 metres. 22.0" (1943)
* 110 metres tanques. 14.5" (1947)
* 400 metres tanques. 55.4" (1945)

## Referències

* 1 2 3 «POL BRAEKMAN: LA MORT D'UN GRAND HURDLER IL ALLAIT AVOIR 75 ANS DANS UNE SEMAINE» (en francès), 16-11-1994. [Consulta: 5 maig 2020].
* 1 2 «Pol Braekman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 11 i 72. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 5 maig 2020].
# Édouard Bourguignon

Edouard Bourguignon (18 d'agost de 1887 – ?) va ser un esportista belga que va competir a començaments del segle xx. Especialista en el joc d'estirar la corda, guanyà la medalla de bronze als Jocs Olímpics de 1920 a Anvers.

## Referències

* ↑ «Edouard Bourguignon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 22 juny 2017].
# Mark Arie

Marcus Mills Pomeroy "Mark" Arie (Thomasboro, Illinois, 27 de març de 1882 – Champaign, 19 de novembre de 1958) va ser un tirador estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà dues proves del programa de tir. Guanyà la medalla d'or en ambdues competicions: la fossa olímpica per equips i la prova individual.

## Referències

* ↑ «Mark Arie Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Jessie Daams

Jessie Daams (Neerpelt, 28 de maig de 1990) és una ciclista professional belga especialista en la pista encara que també competeix en carretera. Va debutar com a professional el 2009 després de destacar en proves professionals de pista el 2008. A militat a l'equip Lotto Soudal Ladies.
El seu pare, Hans Daams, també va ser ciclista professional que va arribar a participar en la prova en ruta dels Jocs Olímpics de Los Angeles 1984.

## Palmarès

Palmarès de Jessie Daams.

###### Palmarès en pista

* 2009
** Campiona de Bèlgica en Scratch
** Campiona de Bèlgica en Persecució per equips (amb Jolien D'Hoore i Kelly Druyts)
* 2010
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Jolien D'Hoore i Kelly Druyts)
** Campiona de Bèlgica en puntuació
** Campiona de Bèlgica en Persecució per equips (amb Jolien D'Hoore i Kelly Druyts)

###### Palmarès en ruta

* 2012
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia

## Referències

* ↑ «Results - Cycling - Track 2010/2011-Women Elite Championnat National de Belgique (BEL/CN)». Arxivat de l'original el 29 de julio de 2014. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Results - Cycling - Track 2010/2011-Women Elite Championnat National de Belgique (BEL/CN) Omnium-03 Jan 2011». Arxivat de l'original el 29 de julio de 2014. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Results - Cycling - Track 2009/2010-Women Elite Championnat National de Belgique (BEL/CN)». Arxivat de l'original el 29 de julio de 2014. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Results - Cycling - Track 2008/2009-Women Elite-Championnat National de Belgique (BEL/CN)». Arxivat de l'original el 29 de julio de 2014. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ Jessie Daams
* ↑ «CycleBase» (en anglès britànic). [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ «Cycling Museum - Kelly DRUYTS». [Consulta: 29 octubre 2024].
# Michael Wilder

Michael Wilder (nascut el 17 d'agost de 1962), és un jugador d'escacs estatunidenc, actualment retirat de la competició internacional, que té el títol de Gran Mestre des de 1988. Està graduat en dret per la Universitat de Michigan.
Va guanyar el Campionat dels Estats Units el 1988. En aquest campionat, també empatà al tercer lloc el 1987. Un altre resultat destacabale fou el seu primer lloc empatat al torneig obert de Londres de 1987.
En Wilder està retirat dels escacs de competició des de les darreries dels anys 1980, en què va decidir dedicar-se professionalment a l'advocacia. El març de 2007, el seu Elo era de 2540, i el seu Elo de la USCF, que no ha canviat des de desembre de 1994, és de 2601.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Michael Wilder» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Michael Wilder a «chessmetrics.com». [Consulta: 13 desembre 2010]. (anglès)
* «USCF Rating and Tournament Records of Michael Wilder». [Consulta: 13 desembre 2010]. (anglès)
# André Chéron

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
André Chéron (Colombes, 25 de setembre de 1895 - Leysin, 12 de setembre de 1980) fou un jugador, finalista, i compositor d'estudis de finals d'escacs francès, que va viure durant molts anys a Suïssa. La FIDE el guardonà amb el títol de Mestre Internacional de Composició d'Escacs el 1959, el primer any que el títol s'atorgava.
Chéron fou Campió de França tres vegades (1926, 1927, i 1929) i participà, representant l'equip francès, a l'olimpíada d'escacs de 1927. És més conegut pel seu treball en la teoria de finals, àmbit en què es preocupava per obtenir proves detallades sobre els resultats dels finals teòrics. Va compondre centenars d'estudis de finals.
El treball de la seva vida fou l'obra monumental en quatre volums Lehr- und Handbuch der Endspiele (el títol en alemany), que es publicà primer en francès el 1952 i en alemany el 1952-58 (amb una segona edició revisada el 1962-70). Estudia finals bàsics i estudis de finals, amb material tret de moltes fonts incloent-hi les seves pròpies contribucions. També va escriure Traité complet d'échecs i una versió més actualitzada Nouveau traité complet d'échecs, la meitat de la qual era sobre els finals.

## Referències

* ↑ Campionats de França (francès)

## Bibliografia

* Golombek, Harry. Golombek's Encyclopedia of Chess. Crown Publishing, 1977. ISBN 0-517-53146-1.
* Hooper, David; Whyld, Kenneth. The Oxford Companion to Chess. 2a ed.. Oxford University Press, 1992. ISBN 0-19-280049-3.
* Sunnucks, Anne. The Encyclopaedia of Chess. St. Martins Press, 1970. ISBN 978-0709146971.
# James Mitchel

James Sarsfield "Jim" Mitchel (Emly, Tipperary, Irlanda, 30 de gener de 1864 - Nova York, 3 de juliol de 1921) va ser un atleta estatunidenc, especialista en els llançaments que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
Mitchel va dominar el panorama mundial dels llançaments entre 1886 i 1892, quan establí 11 rècords mundials del llançament de martell i guanyà fins a 76 campionats nacionals entre els Estats Units, Canadà, Anglaterra i Irlanda. Quan el 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, ja tenia 40 anys i els seus millors ja havien passat. Amb tot, guanyà una medalla de bronze en el llançament de pes de 56 lliures del programa d'atletisme. En el llançament de martell fou cinquè i en el de llançament de disc sisè. També disputà la competició del joc d'estirar la corda, en què fou quart formant part de l'equip New York Athletic Club.
El 1906 es desplaça a Atenes per prendre part en els Jocs Intercalats, però no pogué participar-hi per culpa d'una lesió soferta durant el viatge en vaixell d'anada fins a Grècia.
Posteriorment va escriure diferents llibres sobre polo i rem.

## Referències

* 1 2 3 «Jim Mitchelb Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 25 octubre 2015].