OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaime Lorente López

Jaime Lorente López (Múrcia, 12 de desembre de 1991) és un actor espanyol conegut pel seu papers de "Denver" a La casa de papel i "Nano" a Élite.

## Biografia

Jaime Lorente López és un actor murcià graduat a l'Escola Superior d'Art Dramàtic de Múrcia. A més de dedicar-se a la interpretació, el jove fa dansa contemporània i esgrima, però la seva passió és actuar. Gràcies a això ha participat en obres de teatre com Equus, per la qual va guanyar el Premi a Millor Actor en la primera edició dels Premis María Jesús Sirvent. A part, ha participat en nombroses obres de teatre com El público i fins i tot s'ha anat de gira per països americans gràcies a La venganza de las mujeres en 2013 i El secreto a voces i De fuera vendrá en 2014.
Quant a televisió, la seva carrera interpretativa va començar de la mà d'Antena 3, aconseguint per primera vegada un paper en El secreto de Puente Viejo, on interpretava a Elías Mato. En 2017 va formar part del repartiment principal La casa de papel on dona vida a "Denver". Amb aquest paper va aconseguir la fama mundial, gràcies a l'emissió de la sèrie en diferents països a través de Netflix, i va interpretar també a en "Nano" en la segona sèrie espanyola original d'aquesta plataforma: Élite, la qual es va estrenar a l'octubre de 2018. Té pendent la producció de la tercera part de La casa de papel, que sortirà a la llum en 2019.
Més breu però significativa és la seva carrera al cinema, havent realitzat papers en pel·lícules com Todos lo saben o L'ombra de la llei. Al setembre de 2018 comença a rodar la pel·lícula de Jota Linares per Netflix ¿A quién te llevarías a una isla desierta?, en la qual dona vida a Marcos i comparteix repartiment per tercera vegada amb María Pedraza.

## Filmografia
### Televisió

| Any | Títol | Personatge | Cadena | Dades |
| 2016 - 2017 | El secreto de Puente Viejo | Elías Mato | Antena 3 | 136 episodis |
| 2017; 2019 - present | La casa de papel | Daniel «Denver» Ramos | Antena 3 / Netflix | ? episodis |
| 2018 - present | Élite | Fernando «Nano» García Domínguez | Netflix | ? episodis |
| 2020 | El Cid | Rodrigo Díaz de Vivar | Prime Video | ? episodis |
| 2024 | Mano de hierro | | Netflix | ? episodis |

### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2016 | Historias románticas (un poco) cabronas | David | Paper secundari |
| 2018 | Todos lo saben | Luis | Paper secundari |
| 2018 | L'ombra de la llei | León | Paper principal |
| 2019 | ¿A quién te llevarías a una isla desierta? | Marcos | Paper principal |

## Vida privada

Va mantenir una relació sentimental amb la també actriu María Pedraza, amb qui també ha compartit diversos projectes.

## Referències

* ↑ Ficha y biografía de Jaime Lorente en FormulaTV
# Joko Widodo

Joko Widodo (Surakarta, 21 de juny de 1961) és l'antic President d'Indonèsia. Ja havia estat alcalde de Surakarta i governador de la capital, Jakarta; i arribà a la presidència del país després de derrotar Prabowo Subianto a les eleccions presidencials. Prengué possessió del càrrec el 20 d'octubre de 2014, substituint l'antic president Susilo Bambang Yudhoyono.

## Referències

* ↑ «Widodo, el primer president d'Indonèsia d'origen humil». Ara. [Consulta: 23 gener 2015].
# Akoris

Akoris (antic egipci Dehenet) fou una ciutat de l'antic Egipte. Correspon a la moderna Tihna al-Djebel, a la riba oriental del Nil a uns 10 km al nord d'Al-Minya.
En aquest lloc, a uns 2 km a l'est de la ciutat, a un turó a la vora del desert, es van trobar les tombes tallades a la roca de l'Imperi antic, conegudes per Tombes de Frazer.
Consisteixen en diverses tombes de les que la principal és la de Nikaankh, sacerdot d'Hathor durant el regne d'Userkaf de la dinastia V. Al temple d'Hathor existent a la ciutat des antic, es va afegir un temple construït en temps de Ramsès II amb quatre cambres tallades a la roca i que incloïa originalment un pòrtic amb quatre columnes a cada costat de l'entrada; el temple està mal conservat i encara es poden veure restes de les columnes amb cap d'Hathor a l'interior; al front hi havia columnes sense decoració i queden algunes inscripcions romanes i coptes. També es conserven dos petits temples romans.
De la ciutat de Dehenet i després Akoris queden encara unes restes d'estructures damunt la ciutat moderna.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Geography (en anglès). Londres: John Murray, 1854–1857.
* ↑ Ancient Egyptian materials and technology. Cambridge: Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-45257-0.
* ↑ «Report for the Supreme Council of Antiquities of the Expedition of the Australian Centre for Egyptology (Macquarie University)». [Consulta: 9 octubre 2022].
# Gregorio Baudot

Gregorio Baudot Puente (Colmenar Viejo, Comunitat de Madrid, 14 de març de 1884 - Ferrol (Galícia), 4 de novembre de 1938) fou un músic i compositor castellà.
Realitzà els seus estudis en el Conservatori de Madrid sent un dels seus mestres Tomás Fernández Grajal, i aconseguint les màximes qualificacions, amb premis de solfeig, harmonia, flauta i composició. Després de titular-se el 1906, inicià una carrera com a flautista amb el Quintet d'Instruments de Vent de Pérez Casas, amb el qual realitza una gira per Amèrica. El 1909 es casà, i es presenta a les oposicions per la plaça de director de la Banda de Música del Segon Regiment d'Infanteria de Marina al Ferrol, de la que en pren possessió el 1910, i ja s'establí definitivament en aquesta vila gallega.
Va recórrer Galicia pam a pam recollint el folklore de la terra. Malgrat l'afecte per aquella terra Baudot feia incursions a Madrid per mostrar el seu art i talent, com quan l'any 1928 acudi a la capital espanyola per estrenar la seva òpera Cantuxa amb lletra de Adolfo Torrado de net sabor gallec.
En la seva producció s'hi compten:
* dues òperes,
* sis sarsueles,
* tres escenes dramàtiques,
* quatre poemes simfònics,
* quatre composicions per a solista i orquestra,
* quinze obres per a banda civil i deu per a banda militar,
* 1 gran Missa,
* 7 peces religioses, entre moltes d'altres.
Fou tanta la seva dedicació a la vila de Ferrol, que donaren el seu nom a un carrer de la població i la Sociedad Artística Ferrolana creà un premi que també porta el seu nom.

## Referències

* http://deferrolparaelmundo.blogspot.com.es/2013/11/gregorio-baudot-musico-y-compositor.
# Ciutat planificada

Una ciutat planificada, ciutat de nova planta o localitat planificada és una ciutat creada en un terreny prèviament no urbanitzat, amb un propòsit determinat i d'acord amb un pla urbanístic global. El seu desenvolupament depèn, doncs, d'una decisió administrativa i no del moviment natural de la població.
Els historiadors de l'antiguitat van deixar testimoni de la creació de ciutats de nova planta, normalment, ciutats palatines que reflectien la magnificència del monarca, ja que podia disposar d'arquitectes, mestres d'obres, capatassos, obrers i recursos econòmics. A l'antic Egipte, Akhenaten va ordenar construir la nova ciutat d'Akhetaton (Horitzó d'Aten) a mitjans del segle xiv aC. Una ciutat palatina de planta reticulada amb barris ordenats, que va ser abandonada després de la seva mort. La construcció de Persèpolis, capital cerimonial de l'Imperi Persa durant l'època aquemènida, va ser iniciada per Darío I cap a 512 a. C. i destruïda per Alexandre el Gran.
La colonització hel·lènica de les costes de la Mediterrània divulga el concepte de planejament urbà ordenat amb carrers ortogonals, el traçat hipodàmic, des del segle v aC a les seves noves ciutats.
Segles després, la creació de ciutats de nova planta es produeix durant els processos de colonització de noves zones; també sorgeixen ciutats d'aquest tipus quan s'intenta crear un nou centre econòmic, per exemple, Glenrothes (Escòcia), Tres Cantos (Espanya), La Plata (Argentina), Cancún (Mèxic) o Ciudad Guaiana (Veneçuela), o també centres polítics. Així, moltes capitals del món són ciutats planificades: Washington DC (Estats Units), Canberra (Austràlia), Brasília (Brasil), Nova Delhi (Índia), Putrajaya (Malàisia), Belmopan (Belize), Abuja (Nigèria), Islamabad (Pakistan) o Naypyidaw (Myanmar).

## Referències

* ↑ García y Bellido, Antonio. Urbanística de las grandes ciudades del mundo antiguo. 2a ed. acrecida. Madrid: Consejo Superior de Investigaciones Científicas, Instituto Español de Arqueología, 1985. ISBN 84-00-05908-5.
# Xavier Cornellana i Mangues

Xavier Cornellana i Mangues (Agramunt, 14 de març de 1980) és professor de música de secundària i instrumentista de tenora a la Flama de Farners.
Inicia els estudis musicals a l'escola municipal de música d'Agramunt a l'edat de set anys. Estudia tenora des dels vuit anys amb els mestres Joan Farreny, Josep Gispert i Jaume Vilà. Guanyador als disset anys de la IV beca Josep M. Bernat per a joves instrumentistes de cobla. Als vint-i-dos acaba el Títol Superior de tenora obtenint el Premi d'Honor de Grau Superior al Conservatori del Liceu. Ha estat membre de les cobles Riella, Ressò, Tàrrega, contemporània, la Principal de la Llobregat i actualment toca a la Cobla la Flama de Farners i és professor de música en un institut de Girona, on actualment resideix.

## Referències

* Carles Riera, Josep Maria Serracant, Josep Ventura Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla Girona: SOM, 2002
* ↑ «Cobla Contemporània - Autors». [Consulta: 22 juliol 2021].
* ↑ «Obres compostes per cornellana-i-mangues-xavier :: PortalSardanista». Arxivat de l'original el 2021-07-22. [Consulta: 22 juliol 2021].
* ↑ «Cornellana i Mangues, Xavier - Músics per la Cobla». [Consulta: 22 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Dick Cheney

Richard Bruce "Dick" Cheney (Lincoln, 30 de gener de 1941) és un polític i empresari estatunidenc. Va ser el 46è Vicepresident dels Estats Units durant el mandat de George W. Bush (2001-2009). Prèviament va ocupar el càrrec de Secretari de Defensa durant la major part de la presidència de George H. W. Bush (entre 1989 i 1993).
Cheney va representar Wyoming a la Cambra de Representants de 1979 a 1989. Va abandonar momentàniament la política per presidir la corporació petroliera Halliburton (1995-2000).
Actualment, Dick Cheney es troba retirat tant de la vida política com del món dels negocis.

## Cinema

* El vici del poder (en anglès Vice)

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Bush se inclina por el ex secretario de Defensa Cheney como vicepresidente» (en castellà). El País [Madrid], 25-07-2000. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Friedersdorf, Conor. «Remembering Why Americans Loathe Dick Cheney» (en anglès americà), 30-08-2011. [Consulta: 14 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Biografia de Dick Cheney al web del Congrés dels EUA
# Guadiana

* Per a altres significats, vegeu «Guadiana (desambiguació)».
El Guadiana (en castellà, Guadiana) és un dels rius més importants de la península Ibèrica. El seu nom procedeix de l'àrab wadi, riu, i del llatí, Anas. Durant el període de domini romà, aquest riu separava les províncies Baètica i Lusitana, i és citat pel cronista Plini a la seva obra Història Natural.
Actualment divideix al llarg del seu curs baix Espanya de Portugal, desembocant entre la localitat d'Ayamonte i la portuguesa de Vila Real de Santo António.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 8 maig 2024].
# Lusail

Lusail (àrab: لوسيل, Lūsayl) és una ciutat planificada, la segona ciutat més gran de Qatar, situada a la costa, a la part sud del municipi d'Al Daayen. Lusail es troba a uns 23 km al nord del centre de la ciutat de Doha, just al nord de la llacuna de West Bay, en més de 38 km² i finalment disposarà de la infraestructura per acollir 450.000 persones. D'aquestes 450.000 persones, es calcula que 250.000 o menys seran residents, 190.000 seran treballadors d'oficina i 60.000 seran minoristes.
Es preveu que hi hagi ports esportius, zones residencials, complexos insulars, districtes comercials, instal·lacions comercials i d'oci de luxe, i una comunitat de camps de golf, illes artificials i diversos districtes d'oci. La construcció encara està en curs. El desenvolupament està realitzat pel desenvolupador controlat per l'estat Qatari Diar juntament amb Parsons Corporation i Dorsch-Gruppe.
Una de les seus de la Copa del Món de Qatar 2022 és el Lusail Iconic Stadium. També és la seu del circuit de Fórmula 1 i el primer Gran Premi de Qatar es va celebrar aquí el 2021.

## Etimologia

El nom de Lusail deriva de "al wassail", el terme local per a una planta que creix abundantment a la zona.

## Referències

* ↑ «Smart City». Lusail City. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2021. [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «'More than 80% of Lusail City's infrastructure projects completed'». Gulf Times, 19-04-2018. [Consulta: 29 maig 2018].
* ↑ Saraiva, Alexia. «Get To Know The 8 2022 Qatar World Cup Stadiums». ArchDaily.
* ↑ «District map». The Centre for Geographic Information Systems of Qatar. Arxivat de l'original el 20 de novembre 2022. [Consulta: 4 gener 2019].

## Enllaços externs

* Lloc web de Lusail
* Lusail City - Perfil de desenvolupament
# Karen Kurreck

Karen Kurreck (Urbana, Illinois, 13 de juny de 1962) va ser una ciclista estatunidenca especialista en les proves contrarellotge. Del seu palmarès destaca el Campionat del Món d'aquesta especialitat el 1994.

## Palmarès

* 1993
** Vencedora d'una etapa al Bisbee Tour
* 1994
** Campiona del món en contrarellotge
* 1995
** Vencedora de 2 etapes a la Women's Challenge
* 1996
** 1a a la Volta a Bohèmia i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Tour de Toona
* 1997
** 1a la Gran Premi de Frankfurt
** Vencedora de 2 etapes a la Women's Challenge
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 1998
** Vencedora d'una etapa al Redlands Bicycle Classic
* 1999
** Vencedora de 2 etapes al Tour de Snowy
* 2000
** Vencedora d'una etapa a la Women's Challenge

## Referències

* ↑ «Campeonato del mundo femenino». Mundo Deportivo, 26-08-1994 [Consulta: 28 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Platja de l'Estació (Sant Andreu de Llavaneres)

La platja de l'Estació és una platja urbana de la costa del Maresme, al municipi de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme). Limita a llevant amb la platja de les Barques, sense que hi hagi cap element del paisatge que indiqui on comença una i on acaba l'altra, i a ponent amb un petit espigó que dona inici a una llarga escullera, paral·lela a la via del tren i a la carretera N-2, amb un camí de terra que arriba fins a Mataró. Està situada just enfront de l'estació de tren de Sant Andreu de Llavaneres d'aquí el seu nom. Té una longitud de 263 metres i una amplada mitjana de 19 metres, formada per sorra gruixuda, amb un pendent d'entrada a l'aigua molt fort. Disposa de dutxes, rentapeus, bars de platja i té accés per a persones amb mobilitat reduïda.

## Referències

* ↑ «Les Barques». Agència Catalana de Turisme.
* 1 2 «L'Estació». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platja de les Barques-l’Estació». Agència Catalana de l'Aigua.
# Bob Lazar

Robert Scott Lazar (Coral Gabbles, Califòrnia, 26 de gener del 1959), també conegut com a Bob Lazar, és un físic nord-americà que afirma que ha treballat, del 1988 al 1989, com a físic en una àrea denominada S-4, situada prop de Groom Lake, Nevada, i de l'Àrea 51, que segons Lazar servia d'amagatall militar per a l'estudi de platets voladors extraterrestres.

## Biografia

Al novembre del 1989, Lazar va aparèixer en una entrevista especial amb el periodista i investigador George Knapp, a la cadena de televisió de Las Vegas KLAS-TV, per parlar de diversos aspectes de les implicacions del seu treball a S-4. Bob Lazar diu que va ser introduït inicialment per treballar a S-4 per Edward Teller. Les seves tasques consistien en investigacions científiques del sistema de propulsió d'un dels nou platets voladors, com una part general del projecte d'enginyeria inversa en curs que té lloc a S-4.
Des de les primeres observacions, Lazar pensà que els platets voladors eren avions secrets terrestres, els vols de prova dels quals devien haver estat la causa de molts informes d'ovnis. Gradualment, i pels nombrosos documents que havia llegit detingudament i que li havien mostrat a S-4, Lazar arriba a la conclusió que els platets eren d'origen extraterrestre.
Per a la propulsió dels vehicles estudiats a S-4, Bob Lazar afirma que l'element atòmic 115 ununpentium serviria per a combustible nuclear. L'element atòmic 115 o ununpenti es reporta com a proveïdor de font d'energia que pot produir efectes antigravitacionals sota bombardeig amb protons al llarg de la producció d'antimatèria utilitzada per produir energia. El lloc web de Lazar diu que amb l'intens camp d'interacció nuclear forta del nucli de l'element 115 pot ser particularment amplificat. L'efecte resultant seria una distorsió del camp gravitacional proper que permetria el vehicle acurtar immediatament la distància a una destinació determinada.
Lazar explica com va participar en reunions informatives en les quals li descriuen la participació històrica d'éssers extraterrestres en aquest planeta des de fa 10.000 anys. Segons Lazar, els éssers extraterrestres provenen del sistema binari d'estrelles Zeta Reticuli.

## Referències

* ↑ Krebs, Robert E. The history and use of our earth's chemical elements: a reference guide (en anglès). Greenwood Publishing Group, p.360. ISBN 0313334382.
* ↑ «Maximum Distortion». www.boblazar.com, 2009 [Consulta: 2 febrer 2009]. Arxivat 2008-08-21 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-08-21. [Consulta: 4 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Plantilla:Oficila (anglès)
* Vídeo amb entrevista a Bob Lazar. (castellà)
* Pàgina web oficial de l'empresa United Nuclear
# Ministeri de Medi Ambient, Urbanisme i Obres Públiques de Grècia

El Ministeri de Medi Ambient, Urbanisme i Obres Públiques de Grècia (en grec: Υπουργείο Περιβάλλοντος, Χωροταξίας και Δημοσίων Έργων comunament abreujat com ΥΠΕΧΩΔΕ). Després de la victòria electoral del Moviment Socialista Panhel·lènic el 4 d'octubre de 2009, el ministeri es va dividir en un Ministeri de Medi Ambient, Energia i Canvi Climàtic, mentre que el seu sector d'Obres Públiques es va fusionar amb el Ministeri de Transports i Comunicacions per formar el Ministeri d'Infraestructura, Transport i Comunicacions.

## Llista de ministres de Medi Ambient, Urbanisme i Obres Públiques

| Nom | Entrada | Sortida | Partit |
| Stefanos Manos | 14 de març de 1980 | 10 de maig de 1980 | Nova Democràcia |
| Tzannis Tzannetakis | 10 de maig de 1980 | 21 d'octubre de 1981 | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| Athanasios Apostolos | 21 d'octubre de 1981 | 5 d'octubre de 1984 | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| Akis Tsochatzopoulos | | | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| Stefanos Manos | 11 d'abril de 1990 | 7 d'agost de 1991 | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| Achilleas Karamanlis | 7 d'agost de 1991 | 12 d'octubre de 1993 | Nova Democràcia |
| Kostas Laliotis | 25 d'octubre de 1993 | 23 October 2001 | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| Vasso Papandreou | 24 d'octubre de 2001 | 10 de març de 2004 | Moviment Socialista Panhel·lènic |
| Georgios Souflias | 10 de març de 2004 | 7 d'octubre de 2009 | Nova Democràcia |

## Vegeu també

* Govern de Grècia

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (Ministeri de Medi Ambient, Urbanisme i Obres Públiques)
* Web oficial (grec) (Ministeri d'Infraestructura, Transport i Comunicacions)
# Vilarnadal

Vilarnadal és una entitat de població del municipi altempordanès de Masarac i Vilarnadal. Al cens de l'any 2022, Vilarnadal tenia un total de 294 habitants.
A principis del S. XIX Masarac i Vilanadal eren ens locals independents, però el 1846 el terme Vilarnadal va ser agregat a Masarac, fruit de la política de reducció del número de termes municipals. El 2024 el nom del municipi va esdevenir Masarac i Vialarnadal.
Vilarnadal és el lloc d'origen del Xiriminimí, una dansa catalana que es cantava i ballava en temps de veremes, abans de plegar la feina i en estones de lleure que tenien els veremadors.
A nivell patrimonial destaquen el Castell de Vilarnadal, reconvertit en una masia, i l'església parroquial de Sant Pere, un temple dels segles XVII-XVIII.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* ↑ «RESOLUCIÓ PRE/2200/2024, de 14 de juny, per la qual es dona conformitat al canvi de nom del municipi de Masarac, que passa a denominar-se Masarac i Vilarnadal.». [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Vilarnadal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Zenon Jankowski

Zenon Jankowski (Poznań, 22 de novembre de 1937) és un cosmonauta i aviador polonès retirat, coronel de la Força Aèria Polonesa i tripulant reserva de Mirosław Hermaszewski.

## Biografia

Nascut en una família de treballadors,el 1956 es va graduar al liceu d'educació general Marcin Kasprzak i va ingressar a l'Escola Superior d'Oficials d'Aviació de Radom. També es va formar a l'escola de Dęblin. El 13 de març de 1960 se li va atorgar el grau d'oficial primer. Fins i tot abans d'acabar els seus estudis, va rebre el títol de pilot instructor i durant dos anys després de graduar-se va ensenyar als joves cadets l'art de pilotar avions de combat. El 1966 va ingressar a l'Acadèmia de l'Estat Major de l'Exèrcit polonès Karol Świerczewski, on s'hi va graduar el 1969. Des de 1964 va pertànyer al Partit Obrer Unificat Polonès.
Després de graduar-se, va ser comandant d'un esquadró de caces-bombarders i navegant d'un regiment aeri. A la primavera de 1975, es va convertir en comandant adjunt d'un regiment aeri. El mateix any fou ascendit al grau de podpułkownik (equivalent a tinent coronel).
El 27 de novembre de 1976, va ser elegit juntament amb Mirosław Hermaszewski (aleshores major) com candidat al primer vol espacial d'un polonès en marc del programa Interkosmos. La formació al Centre de Formació de Cosmonautes Iuri Gagarin va començar el desembre de 1976, primer, com a investigador-cosmonauta en una tripulació amb Oleg Makàrov, i a partir de juliol de 1977 amb Valeri Kubàssov. La decisió que aquesta tripulació esdevindria finalment la de reserva, i no la principal, es va prendre poc abans de la data de llançament programada (es va arribar a emetre un segell postal a Polònia amb ell com a primer cosmonauta de Polònia). Durant el vol de la nau Soiuz 30 i de l'estació orbital Saliut 6 (27 de juny - 5 de juliol de 1978) va ser consultor del director de vol. Més tard va tornar a l'exèrcit, on es va retirar amb el grau de pułkownik (coronel).

## Condecoracions

* Creu de Comandant de l'Orde Polònia Restituta
* Creu d'Or al Mèrit
* Medalla d'or, plata i bronze "Per contribucions a la defensa del país"
* Medalla d'or, plata i bronze "Forces Armades al Servei de la Pàtria"
* Títol Honorífic i Insígnia de Pilot Militar al Mèrit de la República Popular de Polònia - 1978
* Insígnia de pilot
* Insígnia de paracaigudista
* Creu de Janek Krasicki- 1978
* Medalla del 60è Aniversari de les Forces Armades Soviètiques.

## Documentals

* Wita was Polska, guió i direcció: Bohdan Świątkiewicz, Estudi de cinema "Czołówka", 1978, 41 min.

## Referències

* ↑ (rus) Экс-космонавты. Часть 3 (Ex-cosmonautes. Part 3)
* ↑ Kto jest kim w Polsce (en polonès). Varsòvia: Interpress, 1984, p. 329. ISBN 83-223-2073-6.
* ↑ (polonès) filmpolski.pl: WITA WAS POLSKA

## Enllaços externs

* (anglès) Biographies of International Astronauts
# Joseph Francis Dion

Joseph Francis Dion (Onion Lake, Alberta 1888-1960) fou un mestre d'escola, granger, escriptor i líder polític tant dels cree com de métis. Va escriure l'al·legat My tribe the crees (1979). El 1930 fou fundador i president de la Metis Association of Alberta, i en va recollir les actes en llengua cree.

## Referències

* ↑ «Joseph Francis Dion» (en anglès). thecanadianencyclopedia.ca. [Consulta: 13 octubre 2024].