OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guy Guillabert

Guy Guillabert (francès: Guy René Jacques Guillabert) (Vilafranca d'Albigés, 28 de gener de 1931 - Châtellerault, 4 de setembre de 2009) fou un remer francès que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb René Guissart, Gaston Mercier i Yves Delacour.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Guy Guillabert». [Consulta: 30 juliol 2022].
# Henry Proctor

Henry Proctor (anglès: Henry Arthur Proctor) (Baxter Springs, 19 d'octubre de 1929 - Camas, 13 d'abril de 2005) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
Després de la seva victòria olímpica es va graduar a l'Acadèmia Naval dels Estats Units i el 1954 s'incorporà a les Forces Aèries dels Estats Units d'Amèrica, on arribà al grau de coronel abans de retirar-se el 1971.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Henry Proctor». [Consulta: 7 octubre 2021].
# Herman Rouwé

Herman Rouwé (Grou, 20 de gener de 1943) és un remer neerlandès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1960. És germà del també remer Henk Rouwé.
El 1964 va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del dos amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Jan Just Bos i Frederik Hartsuiker. Quatrre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, fou novè en la prova del quatre amb timoner.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Herman Rouwé». [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Herman ROUWE» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-12-23. [Consulta: 19 maig 2023].
# Ib Ivan Larsen

Ib Ivan Larsen (Kongens Lyngby, 1 d'abril de 1945) és un remer danès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del dos sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Peter Christiansen. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de rem de 1969 en el dos sense timoner.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ib Larsen». [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Zweier ohne Steuermann)». [Consulta: 29 juliol 2022].
# Irene Eijs

Irene Eijs (neerlandès: Irene Elisabeth Maria Eijs) (Wassenaar, 16 de desembre de 1966) és una remadora neerlandesa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on fou vuitena en la prova de scull individual del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs d'Atlanta, disputà dues proves del programa de rem. Guanyà la medalla de bronze en el doble scull, fent equip amb Eeke van Nes, mentre en el quàdruple Scull fou sisena.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del món de rem de 1995, de plata en el doble scull i de bronze en el quàdruple scull.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Irene Eijs». [Consulta: 23 octubre 2021].
* ↑ «World Rowing - Irene EIJS» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-06-20. [Consulta: 23 octubre 2021].
# Irina Kalimbet

Irina Kalimbet (ucraïnès: Ірина Володимирівна Калімбет) (Kíiv, 29 de febrer de 1968) és una remadora ucraïnesa, ja retirada, que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1980. Es casà amb el també remer Vassili Tíkhanov amb qui va tenir dues filles bessones, Anastasia i Elizaveta, ambdues remadores.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla de plata en la prova del quàdruple scull del programa de rem. Va formar equip amb Inna Frolova, Svetlana Maziy i Antonina Doumtcheva.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del món de rem, una de plata i una de bronze, entre les edicions de 1987 i 1989.

## Referències

* ↑ «Зеркальное воображение» (en rus), 29-07-2010. Arxivat de l'original el 10 agost 2017. [Consulta: 13 abril 2018].
* ↑ «Olympedia – Irina Kalimbet». [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ «World Rowing - Irina KALIMBET» (en anglès). [Consulta: 14 agost 2023].
# Ivar Aronsson

Ivar Aronsson (suec: Ivar Mauritz Aronsson) (Romelanda parish, 24 de març de 1928 - municipi de Kungälv, 6 de febrer de 2017) fou un remer suec, guanyador d'una medalla olímpica.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on va disputar dues proves del programa de rem. Formant equip amb Olle Larsson, Gösta Eriksson, Evert Gunnarsson i Bertil Göransson guanyà la medalla de plata en la prova de quatre amb timoner, mentre en la prova de vuit amb timoner fou quart.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat d'Europa de rem de 1955, quatre campionats mundials de veterans, un Campionats nòrdic i tretze campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ivar Aronsson». [Consulta: 31 maig 2022].
* ↑ «Meritlista, Silverfyran - RoddSverige.nu», 13-05-2019. Arxivat de l'original el 2019-05-13. [Consulta: 30 maig 2022].
* ↑ «Ivar Aronsson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 31 maig 2022].
# James McIntosh

James McIntosh (Detroit, 9 d'agost de 1930 - 24 de febrer de 2018) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb John Welchli, John McKinlay i Arthur McKinlay.
Membre del Detroit Boat Club, va guanyar un campionat nacional de rem i una medalla de bronze als Jocs Panamericans de 1959. Va estudiar a la Universitat de Detroit.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Jim McIntosh». [Consulta: 11 agost 2022].
# Alexander Hall (futbolista)

Alexander Noble Hall (Peterhead, Aberdeenshire, 3 de desembre de 1880 - Toronto, 25 de setembre de 1943) va ser un futbolista escocès de naixement però nacionalitzat canadenc en emigrar de jove al Canadà que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició de futbol com a membre del Galt F.C., que representava el Canadà. Amb tres gols fou el màxim golejador de la competició, igualat amb el seu compatriota Tom Taylor.
Posteriorment tornà a Europa, on jugà professionalment al Newcastle United FC, el Dundee i el Dunfermline Athletic. Durant la Primera Guerra Mundial va servir en l'exèrcit britànic i en acabar tornà al Canadà.

## Referències

* 1 2 3 «Alex Hall Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 8 octubre 2015].
# Koggala

Koggala (singalès: කොග්ගල, romanized: Koggala; tàmil: கொக்கலை, romanitzat: Kokkalai) és una petita ciutat costanera, situada a la vora d'una llacuna a la costa sud de Sri Lanka, situada al districte de Galle, província del sud, Sri Lanka, governada per un Consell Urbà. Koggala està delimitat per un costat per un escull, i per l'altre per un gran llac, el llac Koggala, al qual desemboquen els nombrosos afluents del Koggala Oya. És a uns 139 km al sud de Colombo i està situat a una altitud de e m sobre el nivell del mar.

## Història

Koggala té una de les platges més llargues de Sri Lanka i es troba molt a prop del popular centre turístic d'Unawatuna. Koggala, en comparació, és relativament ordenada com a destinació turística i gairebé no explorada.
Koggala es va veure afectat significativament pel tsunami causat pel terratrèmol de l'oceà Índic de 2004, on les onades mesuraven 9,3 m d'altitud.
És el lloc de naixement del conegut autor de Sri Lanka Martin Wickramasinghe i hi ha un museu, el Martin Wickramasinghe Folk Art Museum, dedicat a les seves arts i tradicions populars a la ciutat.
Uns 5 km a l'est de Koggala hi ha el temple Kataluva Purvarama Maha Viharaya, que es va construir originalment al segle XIII i va tenir algunes addicions a finals del segle XIX. El temple és famós per les seves pintures d'estil Kandyà al santuari principal, que daten de finals del segle XIX. Les pintures de músics, ballarins i personatges europeus il·lustren una interessant peça de la història social. Alguns dels contes de Jatake (episodis de la sèrie de 550 vides anteriors de Buda) hi van ser pintades, suposadament fa 200 anys. També hi ha algunes pintures d'estil cameo de la reina Victòria i la reina mare, fetes en agraïment pel paper de la reina Victòria a l'hora de garantir la pràctica lliure del budisme descrita a la capitulació de Kandy a Lanka el 1815.
Koggala és també la llar dels antics temples de Giniwella i Kathaluwa. El temple budista de Kathaluwa és conegut pels seus murals i per conservar la primera impremta, que va ser portada pels holandesos a Sri Lanka.
La zona també és famosa pels seus diferents pescadors sobre xanques, que aixequen un sol pal a l'aigua de la platja, a pocs metres de la costa, on es posen en una barra transversal i amb canyes de pescar de bambú llencen els seus fils més enllà de les onades per pescar peixos petits.

## Referències

* ↑ «Chapter 3 Field Survey Report on the 2004 Indian Ocean Tsunami along the Southwestern Coast of Sri Lanka» (pdf). Tsunami Engineering Laboratory - Tohoku University. [Consulta: 7 març 2016].
* ↑ «Kathaluwa Poorwarama Viharaya». Lanka Pradeepa. [Consulta: 3 febrer 2022].
# Borg - McEnroe

Borg - McEnroe (títol original en suec, Borg; en finès, Borg/McEnroe) és una pel·lícula de drama esportiu biogràfic del 2017, centrada en la rivalitat professional entre els tenistes Björn Borg i John McEnroe als campionats de Wimbledon de 1980, que va culminar amb la seva trobada a la final d'individuals masculins. La pel·lícula, una producció entre Suècia, Dinamarca, Finlàndia i Txèquia, va ser dirigida per Janus Metz Pedersen, a partir d'un guió escrit per Ronnie Sandahl i protagonitzada per Sverrir Gudnason, Shia LaBeouf, Stellan Skarsgård, Tuva Novotny i Robert Emms. La pel·lícula va inaugurar el Festival Internacional de Cinema de Toronto 2017. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Referències

* ↑ «'Borg/McEnroe': Film Review», 07-09-2017. Arxivat de l'original el 3 juliol 2020. [Consulta: 3 juliol 2020].
* ↑ «Borg - McEnroe». À Punt, 27-11-2023. [Consulta: 28 novembre 2023].
# Karsten Schmeling

Karsten Schmeling (Hennigsdorf, 13 de gener de 1962) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1980.
El boicot soviètic li impedí participar en els Jocs Olímpics de Los Angeles de 1984. El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quatre amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen set medalles al Campionat del món de rem, dues d'or, quatre de plata i una de bronze, entre les edicions del 1981 i 1987. També guanyà la medalla de bronze en el dos amb timoner als Jocs de l'Amistat de 1984 i dos campionats de l'Alemanya Oriental.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Karsten Schmeling». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Karsten SCHMELING» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
# Parròquia d'Aizpute

La Parròquia d'Aizpute (en letó: Aizputes pagasts) és una unitat administrativa del municipi d'Aizpute, Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Liepaja.

## Pobles, viles i assentaments

* Dubeņmuiža
* Ievade
* Kūdra
* Lavīži
* Mangaļi
* Marijas
* Padure
* Rokasbirze

## Hidrologia
### Rius

* Akmene
* Duben
* Metupite

### Embassaments

* Pludakslis
* Dopors

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Temporada 1985-1986 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 1985-1986 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Tercera)

* Tercera divisió, grup 5è: tercera posició.

#### Segona volta
## Referències
## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# New York Dolls

The New York Dolls és un grup de música rock format a Nova York el 1971. Van aconseguir poc èxit durant la seva vida, però els New York Dolls van exemplificar el que vindria poc després en l'era de punk rock i fins i tot més tard; les influències del seu estil transvestit i exagerat es noten en l'aparença de molts grups de rock. El seu estil musical descurat, però altament energètic va marcar la pauta per a moltes bandes de rock and roll posteriors.

## Discografia

* New York Dolls, 1973
* Too Much Too Soon, 1974
* Lipstick Killers, 2000
* Return of the New York Dolls: Live From Royal Festival Hall, 2004
* One Day It Will Please Us to Remember Even This, 2006

## Referències

* ↑ Encyclopedia of Popular Music. 4. 2a edició. Guinness Publishing, 1995, p. 3022. ISBN 978-1-56159-176-3.
# Resolució 1389 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1389 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 16 de gener de 2002. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a Sierra Leone, el Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Sierra Leone (UNAMSIL) per incloure disposicions àmplies per donar suport a les eleccions generals de maig de 2002.
En el preàmbul de la resolució, el Consell de Seguretat va acollir amb satisfacció els progressos significatius realitzats en el procés de pau de Sierra Leone i la finalització del procés de desarmament. Va subratllar la importància d'unes eleccions lliures i justes sobre l'estabilitat a llarg termini del país i va acollir amb satisfacció els progressos realitzats pel govern de Sierra Leone i la Comissió Electoral Nacional en la preparació de les eleccions.
A més de la Resolució 1270 (1999), el Consell va decidir que la UNAMSIL assumís tasques relacionades amb les eleccions. Les tasques incloïen assistir amb suport logístic a la Comissió Electoral Nacional a través del transport de materials i materials electorals; facilitant la lliure circulació de persones, béns i ajuda humanitària; i proporcionant seguretat. Va reiterar que, d'acord amb les resolucions 1270 i 1289 (2000), la UNAMSIL estava autoritzada a adoptar les mesures necessàries durant el seu mandat. Mentrestant, la quantitat de policia de les Nacions Unides al país es va incrementar per donar suport a la Policia de Sierra Leone i va idear un programa de formació electoral per al seu personal.
La resolució es congratula per l'establiment temporal d'un component electoral a la missió de la UNAMSIL per coordinar les activitats electorals entre la Comissió Nacional Electoral, el govern de Sierra Leone i altres parts interessades. A més, es crearia una oficina electoral a cada regió electoral per supervisar el procés per determinar si es complia amb els estàndards internacionals. El Consell també va agrair el suport que oferia la Secció d'Informació Pública de la UNAMSIL a la Comissió Nacional Electoral i al Govern i la creació d'una estratègia d'educació i informació pública.
Finalment, el Consell va subratllar la importància d'unes eleccions lliures i justes al país i va instar a la comunitat internacional a que contribueixi a prestar assistència al respecte.

## Referències

* ↑ «Security Council decides UN Sierra Leone mission will provide wide-ranging support for May elections». United Nations, 16-01-2002.
* ↑ Gray, Christine D. International law and the use of force. 2a edició. Oxford University Press, 2004, p. 246. ISBN 978-0-19-927130-6.
* 1 2 «Security Council clarifies role of UN Mission during Sierra Leone's election process». United Nations News Centre, 16-01-2002.
* ↑ Sillinger, Brett. Sierra Leone: current issues and background. Nova Publishers, 2003, p. 35. ISBN 978-1-59033-662-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Guerra Civil de Sierra Leone

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1431 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1431 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 d'agost de 2002. Després de recordar les resolucions 827 (1993), 955 (1994), 1165 (1998), 1166 (1998) i 1329 (2000) i 1411 (2002), el Consell va establir un grup de jutges temporals al Tribunal Penal Internacional per a Ruanda (TPIR) per tal que completés el seu treball al més aviat possible.
El Consell de Seguretat estava decidit a supervisar el progrés del TPIR de la manera més propera i estava convençut de la necessitat d'establir un grup de magistrats ad lítem per facilitar la conclusió del seu treball. En virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, es va crear un grup de jutges temporals i es van esmenar els estatuts del TPIR i en conseqüència els del Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (TPIY).
Es va demanar al secretari general Kofi Annan que fes disposicions per a l'elecció de 18 jutges temporals i la provisió de recursos al tribunal. Finalment, es va instar a tots els països a cooperar amb el TPIR de conformitat amb les obligacions derivades de la Resolució 955; això es referia en part a Ruanda, que havia estat acusada d'adoptar una actitud poc cooperativa vers el TPIR pel president d'aquest últim en les seves cartes al Consell.

## Referències

* ↑ «In Chapter VII decision, Security Council establishes pool of ad litem judges for Rwanda tribunal». United Nations, 14-08-2002.
* ↑ Cryer, Robert; Friman, Hakan; Robinson, Darryl; Wilmshurst, Elizabeth. An Introduction to International Criminal Law and Procedure. 2a edició. Cambridge University Press, 2010, p. 139. ISBN 978-0-521-13581-8.
* ↑ van den Herik, Larissa J. The contribution of the Rwanda Tribunal to the development of international law. Martinus Nijhoff Publishers, 2005, p. 49. ISBN 978-90-04-14580-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 - 2003)
* Genocidi de Ruanda

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 764 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 764 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 13 de juliol de 1992. Després de reafirmar les resolucions anteriors del Consell sobre el tema, el Consell va prendre nota de les violacions de l'acord relatiu a l'Aeroport Internacional de Sarajevo, que establia un corredor de seguretat i exigia la retirada de sistemes d'armes antiaeri, i va decidir autoritzar un desplegament addicional del personal de la Força de Protecció de les Nacions Unides. Augmentaria la grandària de la Força a dos batallons d'infanteria.
El Consell va aprovar l'informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali sobre l'aplicació de les resolucions 757 (1992), 757 (1992) i 761 (1992). El personal addicional facilitarà el lliurament de l'ajuda humanitària i la seguretat i el funcionament de l'aeroport de Sarajevo.
Igual que amb les resolucions anteriors, la Resolució 764 va demanar a totes les parts que s'adhereixin a l'acord d'alto el foc del 5 de juny de 1992, per posar fi a l'activitat hostil a Bòsnia i Hercegovina, encomanar encara més a la Força i exigir la seva cooperació i internacional organitzacions presents al país de totes les parts. També va instar a totes les parts interessades a iniciar negociacions per trobar una solució política, que cooperés amb els esforços de la Comunitat Europea i el suport de l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa.
El Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia es va basar en la Resolució 764, que va declarar que les persones que van cometre violacions del dret internacional humanitari i les Convencions de Ginebra serien responsables.

## Referències

* ↑ Durch, William J. UN peacekeeping, American politics, and the uncivil wars of the 1990s. Palgrave Macmillan, 1996, p. 227. ISBN 978-0-312-16075-3.
* ↑ Fischer, Martina. Peacebuilding and civil society in Bosnia-Herzegovina: ten years after Dayton, Volume 8. 2a edició. LIT Verlag Berlin-Hamburg-Münster, 2006, p. 360. ISBN 978-3-8258-8793-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Dissolució de Iugoslàvia
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# ReVolta de 2023

La reVolta de 2023 fou la quarta i última edició de la reVolta, la prova femenina de la Volta Ciclista a Catalunya. Se celebrà el 29 d'abril de 2023 i, com en les dues edicions anteriors, tingué l'inici i la fi a Sant Cugat del Vallès. A diferència d'altres edicions, la cursa fou considerada de categoria internacional UCI (1.1), fet que comportà que s'hi inscrigueren dos equips UCI Women's Team (Movistar Team i Israel Premier Tech Roland) i onze equips UCI Women's Continental Teams, entre els quals els catalans Massi-Tactic i Zaaf Cycling Team. Tot i això, finalment, ni el Movistar ni el Zaaf van acabar prenent part en la cursa. També fou el primer cop que es retransmeté en directe per Televisió de Catalunya.
La vencedora de la prova fou la britànica Claire Steels (Israel Premier Tech Roland), qui es va imposar en solitari davant de la vigent campiona, l'alemanya Clara Koppenburg (Cofidis) i l'australiana Josie Talbot (Cofidis), qui va encapçalar el grup perseguidor.

## Recorregut

Una altra de les novetats d'aquesta edició fou el recorregut, que no només era quasi 30 quilòmetres més llarg (126,9 km) que en les darreres dues edicions, sinó també més dur perquè les participants van haver de superar tres ports de muntanya que representaven un desnivell acumulat de gairebé 2.000 metres de desnivell positiu. D'aquesta manera, les ciclistes van pujar el Coll de Castellbisball (2a categoria) i els ports de primera categoria del Port d'Ullastrell i l'Alt de la Creu d'Aragall, aquest últim coronat a 29,5 quilòmetres de l'arribada. A més, es disputaren dos esprints intermedis, situats a Piera (km 63,1) i a Corbera de Llobregat (km 104,2).

## Referències

* ↑ «La reVolta canvia de data i es disputarà el 29 d'abril del 2023». L'Esportiu de Catalunya, 23-11-2022. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ A.C. «La reVolta confirma els quinze equips participants, entre ells dos de la UCI World Team - 08 març 2023». L'esportiu de Catalunya, 18-04-2023. [Consulta: 20 abril 2023].
* 1 2 «La reVolta, en directe per TV3». 324.cat, 18-04-2023. [Consulta: 20 abril 2023].
* ↑ «Resultats oficials». Volta a Catalunya, 29-04-2023. [Consulta: 4 maig 2023].