OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Georges Perros

Georges Perros (París, 31 d'agost de 1923 - ídem, 24 de gener de 1978), pseudònim de Georges Poulot, fou un escriptor i poeta francès.

## Biografia

Seguí estudis de piano i d'art dramàtic i fou actor a la Comédie Française. La seva vocació literària, però, el feu abandonar l'escena teatral per dedicar-se a les dues ocupacions que marcaren la seva vida: llegir i escriure. Traduí obres de Txékhov i de Strindberg, fou lector de manuscrits del Teatre Nacional de París i de l'editorial Gallimard i col·laborà a la Nouvelle Revue Française. El 1959 s'instal·là a Douarnenez, un petit poble de la Bretanya on naixeren els seus tres fills.
El 1960 publicà el seu primer llibre: Papiers collés (papers enganxats), un recull heteròclit o heterogeni de fragments, notes, aforismes i textos d'extensió més llarga on es troben lectures dels seus autors de predilecció (Kafka, Rimbaud, Hölderlin, Kierkegaard, Mallarmé, Benjamin Constant…), estats d'ànim, pensaments, angoixes existencials, visions poètiques. El 1962 apareix el seu primer recull de poemes, Poèmes bleus (poemes blaus), seguit en 1967 d'Une vie ordinaire (una vida ordinària) que és una autobiografia en vers.
Georges Perros morí d'un càncer de laringe en 1978. Malalt des de 1976, va patir una operació de les cordes vocals que el reduí al silenci. Relatà la seva experiència a l'Ardoise Magique (la pissarra màgica). La seva correspondència (amb Jean Grenier, Jean Paulhan, Brice Parain, Lorand Gaspar, Michel Butor, entre d'altres) s'afegeix a la seva obra.

## Obres

* 1960 Papiers collés
* 1962 Poèmes bleus
* 1967 Une vie ordinaire
* 1973 Papiers collés II
* 1974 Huit poèmes
* 1977 Notes d'enfances
* 1977 Échancrures

### Obres pòstumes

* 1978 L'Ardoise magique
* 1978 Papiers collés III

### Correspondència

* 1980 Jean Grenier/Georges Perros, Correspondance (1950-1971)
* 1981 Faut aimer la vie, lettres à Jean Roudaut (1968-1978)
* 1982 Jean Paulhan/Georges Perros, Correspondance (1953-1967)
* 1996 Michel Butor/Georges Perros, Correspondance (1955-1978)

## Premis

* 1963 Premi Max Jacob per Poèmes bleus
* 1973 Premi literari Valéry Larbaud per Papier collés II
* 1974 Premi Bretanya pel conjunt de la seva obra

## Fonts bibliogràfiques

* MINAZZOLI, Gilbert:Diccionnarie des auteurs.
* Encyclopaedia Universalis France (versió 12).

## Enllaços externs

* (francès) La vida ordinària de Georges Perros per Hélène Vidaling
* (francès) Col·loqui a Cerisy-La-Salle (França), 2005: Georges Perros, contrabandista de la literatura
# Hans Granfelt

Hans Granfelt (Estocolm, 26 d'octubre de 1897 - Danderyd, 5 de setembre de 1963) va ser un atleta i tirador d'esgrima suec, que va competir en el període d'entreguerres del segle xx. Era germà dels també medallistes olímpics Nils i Erik Granfelt.
Com a atleta, el 1920, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on quedà eliminat en sèries de la prova del llançament de disc del programa d'atletisme. El 1936, als Jocs de Berlín, disputà dues proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla de plata en la prova d'espasa per equips, mentre en la d'espasa individual fou eliminat en semifinals.

## Referències

* 1 2 «Hans Granfelt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 16 maig 2019].
# Henri Laurent

Henri Albert Fernand Laurent (Beaulieu-sur-Loire, Loiret, 1 d'abril de 1881 – La Rochelle, Charente-Maritime, 14 de febrer de 1954) va ser un tirador d'esgrima francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, en què guanyà la medalla de bronze en la prova d'espasa professional. En la prova d'espasa amateur-professional acabà en cinquena posició, empatat amb tres tiradors més.

## Referències

* ↑ «Henri Laurent Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 d’octubre 2011. [Consulta: 10 setembre 2015].
# Jessica Alonso Bernardo

Jessica Alonso Bernardo (Gijón, 20 de setembre de 1983) és una exjugadora d'handbol asturiana guanyadora d'una medalla olímpica.
Va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en derrotar en el partit pel tercer lloc a la selecció de Corea del Sud.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit una medalla de bronze al Campionat del Món d'handbol, una medalla de plata al Campionat d'Europa.
# Geriadur brezhoneg An Here

Geriadur brezhoneg An Here (Diccionari del bretó An Here) és l'únic diccionari monolingüe en bretó actualment disponible, publicat el 2001 per l'editorial An Here. Amb 1.436 pàgines i 21.300 entrades, és el més important editat en bretó. Ha estat elaborat per un equip dirigit per Martial Ménard i Iwan Kadored, i hi han col·laborat un total de 47 persones. A la pàgina dedicada al consell científic de l'obra, dirigit per Per Denez, hi figuren 15 persones.
Les seccions del diccionari les han escrit diversos col·laboradors o persones contractades per l'editor. Els articles contenen molts exemples extrets d'obres en bretó o de revistes literàries dels segles XIX i XX.

## Antecedents

Roparz Hemon començà ell sol, des de l'exili a Irlanda, la redacció d'un diccionari monolingüe, algunes de les pàgines del qual es van publicar a Ar Bed Keltiek, però no l'arribà a acabar. Sí que va acabar un Geriadur Istorel ar Brezhoneg, editat per Preder. El primer geriadur hollvrezhonek (diccionari únicament en bretó) d'An Here contenia 10.350 entrades i fou objecte d'una gran controvèrsia (vegeu afer del diccionari bretó).
# Fritz Riemann

Fritz Riemann (Weistritz, prop de Schweidnitz, 2 de gener de 1859 – Erfurt, 25 de novembre de 1932), fou un jugador d'escacs alemany. Nascut a Silèsia (llavors Prússia), fou alumne d'Adolf Anderssen a Breslau.

## Resultats destacats en competició

El 1876, va guanyar un matx contra Arnold Schottländer (5 : 0) a Breslau. El 1879, fou 5è a Leipzig (1r Congrés de la DSB, el campió fou Berthold Englisch), i fou 2n a Wesselburen. El 1880, fou 2n, rere Louis Paulsen, a Braunschweig (13è i últim WSB–Congress), i empatà un matx contra Emil Schallopp (+2 –2 =2) a Berlin. El 1881, empatà als llocs 13è-14è a Berlin (2n DSB–Congress, el campió fou Joseph Henry Blackburne). El 1883, empatà als llocs 6è-7è a Nüremberg (3r DSB–Congress, el campió fou Szymon Winawer). El 1885, empatà als llocs 8è-9è a Hamburg (4t DSB–Congress, el campió fou Isidor Gunsberg), i empatà un matx amb Ernst Flechsig (+5 –5 =0) a Breslau. El 1888, fou 1r amb Curt von Bardeleben a Leipzig.

## Llibres

Riemann va escriure un llibre dedicat al seu mestre Adolf Anderssen:
* Riemann, Fritz: Schach-Erinnerungen des jüngsten Anderssen-Schülers. Mit vielen Diagrammen im Text und einem Bildnis des Verfassers. (Records escaquístics del jove estudiant Anderssen) de Gruyter, Berlin i Leipzig, 1925.

## Referències

* ↑ Nota biogràfica a chessgames.com (anglès)
* ↑ Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 01/09/2004
* ↑ Edo Historical Chess Ratings
* ↑ «Torneigs entre 1880 i 1899». Arxivat de l'original el 2008-12-16. [Consulta: 9 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Fritz Riemann a «chessmetrics.com». [Consulta: 9 febrer 2010]. (anglès)
# Henri Lauvaux

Henri Lauvaux (Châlons-en-Champagne, 9 d'octubre de 1900 - París, 19 de juliol de 1970) va ser un atleta, especialitzat en curses de fons, francès que va competir durant la dècada de 1920. Era germà del també atleta Gustave Lauvaux.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà tres proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze en la prova del cros per equips, mentre en la de cros individual fou cinquè i en els 10.000 metres onzè. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, abandonà en la competició dels 10.000 metres.
El 1928 es proclamà campió nacional dels 10.000 metres.

## Millors marques

* 10.000 metres. 32' 46.8" (1924)

## Referències

* 1 2 3 4 «Henri Lauvaux Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d’octubre 2009. [Consulta: 14 maig 2018].
* ↑ Les finalistes des championnats de France - 1888 à 1969 a Federació francesa d'atletisme
# Lee Sang-Hyo

Lee Sang-Hyo (nascut el 10 de setembre de 1961), és un exjugador d'handbol sud-coreà, que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988.
El 1984 fou membre de la selecció de Corea del Sud que acabà en onzè lloc a les olimpíades de 1984. Hi va jugar tots sis partits, i marcà 22 gols.
A l'Olimpíada de 1988 hi va guanyar la medalla d'argent amb la selecció de Corea del Sud. Hi va jugar tots sis partits, i hi va marcar 31 gols.

## Enllaços externs

* «Fitxa de Lee Sang-Hyo» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 2 octubre 2012].
# Cal Moliner de Claret

Cal Moliner és una casa del nucli de Claret, al municipi de Torà (Solsonès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici que es troba al nord-oest de la plaça del poble.
Té planta baixa, primer pis i zona de golfes. A la façana est, la porta d'accés és en arc escarser, a la clau hi duu la data de 1873. A sobre hi ha un balcó. A la zona de les golfes hi ha un altre balcó, en dimensions més reduïdes i obertura de maons. La casa agafa la forma del carrer estret que la serpenteja per davant. A la part dreta hi ha diferents finestres tapiades. La coberta és de dos vessants (nord-sud), acabada amb teules.

## Referències

* 1 2 «Cal Moliner de Claret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].
# Hans Pulver

Hans Pulver (Suïssa, 28 de desembre de 1902 - Berna, 6 d'abril de 1977) fou un futbolista suís, que jugava de porter, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la competició de futbol. Pel que fa a clubs, defensà els colors del Young Boys (1922-1927). Amb la selecció nacional jugà 28 partits entre 1920 i 1925, en què no marcà cap gol.

## Referències

* ↑ «Hans Pulver Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ Hans Pulver - eu-football.info (anglès)
* ↑ Hans Pulver - national-football-teams.com
# Martin Schwalb

Martin Schwalb (nascut el 4 de maig de 1963 a Stuttgart), és un exjugador d'handbol alemany que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996. Actualment és l'entrenador de l'HSV Hamburg.
El 1984 va formar part de la selecció de la República Federal Alemanya que va guanyar la medalla d'argent a les Olimpíades de Los Angeles. Hi va jugar tots sis partits, i va marcar nou gols.
Dotze anys més tard formà part de l'equip alemany que va acabar setè a les Olimpíades d'Atlanta. Hi va jutar tots sis partits, i hi marcà 23 gols.

## Enllaços externs

* «Fitxa de Martin Schwalb» (en anglès). databaseolympics.com.
# Creu de Sant Ramon de Torà

La Creu de Sant Ramon de Torà és una creu de terme de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situada al centre de la vila de Torà. És una reproducció feta l'any 1951, quan després de ser destruïda durant l'inici de la guerra, es va recol·locar per segona vegada.
La creu de Sant Ramon està formada per dos esgraons octogonals, un sòcol també octogonal i un fust d'on arrenca l'actual creu amb els braços tallats.
Aquesta factura és obra de l'artista Josep Riera, però sabem que la morfologia de creu que hi havia anteriorment era del tot diferent, ja que presentava uns notables relleus decoratius que l'actual creu ha perdut.
El sòcol, els esgraons i el fust actuals sí que són els originals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Creu de Sant Ramon de Torà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 256. ISBN 84-607-0408-4.
# Sara Carbonero Arévalo

Sara Carbonero Arévalo (Corral de Almaguer, Toledo, 3 de febrer de 1984) és una periodista esportiva espanyola. Es va donar a conèixer a La Sexta, però l'abril de 2009 es va fer públic el seu fitxatge per Telecinco.

## Biografia

Sara Carbonero Arévalo va néixer a Corral de Almaguer el 3 de febrer de 1984. Va estudiar periodisme a la Universitat Complutense de Madrid i va començar la seva carrera professional a Radio Marca. En aquesta emissora ha cobert tot tipus d'esdeveniments esportius, a més de col·laborar en l'espai matinal Balón desastre i presentar en solitari el programa musical SuperMarca.
Després d'un breu pas per la Cadena Ser, es va incorporar al maig del 2007 a La Sexta, cadena en la qual s'ha fet càrrec de la informació esportiva en horari de màxima audiència, ha seguit de prop a la Selecció Espanyola a l'Eurobasket 2007 i ha format part de l'equip de Minuto y resultado. A més ha conduït el programa d'esports de risc i aventura Sexto Nivel.
A l'abril de 2009, va ser contractada per Telecinco com a presentadora d'esports. El seu primer treball a la cadena de Fuencarral va cobrir com a reportera de la Copa Confederacions a Sud-àfrica. Actualment és la presentadora d'esports de la primera edició d'Informativos Telecinco.
Va ser escollida el juliol del 2009 per l'edició nord-americana de la revista FHM com la reportera esportiva més sexy del món.
Va ser la parella sentimental del futbolista Iker Casillas. El 12 de març de 2021, van anunciar la seva separació de mutu acord, després de cinc anys de casats i d'onze de relació durant els quals havien tingut dos fills.

## Referències

* ↑ Telecinco li 'roba' Sara Carbonero a La Sexta - www.elmundo.es
* ↑ Sara Carbonero, elegida la reportera esportiva més sexy del món
* ↑ «Iker Casillas anuncia su ruptura con Sara Carbonero», 12-03-2021.
# Hans-Emil Schuster

Hans-Emil Schuster (Hamburg, 19 de setembre de 1934), astrònom alemany retirat des d'octubre de l'any 1991. Va exercir el seu treball entre l'Observatori d'Hamburg-Bergedorf (Bergedorf) i l'Observatori Europeu Austral (també conegut com a European Southern Observatory (ESO)), exercint també com a director en funcions en l'Observatori de la Silla (Xile). L'any 1982 va contreure matrimoni amb Rosemarie Schuster née von Holt (28 de març de 1935 - 18 de setembre de 2006).
Va descobrir el cometa periòdic 106P/Schuster. També va descobrir el cometa C/1976 D2, és de destacar el seu periheli que aconsegueix una distància de 6,88 unitats astronòmiques, sent el més vegades observat fins avui actual.
També va descobrir 25 asteroides, entre els quals es troba l'asteroide (2329) Orthos del grup d'asteroides Apol·lo i els asteroides (2608) Seneca, (3271) Ul, (3288) Seleucus i (3908) Nyx del grup d'asteroides Amor i l'objecte proper a la Terra conegut com (161989) Cacus, del que es va perdre el rastre i va ser trobat de nou l'any 2003.
Va participar en múltiples projectes desenvolupats en l'Observatori La Silla i l'Observatori Paranal.
Va descobrir la galàxia Nana del Fènix juntament Richard Martin West, l'any 1976 descobreix el Cúmul globular Eridanus, un dels més llunyans cúmuls globulars en l'halo galàctic. L'any 1980 descobreix una supernova tipus II en la galàxia NGC 1255.
L'asteroide (2018) Schuster va ser anomenat en el seu honor. El 21 d'octubre de 2011 se li va concedir el grau de Comendador en l'Ordre de Bernardo O'Higgins com a reconeixement a la seva contribució a l'astronomia, a Xile.

## Referències

* ↑ Central Bureau for Astronomical Telegrams.
# Per Carlén

Per Carlén (19 de novembre de 1960), Karlstad, (Suècia) és un antic jugador i actual entrenador d'handbol suec.
Al costat de companys com Magnus Wislander, Staffan Olsson, Erik Hajas o Björn Jilsén, Carlén formà part de la brillant selecció de Suècia dels anys 80 i 90. Guanyà dues medalles de plata olímpiques. Amb la selecció disputà 329 partits i marcà 1032 gols. Pel que fa a clubs, destacà al BM Granollers on jugà durant quatre temporades. Amb el club suec Ystads IF guanyà la lliga del seu país. És pare del també jugador d'handbol Oscar Carlén.

## Trajectòria com a jugador

* HK Drott Halmstad
* IF Hellton (-1982)
* IK Heim Mölndal (1982-1983)
* HP Warta (1983-85)
* BM Granollers (1985-89)
* Atlético de Madrid (1989-91)
* Ystads IF (1991-00)

## Palmarès

* Campió del Món el 1990 a Praga
* Campió d'Europa el 1994
* 3r als Campionats del Món de 1993 i 1995
* Campió suec el 1992
* Participació a quatre Jocs Olímpics (1984, 1988, 1992 i 1996) amb dues medalles d'argent

## Referències

* ↑ Statistik des Schwedischen Handballverbandes
# Figuerola (Torà)

Figuerola és una masia del nucli de Fontanet, al municipi de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia s'aixeca a llevant de la vila de Torà, a la part obaga de la serra de Sant Donat, quasi a la mateixa carena, per sobre de la capella de Sant Pere.
Per anar-hi cal prendre la pista de terra que s'inicia sota mateix de l'església de Sant Miquel de Fontanet (41° 49′ 22.2″ N, 1° 25′ 24″ E﻿ / ﻿41.822833°N,1.42333°E﻿ / 41.822833; 1.42333) que, un cop creuat el barranc de Figuerola i donat un fort giravolt cap a llevant, s'enfila per la costa de Sant Donat fins a l'era de Figuerola amb poc més de dos kilòmetres (millor tot terreny o vehicle amb xassís alt).

## Descripció

Edifici que tenia funció d'habitatge amb edificis annexos.
A la façana principal (est), a la planta baixa, hi ha la porta principal amb llinda de pedra, i és situada en forma de porxada senzilla per una balconada que té a sobre. A la part esquerra hi ha una petita obertura en forma rectangular. A la part esquerra de la següent planta hi ha un balcó i a la part dreta una finestra. A la façana oest, hi ha una finestra amb gran ampit. La coberta és de dos vessants (est-oest) acabada amb teules.
Hi ha un edifici adjunt amb aquest anterior per la façana sud. A la façana est, té dues finestres a la part superior. A la façana sud, està adjunta amb un altre edifici. A la façana oest, hi ha dues finestres. La coberta és de dos vessants (est-oest), acabada amb teules.
Adjunt a la façana sud d'aquest, hi ha un altre edifici, que a la façana sud, té una entrada a la planta baixa, i una gran obertura rectangular a la darrera amb llinda de formigó.
Destacar que a continuació tant de la façana est com de la de l'oest de l'edifici principal, hi ha uns murs amb la part superior en forma d'una torre amb merlets.

## Història

La datació aproximada situa el mas al segle xviii o XIX encara que a l'edat mitjana aquest indret ja era habitat. El castell de Figuerola ja és documentat l'any 986 amb el nom de "castrum Figuerola".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Figuerola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].
# Harakiri (pel·lícula de 1919)

Harakiri és una pel·lícula alemanya dirigida per Fritz Lang i estrenada el 1919. Durant molt de temps es va considerar perduda, però va ser descoberta l'any 1987 en la filmoteca holandesa, restaurada per la cinemateca de Coblenza i projectada al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià de 1987.

## Argument

Daimyo Tokugawa és ambaixador del Japó a Occident. La seva filla O-Take-San refusa fer-se sacerdotessa de la Gruta Sagrada i com ho exigeix el bonze que porta el culte, Tokugawa s'ha de fer harakiri. La seva filla fuig, tindrà un fill amb un oficial de la marina americana que l'oblida i es casa amb una altra. O-Take-San es fa al seu torn l'harakiri.

## Repartiment

| Paul Biensfeldt: Daimyo Tokugawa Lil Dagover: O-Take-San Georg John: Buddhist Monk Meinhart Maur: Príncep Matahari Rudolf Lettinger: Karan | Erner Huebsch: Kin-Be-Araki Kaete Juster: Hanake Niels Prien: Olaf J. Anderson Herta Heden: Eva Loni Nest: Nen |

## Referències

* ↑ Harakiri A www.filmhistoriker.de
* ↑ Casas, Q.: Fritz Lang pàg. 86.
* ↑ Harakiri a la Filmoteca de Catalunya

## Bibliografia

* Casas, Quim. Fritz Lang. Madrid: Cátedra, 1991, p. 85-88.

## Enllaços externs

* Ressenya i resum de l'argument a www.acinemahistory.com. (En anglès).
* Harakiri a YouTube
# Henrik Hajós

Henrik Hajós (Budapest, 21 de juliol de 1886 – Budapest, 30 de desembre de 1963) va ser un nedador hongarès que va prendre part en els Jocs Intercalats de 1906 i als Jocs Olímpics de 1908. Era germà del també nedador Alfréd Hajós.
El 1906, als Jocs Intercalats, guanyà la medalla d'or en la prova dels relleus 4x250 metres lliures, formant equip amb Géza Kiss, Zoltán Halmay i József Ónody.
Dos anys més tard, als Jocs de Londres de 1908, disputà les proves del 100 i 400 metres lliures, però en ambdós casos quedà eliminat en sèries.

## Referències

* 1 2 3 «Henrik Hajós Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 29 gener 2016].
# Slavko Goluža

Slavko Goluža (nascut el 17 de setembre de 1971) és un exjugador d'handbol croat, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004. És també l'actual entrenador de la selecció nacional de Croàcia.
Goluža va néixer a Stolac, RS de BiH, RFS de Iugoslàvia. Fou membre de la selecció croata d'handbol que va guanyar dues medalles als Jocs Olímpics d'Estiu: la medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atlanta 1996 i als Jocs Olímpics d'Atenes 2004. Durant una dècada ha tingut participació en totes les medalles que Croàcia ha guanyat en el Campionat del món (or el 2003, plata el 1995 i el 2005), i al Campionat d'Europa (plata el 1994).

## Referències

* ↑ «Slavko Goluža». Olympics at Sports-Reference.com. Sports Reference LLC.
* ↑ «2015 World Championship Roster». IHF. [Consulta: 15 gener 2015].
* ↑ «Slavko Goluža - dvostruki olimpijski pobjednik» (en croat). Hrvatski Telekom Prva liga, 25-09-2016. Arxivat de l'original el 2020-01-16. [Consulta: 25 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Estadístiques del jugador a hand-ball.org
# Frígia (província romana)

Frígia va passar a Roma l'any 133 aC després de la mort d'Àtal III de Pèrgam que per testament va deixar el seu regne al poble romà, però inicialment no va formar cap província.
L'historiador Justí i també Appià diuen que cap a l'any 127 aC, quan el Regne de Pèrgam es va convertir en província romana, van donar Frígia a Mitridates V Evergetes, encara que no queda clar quina part de Frígia va rebre, però a la seva mort el 120 aC Roma li va confiscar el territori al seu fill Mitridates VI Eupator i va ser "declarada lliure", que segurament vol dir que les ciutats van ser reconegudes com a lliures però sotmeses a l'aliança romana. Els romans la van dividir en districtes que van incloure dins la província romana d'Àsia, però sense tenir en compte les tribus ni els límits naturals, segons diuen Estrabó i Plini el Vell.
L'any 88 aC, Laodicea, Apamea, i Sínnada es van incorporar a la província de Cilícia segons diu Ciceró, però per poc temps, per retornar a la província d'Àsia i al cap d'uns anys retornar a Cilícia, fins al 49 aC quan definitivament es van incloure a la província d'Àsia. La part sud del país, coneguda com a Frígia Parorios i en especial les ciutats d'Apol·lònia, Antioquia i Filomèlion, sembla no va pertànyer pas mai a la província d'Àsia.
En la nova divisió de l'Imperi que va fer Dioclecià a finals del segle iii, Frígia Parorios es va afegir a la província de Pisídia. La part restant de Frígia es va dividir en Frígia Primera o Frígia Salutaris, que comprenia la part oriental amb Sínnada com a capital, i Frígia Pacatiana (Πακατιανή 'pacífica') (de vegades també anomenada Capatiana), que comprenia la part occidental fins a les fronteres de Cària.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Phrygia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 maig 2021].