OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guangzhou International Women's Open 2011

El Torneig de Canton 2011, oficialment conegut com a Guangzhou International Women's Open 2011, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als International tournaments de la WTA. La 8a edició del torneig es va celebrar entre el 19 i el 25 de setembre de 2011 a Canton, Guangdong, Xina.
La sud-africana Chanelle Scheepers va guanyar el seu primer títol individual.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | M. Kirilenko | 6 | 6 | |
| | I. Brémond | 3 | 1 | | 1 | M. Kirilenko | 6 | 7 | |
| Q | Y-J. Zhao | 4 | 6 | 5 | | T. Luzhanska | 1 | 5 | |
| | T. Luzhanska | 6 | 2 | 7 | | | | | | 1 | M. Kirilenko | 5 | 7 | 4 |
| | Y-j. Chan | 6 | 2 | 2 | | | | | | 7 | C. Scheepers | 7 | 5 | 6 |
| | U. Radwańska | 2 | 6 | 6 | | U. Radwańska | 6 | 6⁶ | 3 | | | | | |
| Q | S-w. Hsieh | 6 | 6¹ | 1 | 7 | C. Scheepers | 4 | 7 | 6 | | | | | |
| 7 | C. Scheepers | 3 | 7 | 6 | | | | | | | | | | | 7 | C. Scheepers | 6 | 6 |
| | J. Zheng | 6 | 7 | | | | | | | | | | | | 8 | M. Rybáriková | 2 | 2 |
| | N. Lertcheewakarn | 3 | 5 | | | J. Zheng | 1 | 6 | 6 | | | | | |
| Q | Z. Diyas | 6 | 2 | 4 | 4 | P. Martić | 6 | 4 | 3 | | | | | |
| 4 | P. Martić | 4 | 6 | 6 | | | | | | | J. Zheng | 5 | 3 | |
| 8 | M. Rybáriková | 6 | 6 | | | | | | | 8 | M. Rybáriková | 7 | 6 | |
| | A. Rezaï | 4 | 1 | | 8 | M. Rybáriková | 6 | 6 | | | | | | |
| | M. Minella | 6 | 2 | 3 | 2 | J. Gajdošová | 4 | 3 | |
| 2 | J. Gajdošová | 4 | 6 | 6 | | | | | |

## Quadre dobles femení

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| 1 | Jarmila Gajdošová Anastassia Rodiónova | 3 | 6¹ | |
| | Chan Yung-jan Chan Hao-ching | 6 | 7 | | | Chan Yung-jan Chan Hao-ching | 5 | 2 |
| 3 | Chang Kai-chen Jill Craybas | 5 | 4 | | | Chan Chin-wei Han Xinyun | 7 | 6 |
| | Chan Chin-wei Han Xinyun | 7 | 6 | | | | | | Chan Chin-wei Han Xinyun | 2 | 1 |
| | Yayuk Basuki Lu Jingjing | 1 | 1 | | | | | | Hsieh Su-wei Zheng Saisai | 6 | 6 |
| | Hsieh Su-wei Zheng Saisai | 6 | 6 | | | Hsieh Su-wei Zheng Saisai | 6 | 6 |
| WC | Liang Chen Tian Ran | 7 | 2 | [8] | 2 | Alberta Brianti Petra Martić | 3 | 2 |
| 2 | Alberta Brianti Petra Martić | 5 | 6 | [10] | | | | |
Canton :
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2011
< 2010
2012 > :
WTA Tour Championships, Istanbul  · WTA Tournament of Champions, Bali :
# Guan Zeju

Guan Zeju - 关则驹 - (1941, Yangjiang, província de Guangdong) és un pintor hiperrealista xinès famós per les seves pintures de ballet. Va estudiar pintura a l'oli a Guangzhou. Es va traslladar als Estats Units on s'instal·là. És membre de l'Institut d'Art de Guanhzhou i de l'Associació d'Artistes de la Xina.

## Bibliografia

* Raman Frey, ”Guan Zeju: Selected Ballet Paintings “, Ed. Rowland, 2000, (anglès) ISBN 9780967450124 i ISBN 0-9674501-2-8

## Enllaços externs

* http://fineartblogger.com/oil-paintings-by-chinese-artist-guan-zeju/
* http://www.cuded.com/2011/02/paintings-by-guan-zeju/
* http://americangallery.wordpress.com/2009/10/31/guan-zeju-1941/
# Esther Barrugués Alviñá

Esther Barrugués Alviñá (Barcelona, 16 de maig de 1980) és una tiradora esportiva de nacionalitat andorrana, especialitzada en carrabina 10 metres, i rellotgera de professió.
Va participar en la seva modalitat en set Jocs dels Petits Estats, els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016, el Campionat d’Europa de tir de 2018 i els Jocs Mediterranis de 2018. En 2018, també ha participat en altres competicions com el campionat d’Espanya d’aire comprimit o el Campionat del Món de tir olímpic a Changwon (Corea del Sud).

## Referències

* 1 2 «La nova vida d’Esther Barrugués». [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ «Esther Barrugués, per l’acceptació de la calvície femenina: “Em pregunten si tinc càncer”», 16-07-2020. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ RTVA, Andorra Difusió. «Barrugués acaba dotzena i anuncia que aquests han estat els seus últims Jocs». [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ RTVA, Andorra Difusió. «Esther Barrugués, en l'última posició als Jocs». [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ «Esther Barrugués millora el seu rècord d'Andorra al Campionat d'Espanya d'aire comprimit», 14-02-2018. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ SER, Cadena. «33 esportistes de 13 disciplines diferents participaran en els Jocs del Mediterrani Tarragona 2018», 07-06-2018. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ «Els primers esportistes tricolors comencen a competir als Jocs Mediterranis». [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ DiariAndorra. «Esther Barrugués millora el seu rècord d'Andorra», 15-02-2018. [Consulta: 30 agost 2021].
# Toni Rodon i Casarramona

Toni Rodon i Casarramona (Mataró, 1985) és un professor universitari i politòleg català. Treballa com a professor a la Universitat Pompeu Fabra (UPF), impartint classes de participació política, comportament polític i opinió pública.
Va estudiar Ciències Polítiques i de l'Administració i un Màster en Ciències Polítiques i Socials a la Universitat Pompeu fabra. Va complementar els seus estudis al Nuffield College de la Universitat d'Oxford i a l'Institute for Social Change de la Universitat de Manchester, així com al Centre d'Estudis Avançats en Ciències Socials de la Fundació Juan March.
Va començar a treballar com a investigador postdoctoral al Departament de Govern de la London School of Economics and Political Science (LSE) i al Spatial Social Science Lab de la Universitat Stanford (2014-2016). La seva recerca tracta temes de participació electoral, la geografia política, opinió pública i l'estudi del nacionalisme.
Des de 2019 és professor a la Universitat Pompeu Fabra, i col·laborador de diversos mitjans de comunicació. És coautor dels pòdcasts de divulgació El Pati Descobert i La segona volta, emesos a Catalunya Ràdio.

## Publicacions

* Catalunya, un pas endavant, (Angle, 2013) amb Marc Guinjoan i Marc Sanjaume
* El miratge de l'autogovern: el sistema autonòmic en perspectiva comparada (Fundació Irla, 2015)
* Una visió geogràfica de la independència de Catalunya (Institut d'Estudis d'Autogovern, 2015)
* Domestic Contestation of the European Union, London: (Routledge, 2021) (coeditor amb Sara Hobolt)
* Quan el teu veí és diferent: la relació entre la segregació i el capital social. (Fundació Catalunya Europa, 2022), (PDF Disponible en línia)
* Qui no vulgui pols (Peu de Mosca, 2024)

## Premis i reconeixements

* 2013 - Premi d'assaig IRLA 2013 per Catalunya, un pas endavant.
* 2020 - Premi Ajut a la Recerca Llegat Pasqual Maragall
* 2022 - Premi de l'Institut d'Estudis de l'Autogovern (IEA)

## Referències

* ↑ Rodríguez, Pau. «Toni Rodon, politólogo: "La segregación favorece el voto a la extrema derecha"» (en castellà). Eldiario.es, 02-04-2023. [Consulta: 14 gener 2024].
* 1 2 Barnils, Andreu. «Toni Rodon: "Dir que heu de votar perquè ve el llop no és una bona estratègia"». Vilaweb, 27-06-2023. [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ «Fundació Catalunya Europa,» (en castellà). Fundació Catalunya Europa, 01-02-2023. [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ Barnils, Andreu. «Toni Rodon: “El moviment independentista ha crescut quan hi ha hagut tensió”». Vilaweb, 22-03-2024. [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ McAulay, John. «Toni Rodon: "Vox ha unit rics i pobres en la defensa de la unitat d'Espanya"». El Nacional, 20-03-2023. [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ Baquero, Camilo S. «Toni Rodon: “El consens ha de ser un resultat, no l’obsessió prèvia”», 13-10-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «Catalunya, un pas endavant». La finestra lectora, 2013. [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ Rifé, Ignasi. «Presentació de l'estudi de Toni Rodon sobre la relació entre la segregació i el capital social». Fundació Catalunya Europa. [Consulta: 14 gener 2024].

## Enllaços externs

* Toni Rodon i Casarramona - Lloc web oficial
# Taylor Doyle

Taylor Doyle (Sydney, Austràlia, 19 de desembre de 1992) és una atleta paralímpica australiana amb una discapacitat intel·lectual i física. Va ser seleccionada per representar a Austràlia als Jocs Paralímpics de Rio de Janeiro 2016 en l'àmbit de l'atletisme.

## Vida personal

Doyle va néixer el 19 de desembre de 1992 a Sídney, Nova Gal·les del Sud.2 Als 8 mesos d'edat, li van diagnosticar esclerosi tuberosa que causa epilèpsia i convulsions diàries.
Al 2014 es va sotmetre a una cirurgia d'epilèpsia per reduir les convulsions. La cirurgia va ser reeixida, no ha tingut convulsions des del 14 d'abril de 2014. Tanmateix, la cirurgia la va deixar amb debilitat al costat dret del seu cos. A través de la fisioterapeuta i l'entrenament és capaç de competir, en la classificació T38, al Atletisme Paralímpic.

## Atletisme

Doyle va començar a fer una mica d'atletisme als nou anys. Ha competit en esdeveniments nacionals i internacionals de les Special Olympics. Està classificada com a atleta T38. Als Campionats Mundials d'Atletisme IPC de 2013, va acabar en novè lloc al salt de llargada femení F20 abans de la cirurgia d'epilèpsia. Als Campionats Mundials d'Atletisme IPC de 2015, va competir en dos esdeveniments y va acabar 9ena al salt de llargada femení T38 i 7ena als 100 m T38. El seu temps de 14.29 als 100 m va ser una marca personal.
Als Jocs Paralímpics de Rio de Janeiro 2016, va guanyar una medalla de plata al salt de llargada femení T38 amb un salt rècord australià de 4,62 m.
És membre del Club d'Atletisme Girraween.2​ Taylor és entrenada per Greg Smith, i també entrena al NSWIS. Va anunciar el seu retir a través de Twitter al juliol de 2020.

## Referències

* ↑ «Australian Paralympic Athletics Team announced» (en anglès). Arxivat de l'original el 9 d'abril de 2019. [Consulta: 2 agost 2016].
* 1 2 3 «Taylor Doyle» (en anglès). Arxivat de l'original el 13 de setembre de 2016. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Taylor Doyle» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-04-06. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Angela Ballard crowned World Champion» (en anglès). Daily Telegraph, 27-10-2015 [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Taylor Doyle» (en anglès). Organizing Committee of the Olympic and Paralympic Games Rio 2016. Arxivat de l'original el 22 de setembre de 2016. [Consulta: 11 setembre 2016].
# OREX

L'OREX (Orbital Re-Entry Experiment) va ser una càpsula espacial japonesa no tripulada llançada el 3 de febrer del 1994 mitjançant un coet H-2 des de la base de Tanegashima amb fins d'experimentació tecnològica durant la seva reentrada atmosfèrica. L'objectiu de l'experiment era provar materials per a ser usats com a protecció tèrmica i obtenir dades sobre la reentrada atmosfèrica per utilitzar-los en el disseny del transbordador japonès HOPE.

## Referències

* ↑ Lindoos, Marcus. «OREX» (en anglès), 2008. [Consulta: 17 abril].
Viccionari
# Fidel Corrales Jiménez

Fidel Corrales Jiménez (Pinar del Río, província de Pinar del Río, 7 de juliol de 1987), és un jugador d'escacs cubà, que té el títol de Gran Mestre. Corrales representa actualment els Estats Units.
A la llista d'Elo de la FIDE del setembre de 2020, hi tenia un Elo de 2532 punts, cosa que en feia el jugador número 31 (en actiu) dels Estats Units. El seu màxim Elo va ser de 2617 punts, a la llista de desembre de 2012.

## Resultats destacats en competició

L'any 2004, va guanyar els torneigs de Varadero i Holguín. L'any 2005, va guanyar el torneig d'Holguín. L'any 2006, va guanyar el torneig obert Memorial Capablanca empatat amb Walter Arencibia Rodríguez.
L'any 2007, va guanyar a Aguascalientes, empatat amb José González García i Manuel León Hoyos i a Manresa, empatat amb Marc Narciso i Dublan. L'any 2008 va ser molt reeixit per a ell, va guanyar els torneigs de la Roda, empatat amb Karen Movsziszian i Alexis Cabrera, Dömsödzie, Barcelona, Harkány, Manresa, empatat amb Alexandr Fier, Raszad Babajew i Lázaro Bruzón, i a Barberà del Vallès, empatat amb Lázaro Bruzón. L'agost de 2008 fou campió de l'Obert de Figueres amb 7 punts i mig de 9. També fou subcampió de l'Obert de Barberà del Vallès, amb 7½ punts de 9, els mateixos el campió, el també cubà Lázaro Bruzón. També el 2008 participà en el Magistral d'escacs Ciutat de Barcelona, on fou cinquè, de deu participants (el campió fou el rus Aleksei Dréiev.
L'any 2009, va guanyar la medalla de plata al campionat d'Amèrica, jugat a São Paulo, i va guanyar el Memorial Guillermo García. Va participar en la Copa del Món d'escacs de 2009 a Khanti-Mansisk, on fou eliminat en primera ronda per Oleksandr Aresxenko (1½ - ½). L'any 2011 va guanyar el torneig Torneig d'escacs Memorial Carlos Torre, disputat a Mèrida. També va participar en la Copa del Món d'escacs de 2011 a Khanti-Mansisk, on fou eliminat en primera ronda per Judit Polgar (2-0).

## Notes i referències

* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Estats Units"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 11 setembre 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Fidel Corrales Jiménez «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ «Classificació final del IX Obert Figueres». Chess Results. [Consulta: 22 febrer 2016].
* ↑ «XXXI Obert Internacional Barberà del Vallès». [Consulta: 6 juliol 2015].
* ↑ «Torneig Casino de Barcelona 2008». chess-results.com. [Consulta: 20 octubre 2014].
* ↑ Campeonato de América Sao Paulo 2009
* ↑ «Copa del Món d'escacs de 2009». Lloc Web oficial. [Consulta: 22 febrer 2016].
# James Key Caird

Sir James Key Caird (Dundee, 7 de gener 1837 - Castell de Belmont, Dundee, 6 de març del 1916) era un baró jut i filantrop.
Fou un important empresari de la ciutat que utilitzà l'última tecnologia als seus molins d'Ashton i Craigie. Es convertí en cap de l'empresa familiar el 1870. Va fer una fortuna considerable, i va donar el Caird Hall, que domina City square, i el Caird park al nord de la ciutat. Les seves donacions va ascendir a 270.000 lliures. Fou nomenat baronet el 1913.
Caird finançà a Ernest Shackleton amb 24.000 lliures per la seva Expedició Imperial Transantàrtica entre 1914 a 1916 que tenia l'objectiu de travessar l'Antàrtida passant pel pol Sud a bord de l’Endurance. L'operació va fracassar i varen iniciar un agònic regrés amb un bot salvavides anomenat James Caird, en el qual sis dels tripulants de l'Endurance van viatjar de 1.300 km des de l'illa Elefant fins a Geòrgia del Sud.

## Referències

* ↑ Jackson, J. M.. The City of Dundee. Herald Press, 1979, p.126.
* ↑ Johnson, Kristin. Endurance Expedition. ABDO, 2011, p.32. ISBN 1617147648.
# Jisr al-Hadid

Jisr al-Hadit (Pont de Ferro) fou un pas de l'Orontes a la part final del seu curs.
Fou molt disputat entre romans d'Orient i hamdànides. Fou conquerit pels croats de la primera croada i després fortificat per Balduí IV el 1161, i fou un punt estratègic del principat d'Antioquia. El pont modern ja no conserva restes de la construcció antiga. A la vora es troba un poblet que es pensa que era l'antiga Gephyra.
# Teoria de la X'

La teoria de la X', X, X barrada o X barra (en anglès, X-bar theory) en sintaxi és una teoria que intenta explicar com totes les estructures d'una llengua corresponen en el fons al mateix esquema malgrat la seva diversitat aparent. Va ser proposada per Noam Chomsky i desenvolupada per Ray Jackendoff durant la dècada dels 70 i constitueix una de les evolucions claus del generativisme. Als anys 90 va ser simplificada per part del programa minimalista.

## Principis generals

El principi rector de tota la teoria és que els elements del discurs no s'uneixen uns als altres només linealment sinó que tenen una jerarquia estructural, en la qual uns dominen als altres i imposen les seves particularitats gramaticals. Així, a la construcció "capsa vermella de fusta" s'observa que "capsa" és el mot que articula tot el conjunt, ja que els altres elements en depenen. En aquest sentit, "capsa" domina els complements "vermella" i "de fusta", que no tenen relació entre ells sinó amb el substantiu principal. Per formar aquesta jerarquia estructural els parlants efectuen operacions d'ajustament amb les peces lèxiques, agrupats binàriament. De manera recursiva es van efectuant nous ajustaments, unions entre peces cada cop més complexes, en les quals l'element dominant o nucli manté el pes malgrat les noves projeccions.

## Les construccions lingüístiques

Les construccions d'una llengua donada es divideixen en sintagmes, que presenten una estructura concreta que es pot formular amb tres regles:
* un sintagma X (SX) es compon d'un especificador i la X' (essent X la paraula que fa de nucli i determina la categoria gramatical del sintagma final
* La X' està formada per un nucli X i complements diversos
* A la X' se li poden afegir adjunts (que són prescindibles estructuralment)
El nom de la teoria ve donat per la primera regla. La X' és una projecció de X que no es realitza fonèticament. Aquesta projecció manté els elements fonamentals de X: la categoria gramatical (que serà la que donarà nom al sintagma), els seus trets formals (com ara les marques que inciten a la concordança) i les seves propietats de selecció (amb quins elements podrà combinar-se).
La representació gràfica de l'anàlisi sintàctica es fa mitjançant arbres binaris verticals on la línia inferior l'ocupen els mots individuals i la part superior de la jerarquia és el SX. Cada punt intermedi de l'arbre correspon a un constituent.

## Referències

* ↑ Villalba, Xavier. Diccionari Ballesta de gramàtica generativa. Bellaterra: Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 2004, p. 162-163. ISBN 84-490-2351-3.
* ↑ Chomsky, Noam (1970). Remarks on nominalization. Dins: R. Jacobs i P. Rosenbaum (eds.) Reading in English Transformational Grammar, 184-221. Waltham: Ginn.
* ↑ Fukui, N. «Phrase Structure». The handbook of contemporary syntax. Blackwell [Oxford], 2001, pàg. 374-406 [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ Zwicky, A. M. 1985. "Heads". Journal of Linguistics 21, pp. 1–29

## Enllaços externs

* Teoria de la X barrada Arxivat 2006-07-19 a Wayback Machine. (anglès).
# Hiroto Muraoka

Hiroto Muraoka (Tòquio, Japó, 19 de setembre de 1931 - Tòquio (Japó), 13 de març de 2017) va ser un futbolista japonès que disputà dos partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Vilanova de la Muga

Vilanova de la Muga és un poble de 231 habitants (2005) del municipi de Peralada, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
Fins al 1974 va ser municipi independent, després d'haver incorporat, el 1846, el Puig Barutell i Sant Joan Sescloses. A partir de 1974 forma part del municipi de Peralada.

## L'església de Santa Eulàlia

L'església de Santa Eulàlia sembla estar construïda a mitjans del segle xi. D'aquesta època només en resten les naus laterals i l'absis. Els murs no tenen cap mena de decoració llombarda. Pel que fa a la nau central i el seu absis, sembla que van tenir una reconstrucció important a finals del segle xii o principis del XII. Les naus es comuniquen per tres arcs.
Les naus laterals tenen voltes en quart de cercle, mentre que les de l'absidiola els tenen en quart d'esfera. Al mur que dona a la cara oest, es troba una petita làpida tallada en pedra calcària, que contindria els ossos d'un nen. Havia estatjat un interessant sepulcre d'un cavaller anomenat Asbert (+1313) de la família Trilla originària del lloc.
L'absis central està ple de frescos que daten del segle xiii i que han sigut restaurats posteriorment.
El mur està dividit en tres parts: a la part superior, la vida pública de Jesús; al centre, motius ornamentals, i a la part inferior, representacions de cortines.
* Absis
* Làpida
* Capçalera de l'església
* Visió nocturna de l'església

### Bibliografia

* Enciclopèdia Catalunya Romànica

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* ↑ Marquès, Josep Maria; Serna i Coba, Èrika «La família Trilla i el sepulcre del cavaller Asbert (+1334) de Vilanova de la Muga». Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 32, 11-01-1999, pàg. 113–126. ISSN: 2014-8291.
# Vilaüt

Vilaüt és una entitat de població del municipi de Pau a la comarca de l'Alt Empordà. En el cens de 2007 tenia 10 habitants. Es troba al mig del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà, concretament al costat de l'Estany de Vilaüt.
Fins al 1846 va ser municipi independent, moment en què va ser incorporat al municipi de Pau, per la política d'eliminació de municipis amb poca població.
A la vora del nucli d'aquest poble hi ha l'Estany de Vilaüt, una de les últimes mostres de l'antic estany de Castelló.
A prop del nucli hi ha els vestigis del Castell de Vilaüt, on hi ha documentada, de l'edat mitjana, l'església de Sant Salvador de Vilaüt. És destacable també la casa de pagès de Cal Frai Llàtzer, una masia de planta rectangular amb teulada de doble vessant.

## Referències

* ↑ «Entitats del municipi de Pau». municat.gencat.cat. [Consulta: 7 juny 2012].
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
# Tricastins

* No s'ha de confondre amb Tricasses.
Els tricastins (en llatí Tricastini, en grec antic Τρικαστινοί) eren un poble celto-lígur que vivia entre el Roine i els Alps.
Titus Livi diu que els gals bitúriges que van envair Itàlia sota la direcció de Bellovesus venien del territori dels tricastins. A la seva descripció de la marxa d'Hanníbal diu que aquest va passar per territori dels al·lòbroges i pel dels tricastins, i d'allí al territori dels voconcis i després dels tricoris, fins a arribar a Druentia (Durance). Si això és exacte el poble hauria viscut entre l'Isère i el Droma on, segons els Itinerarium, es troba Augusta Tricastinorum (actualment Sant Paul de Tricastin), que es suposa seria la seva capital.
Claudi Ptolemeu els situa a l'est dels segal·launs que tenen per capital Valentia (Valença), i anomena Noeomagus a la capital dels tricastins, que sembla un lloc diferent d'Augusta Tricastinorum.

## Referències

* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, V, 34
* ↑ Smith, William (ed.). «Tricastini». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 febrer 2021].
# Brannovices

Els brannovices o blannovis (llatí Brannovices, Brannovii i també Aulerci Brannovices) foren un poble gal esmentat per Cèsar. És possible que habitaren la diòcesi de Mâcon. Cèsar els dona a més a més el nom de vlanovicibes o blannouiis, que es refereix al mateix poble.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre VII, LXXV.2». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 70-71. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.