OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iva Videnova

Iva Videnova (en búlgar: Ива Виденова; nascuda el 17 d'octubre de 1987 a Sofia) és una jugadora d'escacs búlgara, que té el títol de Gran Mestre Femení des de 2011.

## Resultats destacats en competició

Iva Videnova va començar a jugar als escacs als quatre anys, però no va participar en cap torneig oficial fins als 13 anys. El 2002 va guanyar el campionat de Bulgària femení (Sub-16), i el 2006 el (Sub-20). Els anys 2007 i 2008 Videnova va guanyar el campionat de Bulgària femení de blitz. Ha obtingut excel·lents resultats al Campionat de Bulgària femení: 3a el 2008, 4a el 2009, 3a el 2010, i primera i campiona tres cops consecutius, els anys 2012, 2013, i 2014.

### Participació en competicions per equips

Ivanova ha representat Bulgària en diverses grans competicions internacionals - al Campionat d'Europa per equips a Novi Sad 2009 (puntuant 2.5/8 al 4t tauler), a la XXXIX Olimpíada a Khanti-Mansisk el 2010 (assolint 4/10 al 4t tauler), al Campionat d'Europa per equips de 2011 a Porto Carras (fent 6/9 al 2n tauler), i a la 40a Olimpíada a Istanbul (on hi va fer 4/9 punts al 2n tauler).

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Iva Videnova» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 octubre 2014].
* ↑ «Kiril Georgiev and Iva Videnova national champions again» (en anglès). chessdom.com, 19-05-2014. [Consulta: 26 octubre 2014].
* ↑ Team-Composition for federation BUL, 17th European Women's Team Chess Championship 2009, chess-results.com
* ↑ Team-Composition for federation BUL - Women, 39th Olympiad Khanty-Mansiysk 2010 Women tournament, chess-results.com
* ↑ Team-Composition for federation BUL - Women, 2011 European Team Chess Championship, http://euro2011.chessdom.com/ Arxivat 2011-12-16 a Wayback Machine.
* ↑ Team-Composition for federation BUL - Women Arxivat 2012-08-30 a Wayback Machine., 40th Olympiad Istanbul 2012 Women tournament, chess-results.com
# Academia Europaea

L'Academia Europaea és una associació científica no governamental fundada el 1988 que actua com a acadèmia dins de l'àmbit europeu. Els seus membres són científics i estudiosos que aspiren a promoure l'ensenyament, l'educació i la investigació. Té la seu principal a Londres i diverses oficines en altres ciutats europees com Barcelona. A la Casa de Convalescència es troba l'oficina per al sud d'Europa i la Mediterrània.

## Història

El concepte d'una Acadèmia Europea de les Ciències va ser proposada en una reunió dels ministres europeus de ciència el 1985 a París. La Royal Society britànica va organitzar després una reunió a Londres al juny de 1986 a la qual van assistir Arnold Burgen (Regne Unit), Hubert Curien (França), Umberto Colombo (Itàlia), David Magnusson (Suècia), Eugen Seibold (Alemanya) i Ruud van Lieshout (Països Baixos), que van coincidir en la necessitat d'una Acadèmia Europea.
L'Academia Europaea va ser fundada com l'Acadèmia Europea de les ciències, les humanitats i la literatura, en una reunió celebrada a Cambridge al setembre 1988 sota el primer president, Arnold Burgen. En va fer la conferència inaugural el ministre francès de la ciència, Hubert Curien, que més tard va ser el segon president de l'Acadèmia. La primera sessió plenària es va celebrar a Londres al juny de 1989, quan l'Acadèmia comptava amb 627 membres.

## Ingrés a l'Acadèmia

L'ingrés a l'Acadèmia és per invitació, després d'un procés d'avaluació acadèmica per altres membres.
A finals de 2015 l'Acadèmia comptava amb més de 3.400 membres, procedents de 39 països europeus i quinze de no europeus. Els membres, entre els quals hi ha més de 50 premis Nobel, són experts en diferents àrees del coneixement que s'integren en seccions agrupades en quatre categories: Humanitats, Ciències socials i altres de relacionades, Ciències exactes i Ciències de la vida.

## Seccions de l'Acadèmia

En ingressar a l'Acadèmia, els membres s'assignen a la secció corresponent al seu camp d'estudi, dins de les 22 existents en l'actualitat:
* Història i Arqueologia
* Estudis Clàssics i Orientals
* Estudis Lingüístics
* Estudis Literaris i de Teatre
* Musicologia, Història de l'art i Arquitectura
* Filosofia, Teologia i Estudis religiosos
* Estudis audiovisulas i Cinema
* Ciències del comportament
* Ciències socials
* Economia, Ciències empresarials i de gestió
* Dret
* Matemàtiques
* Informàtica
* Ciències físiques i Enginyeria
* Ciències químiques
* Ciències de la terra i del cosmos
* Bioquímica i biologia molecular
* Biologia cel·lular i del desenvolupament
* Fisiologia i neurociències
* Biologia d'organismes i evolutiva
* Biologia aplicada i translacional
* Medicina clínica i Veterinària

## Referències

* ↑ Martí, Genoveva «The Barcelona Knowledge Hub of the Academia Europaea». Contributions to science, 10, 1, 2014, pàg. 17–22. ISSN: 2013-410X.

## Vegeu també

* Acadèmia Europea de les Ciències i les Arts

## Enllaços externs

* Academia Europaea
* Academia Europaea. Barcelona Knowledge Hub
# Johann Wilhelm Schulten

Johann Wilhelm Schulten (o també John William Schulten) (1821–1875) fou un jugador d'escacs alemany-estatunidenc actiu a mitjans del segle xix.

## Resultats destacats en competició

Els 1840 i 1850, va viatjar molt per Europa i els Estats Units, per jugar contra alguns dels millors jugadors d'escacs del món — Adolf Anderssen, Alexandre Deschapelles, Daniel Harrwitz, Bernhard Horwitz, Lionel Kieseritzky, Paul Morphy, Gustav Neumann, Jules Arnous de Rivière, Eugène Rousseau, Pierre St. Amant, Charles Stanley, Von der Lasa, i Johannes Zukertort. Tot i que en general va perdre la majoria de les partides, el simple fet que arribés a jugar contra rivals d'aquesta categoria indica el seu alt nivell de joc. Per exemple, malgrat que va perdre els seus matxs contra Kieseritzky i Morphy, els va guanyar almenys una partida, una fita que estava a l'abast de molt pocs jugadors del moment.
Vet aquí la seva victòria contra Morphy a Nova York el 1857:
   John William Schulten vs Paul Morphy, Nova York, 1857
   1. e4 e5 2. f4 d5 3. exd5 e4 4. Cc3 Cf6 5. Ac4 c6 6. d3 Ab4 7. dxe4 Cxe4 8. Ad2 Axc3 9. Axc3 O-O 10. Dh5 Te8 11. O-O-O Cxc3 12. bxc3 Da5 13. Rb2 g6 14. Dh6 Ag4 15. Cf3 Axf3 16. gxf3 b5 17. f5 bxc4 18. f6 1-0.
Hi ha una variant d'obertura que duu el seu nom — la Defensa Schulten contra el gambit Evans: 1.e4 e5 2.Cf3 Cc6 3.Ac4 Ac5 4.b4 Axb4 5.c3 Aa5 6.d4 exd4 7.O-O b5.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Johann Wilhelm Schulten» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 maig 2011].

## Bibliografia

* Elo, Arpad. The Rating of Chessplayers, Past and Present. Arco, 1978. ISBN 0-668-04721-6.

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Johann Wilhelm Schulten a «chessmetrics.com». [Consulta: 25 juliol 2010]. (anglès)
* C51:Schulten Defense Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
# Ruta del mevalonat

La ruta del mevalonat és la ruta metabòlica cel·lular de formació de difosfat de dimetilal·lil (DMAPP) i difosfat d'isopentil (IPP) a partir d'acetil-CoA. Aquesta ruta biosintètica, present en tots els eucariotes superiors i alguns bacteris, és fonamental en la biosíntesi de diverses famílies de molècules, com els terpens i terpenoides o els esteroides.

## Etapes

En primer lloc, l'acetoacetil-CoA acetiltransferasa (ACAT) catalitza la condensació de dues molècules d'acetil-CoA per formar-ne una d'acetoacetil-CoA
Mitjançant l'HMG-CoA sintasa, una altra molècula d'acetil-CoA condensa amb l'acetoacetil-CoA per formar el 3-hidroxi-3-metilglutaril-coenzim A (HMG-CoA).
Aquest HMG-CoA es redueix mitjançant l'HMG-CoA reductasa per formar el mevalonat.
La mevalonat cinasa transfereix un grup fosfat al mevalonat per formar el 5-fosfomevalonat.
Un altre grup fosfat s'afegeix, mitjançant la fosfomevalonat cinasa, per formar el 5-pirofosfomevalonat.
Mitjançant la fosforilació del grup hidroxil, seguida de la descarboxilació i l'alliberament d'un grup fosfat, la pirofosfomevalonat descarboxilasa transforma el pirofosfomevalonat a pirofosfat d'isopentil.
Finalment, la isomerització mitjançant la isopentil pirofosfat isomerasa dona lloc al difosfat de dimetilal·lil (DMAPP).

## Vegeu també

* Difosfat de geranil
* Difosfat de farnesil
* Isoprè

## Referències

* ↑ McKee, T., McKee, J. Bioquímica, la base molecular de la vida. McGraw Hill, 2003(castellà)
# Alexandra Lacrabère

Alexandra Lacrabère (Pau, 27 d'abril de 1987) és una jugadora d'handbol francesa que juga de lateral dret en el ŽRK Vardar i en la Selecció femenina d'handbol de França.

## Clubs

* Border Sports HB (-2006)
* CA Bèglais (2006-2008)
* Handbol Bera Bera (2008-2009)
* Tolosa de Llenguadoc HB (2009-2010)
* Arvor 29 (2010-2012)
* Swesda Swenigorod (2012-2013)
* Union Mios (2013-2014)
* OGC Niça (2014-2016)
* ŽRK Vardar (2016-)

## Referències

* ↑ «Alexandra Lacrabère».
* ↑ «Lacrabère fitxa pel Vardar (en anglès)».
# Nils Skoglund

Nils Skoglund (Estocolm, 15 d'agost de 1906 – Estocolm, 1 de gener de 1980) va ser un saltador suec que va competir a començaments del segle xx. Era germà del nedador Erik Skoglund.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la prova de palanca alta del programa de salts. En aquesta prova guanyà la medalla de plata en finalitzar rere Arvid Wallman.

## Referències

* 1 2 «Nils Skoglund Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de setembre 2011. [Consulta: 4 juliol 2017].
* ↑ Nils Skoglund. Comitè Olímpic Suec
# Felix José Ynojosa Aponte

Felix José Ynojosa Aponte (29 de gener de 1996) és un jugador d'escacs veneçolà que té el títol de Mestre Internacional des del 2011.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2393 punts, cosa que en feia el jugador número 3 (en actiu) de Veneçuela. El seu màxim Elo va ser de 2.455 punts, a la llista d'abril de 2014.

## Resultats destacats en competició

El 2004 fou campió de Veneçuela i millor panamericà en la categoria Sub-8. Entre els anys 2008 i 2010, va dominar els Campionats Britànics d'Anglaterra a les categories Sub-12, 13 i 14. En el campionat del món de la joventut fou tercer Sub-12 el 2008 (a Vietnam) i setè Sub-14 el 2010 (a Grècia).
Ha estat quatre cops campió absolut de Veneçuela de forma consecutiva entre els anys 2011 i 2014. El 2013 fou tercer a l'Obert de Badalona (el campió fou Joan Fluvià Poyatos).

### Olimpíades d'escacs

Ynojosa va representar Veneçuela a dues Olimpíades d'escacs els anys 2012 i 2014.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Felix José Ynojosa Aponte» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Veneçuela"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Felix José Ynojosa Aponte «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-07-21. [Consulta: 17 juliol 2015].
* ↑ «“Entre Inglaterra y Venezuela”». [Consulta: 17 juliol 2015]. (castellà)
* ↑ «Campions de Veneçuela». [Consulta: 17 juliol 2015].
* ↑ «Campionat de Veneçuela 2014». chessbase.com. [Consulta: 17 juliol 2015]. (castellà)
* ↑ «Resum resultats XXXIX Obert». chess-results.com. [Consulta: 13 setembre 2014].
# Florent Baloki-Milandou

Florent Baloki-Milandou (Brazzaville, 10 d'octubre de 1971 - Oldenburg, 9 de novembre de 2007) fou un futbolista de la República del Congo de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República del Congo.
Pel que fa a clubs, destacà a Diables Noirs i ASEC Mimosas, així com diversos clubs modestos alemanys.

## Referències

* ↑ rsssf.com: African Nations Cup 1992
* ↑ Florent Baloki-Milandou Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ rsssf.com: 1999 MATCHES - AFRICA
* ↑ Florent Baloki-Milandou a National-Football-Teams.com (anglès)
# Rascló caragrís

El rascló caragrís (Canirallus oculeus) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) i única espècie del gènere Canirallus Bonaparte, 1856

## Hàbitat i distribució

Habita entre la vegetació de ribera d'Àfrica Occidental i Central a Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Nigèria, Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, República Centreafricana i nord de la República Democràtica del Congo.

## Taxonomia

Al gènere Canirallus s'incloïen antany els membres de l'actual gènere Mentocrex. Aquests taxons van ser separats arran els treballs de Boast et al. 2019

## Referències

* ↑ «Rascló caragrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.2). doi : 10.14344/IOC.ML.13.2.
* ↑ AP Boast, B Chapman, MB Herrera, TH Worthy, RP Scofield, AJD Tennyson, P Houde, M Bunce, A Cooper, KJ Mitchell. Mitochondrial Genomes from New Zealand’s Extinct Adzebills (Aves: Aptornithidae: Aptornis) Support a Sister-Taxon Relationship with the Afro-Madagascan Sarothruridae. Diversity 2019, 11, 24. https://doi.org/10.3390/d11020024
# Paul Journoud

Paul Journoud (Lió, gener de 1821 – París, desembre de 1882), fou un mestre d'escacs i editor francès, un dels millors escaquistes del país a mitjan segle xix.

## Resultats destacats en competició

Fou membre del club d'escacs del Café de la Régence a París, i un dels millors mestres francesos en el període dels 1850s als 1860s. Journoud va jugar contra Paul Morphy, durant la seva primera visita a París el 1858, i va perdre totes les partides, tot i que va guanyar una partida en consulta contra Morphy, jugant conjuntament amb Jules Arnous de Rivière.
Va perdre matxs contra de Rivière (+4 –9 =2) a París 1859, i contra Adolf Anderssen (+1 –3 =1) a París 1860. També empatà un matx contra Aleksandr Petrov a París 1863.

## Editor d'escacs

Journoud fou editor de diverses revistes d'escacs: La Régence (1860), La Nouvelle Régence (1861–1864), Le Palamède Français (1864), i Le Sphinx (1865–1867).

## Notes i referències

* 1 2 La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
* ↑ Edo Historical Chess Ratings – Journoud, Paul
* ↑ Isaak Linder, A. D. Petrow – pjerwyj russkij schachmatnyj master, Fizkultura i Sport, Moskwa 1955. (edició russa)
* ↑ Cal no confondre Le Palamède Français amb Le Palamède, revista anterior (la més antiga del món), fundada a França el 1836 per Louis-Charles Mahé de la Bourdonnais
* ↑ Heritage des Echecs Francais – Paul Journoud

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Paul Journoud a «chessmetrics.com». [Consulta: 6 novembre 2010]. (anglès)
# Antonio Ugalde García

Antonio Ugalde García (Esplugues de Llobregat, Catalunya 1976) és un jugador d'handbol català, guanyador d'una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer el 13 de maig de 1976 a la ciutat d'Esplugues de Llobregat, població situada a la comarca del Baix Llobregat. Actualment és entrenador de l'equip Aleví masculí A y Senior B de l'Handbol Sant Joan Despí.

## Carrera esportiva
### Trajectòria per clubs

| Temporades | Club | Lliga | País |
| 1993/1994 - 2002/2003 | BM Granollers | ASOBAL | Espanya |
| 2003/2004 - 2004/2005 | CB Cangas | ASOBAL | Espanya |
| 2005/2006 - 2006/2007 | BM Valladolid | ASOBAL | Espanya |
| 2007/2008 | BM Almeria | ASOBAL | Espanya |
| 2008/2009 | At Boadilla Madrid | Divisió d'Honor B | Espanya |
| 2009/2010 - actualitat | CB Cangas | ASOBAL | Espanya |

#### Títols

* 2 Copes EHF: 1994/1995 i 1995/1996 (BM Granollers)
* 1 Copa del Rei: 2005/2006 (BM Valladolid)

### Trajectòria amb la selecció

Va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la competició masculina d'handbol amb la selecció espanyola.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dues medalles en el Campionat d'Europa, una d'elles de plata.
# Norman Borrett

Norman Borrett (Wanstead, 1 d'octubre de 1917 - Colchester, 10 de desembre de 2004) va ser un jugador d'hoquei sobre herba, de criquet i esquaix anglès que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip britànic en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Norman Borrett Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 3 abril 2019].
# Juvhel Tsoumou

Juvhel Fred Tsoumou (Brazzaville, República del Congo, 27 de desembre de 1990) és un futbolista africà que va debutar com a futbolista al FSV Zwickau.
Destacà com a futbolista als clubs Ermis Aradippou, Wacker Burghausen, TSV Hartberg, FSV Zwickau, Eintracht Frankfurt, Preston North End, Alemannia Aachen i Plymouth Argyle FC. També fou internacional amb la selecció congolesa.

## Referències

* ↑ «List of Players under Written Contract Registered Between 01/08/2011 and 31/08/2011» (PDF). The Football Association. [Consulta: 17 octubre 2011].
* ↑ «Juvhel Tsoumou». Preston North End F.C. Arxivat de l'original el 28 desembre 2011. [Consulta: 1r febrer 2012].
* ↑ Juvhel Tsoumou a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Juvhel Tsoumou, Fitxa a Soccerway
# Rèquiem (Saint-Saëns)

El Rèquiem, op. 54, per a solistes, cor, orgue i orquestra, de Camille Saint-Saëns fou compost el 1878.

## Origen i context

Durant molts anys, Saint-Saëns es guanyà la vida com a organista de l'església de la Madeleine, a París. Ell no era un home religiós, i de fet va parlar de la seva "repugnància cerimonial religiosa". A finals de maig, Saint-Saëns de retorn d'una gira de concerts es va trobar que Albert Libon, director general de correus de París, amic admirador i ric de Saint-Saëns i al qual ja havia dedicat diverses obres, havia mort i que li havia deixat 100.000 francs. El testament, datat diversos anys abans, deia que el llegat estava destinat a "alliberar" Saint-Saëns del seu nomenament a la Madeleine. Libon havia inclòs també la condició que Saint-Saëns havia de compondre un rèquiem que s'estrenaria en l'aniversari de la seva mort. Encara que Libon havia suprimit finalment aquesta condició, Saint-Saëns es va sentir en deute i en gratitud i li va compondre el Rèquiem l'abril de 1878 en vuit setmanes a Berna. El text és, com la majoria de Rèquiems en llatí.

## Representacions

Saint-Saëns va dirigir l'estrena del seu Rèquiem el matí del 22 de maig de 1878 a l'església de Saint-Sulpice, l'endemà passat de l'aniversari de la mort Libon, amb Charles-Marie Widor com a organista i els solistes vocals de l'Òpera de París. Sis dies abans, Andreu, el fill gran de dos anys i mig de Saint-Saëns, s'havia mort quan va caure de la finestra. L'estrena no va ser anunciada ni comentada per la premsa del moment.

## Moviments

L'obra consta de vuit moviments:
* Kyrie
* Dies Irae
* Rex Tremendae
* Oro Supplex
* Hostias (Offertoire)
* Sanctus
* Benedictus
* Agnus Dei

## Referències

* 1 2 Smith, Rollin. Saint-Saëns and the Organ. Pendragon Press, 1992. ISBN 9780945193142.
* 1 2 Detalls a chandos.net
* ↑ Michael Stegemann. Camille Saint-Saëns avec des témoignages personnels et des documents d'image Rowohlt, 1988
# Erhard Wunderlich

Erhard Sepp Wunderlich (Augsburg, Alemanya Occidental, 14 de desembre de 1956 - Colònia, Alemanya, 4 d'octubre de 2012), fou un jugador d'handbol alemany, que jugava de central esquerre.

## Clubs

* -1976: FC Augsburg
* 1976-1983: VfL Gummersbach
* 1983-1984: Futbol Club Barcelona
* 1984-1989: TSV Milbertshofen
* 1989-1991: VfL Bad Schwartau

## Selecció nacional

Va ser internacional amb la Selecció d'handbol d'Alemanya. Amb les seleccions d'Alemanya Occidental i de l'Alemanya unificada hi va jugar un total de 140 partits internacionals i va anotar 504 gols.
El 1984 va formar part de la selecció de la República Federal Alemanya que va guanyar la medalla d'argent a les Olimpíades de Los Angeles. Hi va jugar tots sis partits, i hi va marcar vint-i-dos gols.
Amb la selecció d'Alemanya Occidental va debutar el 19 de novembre de 1976 contra la selecció d'handbol de Romania a Braşov.

## Mort

Erhard Wunderlich va morir als 55 anys a causa d'un càncer de pell el 4 d'octubre de 2012. Fou enterrat a la seva ciutat natal d'Augsburg, tal com era el seu desig, el 10 d'octubre de 2012.

## Referències

* ↑ «Jahrhundert-Handballer: Erhard Wunderlich ist tot | Handball - Kölner Stadt-Anzeiger» (en alemany). Ksta.de. [Consulta: 6 octubre 2012].
* ↑ Erhard Wunderlich gestorben
* ↑ Handball-Welt trauert um Erhard Wunderlich kicker.de, publicat el 8 d'octubre de 2012, consultat el 10 d'octubre de 2012 (alemany)
* ↑ Der letzte Wunsch Augsburger Allgemeine, publicat l'11 d'octubre de 2012, consultat el 13 d'octubre de 2012 (alemany)

## Enllaços externs

* «Fitxa d'Erhard Wunderlich» (en anglès). databaseolympics.com.
* «Fitxa d'Erhard Wunderlich» (en alemany). handball friends. Arxivat de l'original el 2008-06-14. [Consulta: 31 octubre 2012].
# Llebre collnegra

La llebre collnegra (Lepus nigricollis) és una espècie de llebre de la família Leporidae que viu a l'Àsia meridional.

## Referències

* ↑ «llebre collnegra». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ UICN «Lepus nigricollis: Nameer, P.O. & Smith, A.T.» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species, 30-06-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2019-1.rlts.t41282a45188041.en.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Norman Lane

Norman Lane (Toronto, 6 de novembre de 1919 - Hamilton, 6 d'agost de 2014) fou un piragüista canadenc que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Era germà del també piragüista Ken Lane.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la competició del C-1 10.000 metres del programa de piragüisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, fou cinquè en la mateixa competició.
Nascut a Toronto el 1919, Lane es va doctorar en matemàtiques per la Universitat de Toronto i fou professor de matemàtiques a la Universitat McMaster de 1952 a 1987. Va morir a Hamilton, Ontario, el 6 d'agost de 2014, amb 94 anys.

## Referències

* 1 2 «Norm Lane Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d’agost 2014. [Consulta: 15 novembre 2019].
* ↑ «McMaster Olympians». McMaster University. [Consulta: 28 juliol 2012].
* ↑ «Deaths: Dr. Normal D. Lane». Globe and Mail. Arxivat de l'original el 12 d’agost 2014. [Consulta: 11 agost 2014].
# George Koltanowski

George Koltanowski (Anvers, 17 de setembre de 1903 - San Francisco, 5 de febrer de 2000), fou un jugador d'escacs i periodista belga, posteriorment nacionalitzat estatunidenc.

## Resultats destacats en competició

Va aprendre a jugar als escacs a l'edat de 14 anys, i es va convertir en l'indiscutible millor jugador de Bèlgica després de la mort d'Edgard Colle el 1932. Fou quatre cops Campió de Bèlgica, els anys 1923, 1927, 1930 i 1936.
La seva carrera internacional es va iniciar realment a l'edat de 21 anys en participar en el fort torneig de Merano, on es va enfrontar, entre d'altres, a Siegbert Tarrasch. D'entre els seus molts èxits, en destaca especialment una medalla d'or per equips, a l'Olimpíada de Hèlsinki de 1952, on hi participava amb l'equip dels Estats Units. Anteriorment havia representat Bèlgica a les Olimpíades d'escacs de 1927 i de 1928.
És especialment conegut per la seva destresa en exhibicions de simultànies: el 1937 va jugar 34 partides simultànies amb els ulls embenats, guanyant-ne 24 i perdent-ne només 10, en un temps de 13 hores i 30 minuts. El 1949 va assolir el rècord mundial del moment de partides simultànies, en enfrontar-se a 271 jugadors.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de George Koltanowski» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 16 juny 2011].
* ↑ «Palmarès de Campions de Bèlgica (fins a 2006)» (en neerlandès). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 juny 2011].
* ↑ «2na Olimpíada d'escacs, La Haia 1928, resultats individuals». OlimpBase. [Consulta: 10 agost 2020].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de George Koltanowski a «chessmetrics.com». [Consulta: 16 juny 2011]. (anglès)