OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esparnoteriodòntids

Els esparnoteriodòntids (Sparnotheriodontidae) són una família extinta de mamífers litopterns (antigament classificats entre els condilartres) que visqueren a l'Antàrtida i Sud-amèrica des del Paleocè superior fins al Miocè inferior, fa entre 33,9 i 56 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i la península Antàrtica. Eren ungulats de mida mitjana dotats d'una dentadura plesiomorfa de tipus lofoselenodont i dents canines de dimensions considerables.

## Referències

* 1 2 Entrada «Sparnotheriodontidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ Sargis i Dagosto, 2008, «Postcranial Skeleton of the Upper Paleocene (Itaboraian) "Condylarthra" (Mammalia) of Itaboraí Basin, Brazil» (L. P. Bergqvist).
* ↑ Agnolin, 2024, p. 107.

## Bibliografia

* Agnolin, F. History of Cenozoic Mammals from South America: A New Model (en anglès). Springer, 2024. ISBN 978-3-031-56266-2.
* Sargis, E. J.; Dagosto, M. Mammalian Evolutionary Morphology: A Tribute to Frederick S. Szalay (en anglès). Springer, 2008. ISBN 978-1-4020-6997-0.
# Entrevista clínica

L'entrevista clínica és el procés de comunicació que es produeix entre metge i pacient dins del desenvolupament de la seva professió. La comunicació és la interrelació que es produeix entre almenys dues persones que intercanvien un missatge i aconsegueixen fer-se conscients recíprocament dels seus sentiments i idees, per mitjà d'expressions verbals i no verbals. L'objectiu de l'entrevista clínica és l'atenció del pacient per solucionar un problema de salut. Per assolir aquest objectiu s'ha de crear una bona relació metge-pacient on el metge ha d'aplicar els seus coneixements tècnics i la seva humanitat, i el pacient la seva confiança.
És important la participació de l'entrevistador en el tipus, qualitat i destinació de la relació amb l'entrevistat, de manera que s'haurien de tenir qualitats o actituds necessàries, com: "sentit d'humor, habilitat i judici intel·lectual superiors, originalitat i varietat de recursos" (Wolff, 1970).
L'entrevista clínica consta de tres fases:
* Etapa de contacte. És perquè el pacient se senti més a gust i segur. Correspon a l'inici de l'entrevista, és l'obertura de la relació metge-pacient, on la principal eina és l'enteniment.
* Etapa de desenvolupament. Arribar a on volem arribar però que el pacient estigui totalment relaxat. On es tracta la problemàtica.
* Etapa de comiat i tancament. Crear un espai de temps per resumir tot el que ha succeït en l'entrevista, aclarir dubtes o planificar futures entrevistes. On anem preparant al pacient per acabar sessió.

## Referències

* ↑ Díaz Portillo I. Tècnica de l'entrevista psicodinàmica. Mèxic: Editorial Pax; 1986. ISBN 9789688603505

## Vegeu també

* Diagnòstic mèdic
* Incertesa mèdica

## Enllaços externs

* Condicionants de l'entrevista clínica
# Adrián García Conde

Adrián García Conde (4 de maig de 1886 – 13 de maig de 1943) fou un Mestre d'escacs mexicà-britànic. Nascut a Valladolid, Yucatán, Mèxic, va viure des dels 4 anys a les ciutats angleses de Liverpool, Bradford, Londres, Hull, i novament Londres.

## Resultats destacats en competició

Va guanyar el torneig Liverpool Chess Club Table el 1907/8 i 1908/9, empatà als llocs 6è-7è al torneig d'Hamburg 1910 (17è DSB Congress, Hauptturnier A, el campió fou Gersz Rotlewi), i fou 6è al torneig B de Sant Sebastià 1911.
Després de la I Guerra Mundial es va establir al Regne Unit. Mentre vivia a Hull, va liderar un equip (amb H Williams i R Bainbridge) que jugava amb blanques contra un altre equip liderat per Alekhine (amb G Barron i E Hanger). El Hull Times va descriure la partida (guanyada per les negres) com a "probablement la millor partida d'escacs mai jugada a Hull". Fou 10è al Hastings International Chess Congress de 1919 (Congrés d'estiu, el guanyador fou José Raúl Capablanca), va empatar als llocs 4t-5è a Hastings 1922/23 (el campió fou Akiba Rubinstein), fou 2n, rera Max Romih, a Scarborough 1925 (Premier A), empatà als llocs 3r-4 a Londres 1929 (Quadrangular, el guanyador fou Frederick Yates), empatà als llocs 6è-7è a Ramsgate 1929 (Premier A, el campió fou William Gibson), compartí el 1r lloc amb George Koltanowski a Margate 1936 (Premier A), i fou 6è a Bournemouth 1939 (el campió fou Max Euwe).
Va morir a Londres durant la II Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Adrián García Conde» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ «Adrian Garcia Conde». [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ Caissa novembre de 1943, p. 188.
* ↑ Richard Forster "Amos Burn: A Chess Biography" pp 680, 681
* ↑ «Classificació final del Hauptturnier A, Hamburg 1940». 365chess. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ British Chess Magazine, febrer de 1993, Núm. 2 Vol. 113 p. 94, Quotes and Queries no. 5105 per Ken Whyld
* ↑ Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables Arxivat 4 de juliol de 2007 a Wayback Machine. An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 1 de setembre de 2004
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-05-16. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ California Chess Reminiscences
* ↑ Aberdeen, Scottish Championship 1939 Arxivat 4 de gener de 2009 a Wayback Machine.
# Districte de Banská Bystrica

El districte de Banská Bystrica (en eslovac: Okres Banská Bystrica) és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. Té una superfície de 809,43 km² i tenia 110.716 habitants (31 de desembre de 2019). La capital és Banská Bystrica.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Banská Bystrica

### Pobles

Badín | Baláže | Brusno | Čerín | Dolná Mičiná | Dolný Harmanec | Donovaly | Dúbravica | Harmanec | Hiadeľ | Horná Mičiná | Horné Pršany | Hrochoť | Hronsek | Kordíky | Králiky | Kynceľová | Lučatín | Ľubietová | Malachov | Medzibrod | Motyčky | Moštenica | Môlča | Nemce | Oravce | Podkonice | Pohronský Bukovec | Poniky | Povrazník | Priechod | Riečka | Sebedín-Bečov | Selce | Slovenská Ľupča | Staré Hory | Strelníky | Špania Dolina | Tajov | Turecká | Vlkanová

## Referències

* ↑ Registre obnovenej evidencie pozemkov [en línia]. Bratislava : ÚGKK SR, [cit. 2011-12-31]. Disponible en línia (en eslovac)
* ↑ Počet obyvateľov podľa pohlavia – obce (ročne) [en línia]. Bratislava : Štatistický úrad SR, rev. 2020-03-12, [cit. 2020-03-15]. Disponible en línia. (en eslovac)
# Judo als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000

Als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 celebrats a la ciutat de Sydney (Austràlia) es disputaren 14 proves de judo, set d'elles en categoria masculina i set més en categoria femenina. La competició tingué lloc al Georgia World Congress Center.
Hi participaren un total de 398 judoques, entre ells 237 homes i 161 dones, de 90 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 60 kg | Tadahiro Nomura | Jung Bu-Kyung | Manolo Poulot |
| – 60 kg | Tadahiro Nomura | Jung Bu-Kyung | Aidyn Smagulov |
| – 66 kg | Hüseyin Özkan | Larbi Benboudaoud | Girolamo Giovinazzo |
| – 66 kg | Hüseyin Özkan | Larbi Benboudaoud | Giorgi Vazagashvili |
| – 73 kg | Giuseppe Maddaloni | Tiago Camilo | Anatoly Laryukov |
| – 73 kg | Giuseppe Maddaloni | Tiago Camilo | Vsevolods Zeļonijs |
| – 81 kg | Makoto Takimoto | Cho In-Chul | Nuno Delgado |
| – 81 kg | Makoto Takimoto | Cho In-Chul | Aleksei Budõlin |
| – 90 kg | Mark Huizinga | Carlos Honorato | Frédéric Demontfaucon |
| – 90 kg | Mark Huizinga | Carlos Honorato | Ruslan Mashurenko |
| – 100 kg | Kosei Inoue | Nicolas Gill | Yuri Stepkine |
| – 100 kg | Kosei Inoue | Nicolas Gill | Stéphane Traineau |
| + 100 kg | David Douillet | Shinichi Shinohara | Indrek Pertelson |
| + 100 kg | David Douillet | Shinichi Shinohara | Tamerlan Tmenov |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 48 kg | Ryoko Tamura | Lioubov Brouletova | Anna-Maria Gradante |
| – 48 kg | Ryoko Tamura | Lioubov Brouletova | Ann Simons |
| – 52 kg | Legna Verdecia | Noriko Narazaki | Kye Sun-Hi |
| – 52 kg | Legna Verdecia | Noriko Narazaki | Liu Yuxiang |
| – 57 kg | Isabel Fernández | Driulis González | Kie Kusakabe |
| – 57 kg | Isabel Fernández | Driulis González | Maria Pekli |
| – 63 kg | Séverine Vandenhende | Li Shufang | Gella Vandecaveye |
| – 63 kg | Séverine Vandenhende | Li Shufang | Jung Sung-Sook |
| – 70 kg | Sibelis Veranes | Kate Howey | Cho Min-Sun |
| – 70 kg | Sibelis Veranes | Kate Howey | Ylena Scapin |
| – 78 kg | Tang Lin | Céline Lebrun | Simona Richter |
| – 78 kg | Tang Lin | Céline Lebrun | Emanuela Pierantozzi |
| + 78 kg | Yuan Hua | Daima Beltrán | Kim Seon-Young |
| + 78 kg | Yuan Hua | Daima Beltrán | Mayumi Yamashita |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Japó | 4 | 2 | 4 | 8 |
| 2 | França | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | Cuba | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 4 | R.P. de la Xina | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 5 | Itàlia | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 6 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Turquia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 9 | Corea del Sud | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 10 | Brasil | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 11 | Rússia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 12 | Canadà | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 | Bèlgica | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 14 | Estònia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 16 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | Belarús | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | Corea del Nord | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | Geòrgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | Kirguizstan | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | Letònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | Portugal | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | Ucraïna | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Avel·lí Ibàñez i Sensarrich

Avel·lí Ibàñez i Sensarrich (4 d'octubre de 1922 - 7 de gener de 2018) fou un promotor cultural català.

## Biografia

Ha format part del consell general de la Unió Excursionista de Catalunya i de la redacció de la revista Excursionisme; ha donat suport publicitari a la revista Serra d'Or i ha col·laborat a Tele-Estel. També ha format part de la Junta Directiva d'Òmnium Cultural.
L'any 1968 va ser impulsor de les Festes Populars de Cultura Pompeu Fabra amb Joan Triadú i Font i Josep Oriol Panyella i Cortès, certamen de caràcter itinerant del fou membre del seu Secretariat Permanent fins a la seva dissolució. Per això el 2000 va rebre la Creu de Sant Jordi. Anteriorment, el 1993 havia rebut el Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla. Darrerament ha estat un dels promotors de la plataforma Sobirania i Progrés.

## Referències

* ↑ «Dades sobre defunció». Arxivat de l'original el 12 de gener 2018. [Consulta: 12 gener 2018].
* ↑ «Web de la Fundació Lluís Carulla». Arxivat de l'original el 2015-08-05. [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ «Sobirania i Progrés». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 24 març 2015].
# Aphanobelodon zhaoi

Aphanobelodon zhaoi és una espècie extinta de mamífer proboscidi de la família dels amebelodòntids que visqué a l'Àsia oriental durant el Miocè mitjà, fa entre 13,8 i 16 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província xinesa de Ningxia. Es tracta de l'única espècie del gènere Aphanobelodon. A diferència de tots els altres elefantiformes, mancava d'ullals superiors permanents. Era força més petit que els elefants d'avui en dia, amb un pes màxim estimat d'uns 2.066 kg i un marcat dimorfisme sexual que feia que els mascles fossin aproximadament un 50% més grossos que les femelles. El seu nom genèric, Aphanobelodon, significa ‘dent anterior invisible’, mentre que el seu nom específic, zhaoi, fou elegit en honor del descobridor de l'holotip, el Sr. Rong Zhao.

## Referències

* 1 2 Entrada «Aphanobelodon zhaoi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 juliol 2024].
* 1 2 Wang et al., 2016, p. 604.
* ↑ Wang et al., 2016, p. 613.

## Bibliografia

* Wang, S.-Q.; Deng, T.; Ye, J.; He, W.; Chen, S.-Q. «Morphological and ecological diversity of Amebelodontidae (Proboscidea, Mammalia) revealed by a Miocene fossil accumulation of an upper-tuskless proboscidean» (en anglès). Journal of Systematic Palaeontology, 15, 8, 2016, pàg. 601-615. DOI: 10.1080/14772019.2016.1208687.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Georg Hilmar

Georg Hilmar o Hillmar (1876 – abans de 1936) va ser un gimnasta alemany que va prendre part en els Jocs Olímpics de 1896, a Atenes. Poc se sap de la seva vida i es creu que el 1936 ja devia haver mort, ja que no va ser present als Jocs Olímpics de 1936 a Berlín en què es van honrar tots els campions olímpics alemanys.
Hilmar va anar a Atenes en el darrer moment com a substitut del lesionat Richard Gadebusch. En les proves individuals va tenir poc èxit, puix va competir en barra fixa, barres paral·leles, cavall amb arcs i salt sobre cavall sense que en cap d'elles quedés entre els medallistes.
Amb tot, va guanyar dues medalles d'or formant part de l'equip alemany en les dues proves per equips, les barres paral·leles i la barra fixa.

## Referències

* 1 2 «Georg Hilmar Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Lluís Armand de Borbó-Conti (II príncep de Conti)

Lluís Armand de Borbó-Conti, II príncep de Conti (París, 4 d'abril de 1661 - ibídem, desembre de 1685) fou príncep de sang de França de la Casa de Conti amb el tractament d'altesa reial.
Era fill del príncep Armand de Borbó-Conti i de l'aristòcrata italiana Anna Maria Martinozzi, neboda del cardenal Mazzarino. Menut i de físic ingrat, el dia 16 de gener de l'any 1680 es casà amb la princesa Maria Anna de Blois, filla legitimada del rei Lluís XIV de França i de la marquesa de Montespan. El casament se celebrà al castell de Saint-Germain-en-Laye. Després de la primera nit de noces el matrimoni resultà estèril.
El príncep Turenne, Lluís de la Tour d'Auvergne, obtingué el mes de març de l'any 1685 permís del rei Lluís XIV de França per lluitar com un voluntari a la guerra de Polònia. El príncep de Conti feu la mateixa sol·licitud al monarca, tant per ell com pel seu germà, el príncep Francesc Lluís de Borbó-Conti. Així, els dos Conti arribaren a Viena el dia 1 de juny i el dia 13 a Koman on es posaren a les ordres del duc Carles V de Lorena. Els dos Conti lluitaren amb molta valentia havent recuperat diverses poblacions de mans dels turcs pel duc de Lorena. El dia 18 d'agost el dos Conti retornaren a França.
A finals de l'any 1685, la princesa Maria Anna de Blois caigué malalta de verola i pocs dies després també en quedà afectat el seu marit. Mentre que la princesa de Blois se'n pogué sortir no tingué tanta sort el príncep de Conti que morí el mes de desembre de l'any 1685 a París.
# Gil Popilski

Gil Popilski (Rehobot, 6 d'octubre de 1993)(en hebreu: גיל פופילסקי‎ és un jugador d'escacs israelià que té el títol de Mestre Internacional des de 2010 i el de Gran Mestre des de 2013.

## Resultats destacats en competició

Gil Popilski va representar en repetides ocasions Israel al Campionat d'Europa per edats i al Campionat del món per edats en diferents grups d'edat, i hi va guanyar dues medalles: or (el 2009, al Campionat d'Europa en el grup d'edat sub-16) i bronze (el 2007, al Campionat d'Europa sub-14). El 2011, a Tel-Aviv va guanyar el Campionat d'escacs juvenil israelià en el grup d'edat sub20.
El 2008, Gil Popilski va guanyar el torneig internacional de Pétah Tiqvà. El 2009, a Asdod va compartir el segon lloc al torneig internacional d'escacs darrere del guanyador Ilià Smirin. L'any 2010, a Enschede, Gil Popilski va compartir el 3r lloc al torneig internacional d'escacs amb Robin van Kampen i Martyn Kravtsiv.
Gil Popilski va jugar representant Israel al Campionat d'Europa per equips, a Varsòvia (+2, =3, -3) al segon tauler.

## Referències

* ↑ «FIDE Title Applications (GM, IM, WGM, WIM, IA, FA, IO)». ratings.fide.com.
* ↑ «FIDE Title Applications (GM, IM, WGM, WIM, IA, FA, IO)». ratings.fide.com.
* ↑ «OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Gil Popilski». www.olimpbase.org.
# Softbol als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000

Als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 celebrats a la ciutat de Sydney (Austràlia) es disputà una competició de softbol en categoria femenina. La competició es desenvolupà entre els dies 17 i 26 de setembre del 2000 al Blacktown Olympic Centre.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 120 jugadores de 8 comitès nacionals diferents.
| Austràlia Canadà Cuba Estats Units | Itàlia  Japó Nova Zelanda R.P. de la Xina |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Softbal | Estats UnitsLaura Berg Lisa Fernandez Lori Harrigan Michele Smith Christie Ambrosi Jennifer Brundage Crystl Bustos Sheila Cornell Danielle Henderson Jennifer McFalls Stacey Nuveman Leah O'Brien Dot Richardson Michelle Venturella Christa Lee Williams | JapóMisako Ando Yumiko Fujii Taeko Ishikawa Kazue Ito Yoshimi Kobayashi Shiori Koseki Mariko Masubuchi Naomi Matsumoto Emi Naito Haruka Saito Juri Takayama Hiroko Tamoto Reika Utsugi Miyo Yamada Noriko Yamaji | AustràliaJoanne Brown Kerry Dienelt Peta Edebone Tanya Harding Melanie Roche Natalie Ward Brooke Wilkins Sandra Allen Sue Fairhurst Selina Follas Fiona Hanes Kelly Hardie Sally McDermid Simmone Morrow Natalie Titcume |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Japó | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Astraponotus

Astraponotus és un gènere extint de mamífers astrapoteris de la família dels astrapotèrids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 38 i 48 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Chubut i Río Negro. Eren animals molt grossos, semblants als tapirs i presumiblement de vida semiaquàtica. Tenien una anatomia cranial i mandibular força primitiva. El nom genèric Astraponotus és una combinació d'Astrapotherium, el nom d'un parent proper, i del terme grec notos, que significa ‘austral’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Astraponotus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ Croft, 2016, p. 72.
* ↑ Thenius, 1969, p. 531.
* ↑ Palmer, 1904, p. 126.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Thenius, E. Phylogenie der Mammalia: Stammesgeschichte der Säugetiere (einschließlich der Hominiden) (en alemany). Walter de Gruyter & Co., 1969. DOI 10.1515/9783111646824. ISBN 9783111646824.
# Ernest Armand Durand

Ernest Armand Durand (1872 - 1910) va ser un botànic francès, que va treballar amb la família Asteraceae.
Karl Heinrich `Bipontinus' Schultz (1805-1867), va posseir la col·lecció més completa de les compostes de l'època, i aquesta va passar al seu fill major, Carl Heinrich, un comerciant de vins de Deidesheim. Ell ho va vendre a Ernest Saint-Charles Cosson (1819-1889) a París, que la va mantenir intacta. L'any 1904, el net d'Ernest Saint-Charles: Ernest Armand Durand, va donar a compte del seu avi totes les col·leccions al Museu Nacional d'Història Natural de França a París, on es va integrar en l'Herbari General.

## Honors
### Epònims

* (Asteraceae) Charadranaetes durandii (Klatt) Janovec & H.Rob.
* (Asteraceae) Melampodium durandii M.E.Jones
* (Asteraceae) Pseudogynoxys durandii (Klatt) B.L.Turner

## Referències

* ↑ Sobre el Museu Nacional d'història Natural
* ↑ Novon 7: 165. 1997 (GCI)
* ↑ Contr. W. Bot. No. 15, 156. 1929 (IK)
* ↑ Phytologia 80(4): 255. 1996 (IK)
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Estació de Besòs

Mapa Metro Línia 4 :
Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Besòs és una estació situada al barri del Besòs al districte de Sant Martí de Barcelona on enllacen la L4 del Metro de Barcelona i les línies T5 i T6 del Trambesòs.
L'estació del metro està soterrada i es va inaugurar el 1982. Força anys més tard el 14 d'octubre de 2006 es va inaugurar la del Tram que es troba semisoterrada al costat mar de la Gran Via de les Corts Catalanes amb la inauguració de la línia T5. La T6 hi circula des del 20 de febrer de 2012.
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Metro de Barcelona |||||
| Trinitat Nova | Besòs Mar | La Pau | La Pau |
| Trambesòs |||||
| Ciutadella - Vila Olímpica | Sant Martí de Provençals | Alfons el Magnànim | Gorg |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Sant Martí de Provençals | Alfons el Magnànim | Estació de Sant Adrià |

## Accessos del metro

* Gran Via de les Corts Catalanes

## Referències

* ↑ «el metro de barcelona - línia L4 - Besòs». [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «TRAMbesòs - Besòs». [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «TRAM Línia T6. Glòries - Estació de Sant Adrià». [Consulta: 3 juliol 2022].

## Vegeu també

* Línia 4 del metro de Barcelona
* Metro de Barcelona
* Tram de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Hanna Ereńska-Barlo

Hanna Ereńska-Barlo (Poznań, 12 de novembre de 1946) Hanna Ereńska (Ereńska-Radzewska), és una jugadora d'escacs polonesa, que té el títol de Gran Mestra Femenina des de 1981, i fou la primera polonesa en obtenir-lo.

## Resultats destacats en competició

Va ser cinc vegades campiona femenina de Polònia (1971, 1972, 1977, 1979, 1980) i tres vegades subcampiona (1973, 1975, 1984).
Va representar Polònia en vuit Olimpíades d'escacs (1972–1992). Va guanyar la medalla de plata individual a la 5a Olimpíada d'escacs a Skopje 1972 (segon tauler, 7½ punts de 9 partides), i medalles de bronze per equips i individuals a la 9a Olimpíada d'escacs a La Valletta 1980 (primer tauler, 9 punts de 13).
Hanna Ereńska-Barlo va guanyar el Campionat d'Europa sènior d'escacs a Bad Homburg 2005 i el 17è Campionat del món sènior d'escacs a Gmunden 2007.

## Referències

* ↑ OlimpBase :: 5th Women's Chess Olympiad, Skopje 1972, information
* ↑ OlimpBase :: 9th Women's Chess Olympiad, La Valletta 1980, information
# Voleibol platja als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000

Als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 celebrats a la ciutat de Sydney (Austràlia) es disputaren 2 competicions de voleibol platja, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina. La competició se celebrà entre els dies 16 i 26 de setembre del 2000 a la Bondi Beach.
Hi participaren un total de 96 jugadors, entre ells 48 homes i 48 dones, de 23 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Categoria masculina Detalls | Estats Units Dain Blanton Eric Fonoimoana | Brasil Zé Marco de Melo Ricardo Santos | Alemanya Axel Hager Jörg Ahmann |
| Categoria femenina Detalls | Austràlia Natalie Cook Kerri Pottharst | Brasil Adriana Behar Shelda Bede | Brasil Adriana Samuel Sandra Pires |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Austràlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Estats Units | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Brasil | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 4 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Usall (Porqueres)

Usall és una entitat de població del municipi de Porqueres (Pla de l'Estany).
Usall havia estat un ens local independent (batllia de Banyoles, senyorejada pel Monestir de Banyoles) fins a l'abolició de l'antic règim senyorial, al primer terç del Segle XIX. Després de ser uns anys independent, el 1846 el seu terme va ser unit al nou municipi de Porqueres, juntament amb d'altres pobles.
El principal element patrimonial és l'església de Sant Cristòfol, un edifici d'estil romànic unit a la rectoria. També hi destaca el Jaciment del Clot d'Espolla, a prop ja de Melianta, al municipi de Fontcoberta. Una de les principals masies és la de Can Traver, d'origen gòtic.
El patrimoni natural és representat per l'estany intermitent del Clot d'Espolla.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.