OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acritohip

Els acritohips (Acritohippus) són un gènere extint de mamífers perissodàctils de la família dels èquids que visqueren a Nord-amèrica durant el Miocè. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà i els Estats Units. Les espècies d'aquest grup són més derivades que els pliohips. Es distingeixen dels altres èquids hipsodonts del Neogen per 24 caràcters cranials, dentals i de les extremitats. El nom genèric Acritohippus significa 'cavall confús' i es refereix al fet que presenta caràcters associats tant als equins com als «hiparionins».

## Referències

* 1 2 Entrada «Acritohippus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ Kelly, 1995, p. 10.
* ↑ Kelly, 1995, p. 9.
* ↑ Kelly, 1995, p. 9 i 10.

## Bibliografia

* Kelly, T. S. «New Miocene horses from the Caliente Formation, Cuyama Valley Badlands, California» (en anglès). Contributions in Science, Natural History Museum of Los Angeles County, 455, 1995, pàg. 1-33.
# Herpetoteri

Els herpetoteris (Herpetotherium) són un gènere extint de mamífers metateris de la família dels herpetotèrids que visqueren a Nord-amèrica entre l'Eocè inferior i el Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà i els Estats Units. Les espècies d'aquest grup eren petits omnívors terrestres. Eren dilambdodontes i estaven dotades de metacònids engrandits a les dents molars superiors.
Hi ha fonts que donen els herpetoteris i la resta d'herpetotèrids com a tàxon germà dels marsupials, i d'altres que els situen dins mateix dels marsupials. A setembre del 2023, els estudis més recents segueixen aquesta última classificació.

## Referències

* 1 2 3 Entrada «Herpetotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 setembre 2023].
* ↑ Carlton, 2019, «Herpetotherium».
* ↑ Werdelin i Sanders, 2010, «Marsupialia» (G. F. Gunnell).
* ↑ Carlton, 2019, «Herpetotheriidae».
* ↑ Wilson et al., 2016, p. 5.
* ↑ Korth et al., 2022, p. 197.

## Bibliografia

* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Korth, W. W.; Boyd, C. A.; Person, J. J.; Anderson, D. «Fossil mammals from ant mounds situated on exposures of the Big Cottonwood Creek Member of the Chadron Formation (latest Eocene - Early Oligocene), Sioux County, Nebraska» (en anglès). Paludicola, 13, 4, 2022, pàg. 191-344.
* Werdelin, L.; Sanders, W. J. Cenozoic Mammals of Africa (en anglès). University of California Press, 2010. ISBN 9780520257214.
* Wilson, G. P.; Ekdale, E. G.; Hoganson, J. W.; Calede, J. J.; Vander Linden, A. «A large carnivorous mammal from the Late Cretaceous and the North American origin of marsupials» (en anglès). Nature Communications, 7, 13.734, 2016, pàg. 1-10. DOI: 10.1038/ncomms13734.
# Hadronomas puckridgi

Hadronomas puckridgi és una espècie extinta de marsupial diprotodont de la família dels macropòdids que visqueren al continent australià durant el Miocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Queensland i el Territori del Nord (Austràlia). Es tracta de l'única espècie del gènere Hadronomas reconeguda actualment, tot i que hi ha material que data del Pliocè superior que podria correspondre o bé al mateix H. puckridgi o bé a una espècie nova d'Hadronomas. El nom genèric Hadronomas significa 'nòmada fort', mentre que el nom específic puckridgi fou triat en honor de P. L. Puckridge, propietari dels terrenys on se'n descobriren les restes en el moment de les excavacions inicials.

## Referències

* 1 2 Entrada «Hadronomas puckridgi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 9 setembre 2023].
* 1 2 Prideaux, 2004, p. 30.
* ↑ Prideaux, 2004, p. 24 i 25.

## Bibliografia

* Prideaux, G. J. Systematics and evolution of the sthenurine kangaroos (en anglès). Volum 146. University of California Press, 2004 (University of California Publications in Geological Sciences). ISBN 0-520-09845-5.
# Azygonyx

Azygonyx és un gènere extint de mamífers cimolests, possiblement de la família dels estoníquids, que visqueren a Nord-amèrica entre el Paleocè superior i l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Wyoming (Estats Units). Les espècies d'aquest grup eren til·lodonts molt primitius, fins al punt que no tenien la símfisi mandibular fusionada i allargada típica dels til·lodonts. Estaven adaptades per enfilar-se als arbres. Assolien, com a molt, la mida d'un os rentador. El nom genèric Azygonyx significa 'urpa desunida' i es refereix a les dents anteriors d'aquests animals, que tenien forma d'urpa i no estaven unides.

## Referències

* 1 2 Entrada «Azygonyx» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ Rose, 2006, p. 111.
* ↑ Rose, 2006, p. 113.
* ↑ Gingerich, 1989, p. 26.

## Bibliografia

* Gingerich, P. D. «New earliest Wasatchian mammalian fauna from the Eocene of northwestern Wyoming: composition and diversity in a rarely sampled high-floodplain assemblage» (en anglès). University of Michigan Papers on Paleontology, 28, 1989, pàg. 1-97.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Leptadapis

Leptadapis és un gènere extint de primats de la família dels adàpids que visqueren a Europa de l'Oest durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Espanya (incloent-hi el Roc de Santa i Sossís, al Pallars Jussà), França, el Regne Unit i Suïssa. Les espècies d'aquest grup pesaven entre 2 i 8-9 kg. La morfologia de les dents canines, premolars i molars indica que consumien fulles, mentre que els estudis del desgast dental han revelat que alguns també es nodrien de fruita. Els músculs de la masticació estaven ben desenvolupats.
Eren primats diürns i bons escaladors, tot i que no podien saltar tant com altres primats de l'Eocè. Tenien les extremitats anteriors i posteriors de mida relativament similar. Pot ser que es moguessin a poc a poc pels arbres o que correguessin de quatre grapes. Leptadapis és un dels pocs prosimis que mostren dimorfisme sexual.

## Referències

* 1 2 Entrada «Leptadapis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 23 setembre 2023].
* 1 2 3 4 «Leptadapis». Bestiari Fòssil de Catalunya. Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont. [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ Rose, 2006, p. 185.
* ↑ Hartwig, 2002, «Adapiformes: Phylogeny and adaptation» (D. L. Gebo).
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 53 i 55.
* ↑ Rose, 2006, p. 180.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
* Hartwig, W. C. The Primate Fossil Record (en anglès). Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-66315-6.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Blastomeryx

Blastomeryx és un gènere extint de mamífers artiodàctils de la família dels cérvols mesquers (Moschidae) que visqueren a Nord-amèrica entre l'Oligocè i el Miocè. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà i els Estats Units.
Feien 75 cm de llargada i s'assemblaven als tragúlids d'avui en dia. Les dents canines, allargades com ullals, probablement els servien per arrancar plantes i defensar-se dels depredadors. Mentre que la majoria de les espècies de Blastomeryx (i els cérvols mesquers moderns) mancaven de banyam, una espècie del Miocè superior tenia protuberàncies òssies al crani que han estat interpretades com a banyes incipients.
M. Mendoza et al. n'examinaren dos espècimens per esbrinar-ne la massa corporal. Es calcula que el primer pesava 55 kg i el segon 16 kg.

## Referències

* 1 2 Entrada «Blastomeryx» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 setembre 2023].
* ↑ Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals (en anglès). Marshall Editions, 1999, p. 273. ISBN 1-84028-152-9.
* ↑ M. Mendoza, C. M. Janis, i P. Palmqvist. 2006. «Estimating the body mass of extinct ungulates: a study on the use of multiple regression». Journal of Zoology'.
# Copelemur

Copelemur és un gènere extint de primats de la família dels notàrctids que visqueren a Nord-amèrica durant l'Eocè, fa entre 46,2 i 55,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Colorado, Nou Mèxic i Wyoming (Estats Units). Les espècies d'aquest grup es diferencien dels altres membres de la subfamília dels notarctins pel fet de tenir les dents molars dotades de talònids oberts. Eren més petites que les espècies de Cantius. El nom genèric Copelemur és una combinació del nom del paleontòleg estatunidenc Edward Drinker Cope i de la paraula lemur.

## Referències

* 1 2 Entrada «Copelemur» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 1 octubre 2023].
* ↑ Hartwig, 2002, «Adapiformes: Phylogeny and adaptation» (D. L. Gebo).
* ↑ Gingerich i Simons, 1977, p. 267.

## Bibliografia

* Gingerich, P. D.; Simons, E. L. «Systematics, Phylogeny, and Evolution of Early Eocene Adapidae (Mammalia, Primates) in North America» (en anglès). Contributions from the Museum of Paleontology, University of Michigan, 24, 22, 1977, pàg. 245-279.
* Hartwig, W. C. The Primate Fossil Record (en anglès). Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-66315-6.
# Nimravins

Els nimravins (Nimravinae) són una subfamília extinta de mamífers carnívors de la família dels nimràvids que tingueren una àmplia distribució des de l'Eocè mitjà fins al Miocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, el Canadà, Espanya, els Estats Units, França, Mongòlia, Suïssa, Tailàndia, Ucraïna i la Xina. Igual que la resta dels nimràvids, tenien dents de sabre. N'hi havia espècies que atenyien un pes d'aproximadament 100 kg. Segurament grimpaven als arbres. Formaven un grup variat amb morfologies i estils de vida diversos, des de depredadors d'emboscada fins a depredadors corredors.

## Referències

* 1 2 Entrada «Nimravinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ Rose, 2006, p. 133.

## Bibliografia

* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Isocetus depauwi

Isocetus depauwi és una espècie extinta de cetaci del clade dels talassoteris que visqué a l'Atlàntic nord durant el Miocè, fa entre 7,2 i 16 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Bèlgica i Dinamarca. Era un misticet petit. Es diferencia d'altres cetacis per la posició més avançada de l'apòfisi angular de l'os dental, i la forma còncava de la part posterior a les metapòfisis de les vèrtebres toràciques anteriors, entre altres caràcters. Igual que diversos altres tàxons encunyats per Pierre-Joseph van Beneden, la imprecisió de la seva descripció original n'ha complicat la validació taxonòmica.

## Referències

* 1 2 Entrada «Isocetus depauwi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ Bisconti, Lambert i Bosselaers, 2013, p. 95.
* ↑ Bisconti, Lambert i Bosselaers, 2013, p. 99.
* ↑ Bisconti, Lambert i Bosselaers, 2013, p. 105.
* ↑ Bisconti, Lambert i Bosselaers, 2013, p. 95 i 96.

## Bibliografia

* Bisconti, M.; Lambert, O.; Bosselaers, M. «Taxonomic revision of Isocetus depauwi (Mammalia, Cetacea, Mysticeti) and the phylogenetic relationships of archaic ‘cetothere’ mysticetes» (en anglès). Palaeontology, 56, 1, 2013, pàg. 95-127. DOI: 10.1111/j.1475-4983.2012.01168.x.
# Alticonus gazini

Alticonus gazini és una espècie extinta de mamífer laurasiateri de la família dels periptíquids que visqué a Nord-amèrica durant el Paleocè inferior, fa entre 63,3 i 66 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Colorado i Wyoming (Estats Units). Es tracta de l'única espècie coneguda del gènere Alticonus. És el representant més basal de la seva família. Era aproximadament igual de gros que un conill i es calcula que devia pesar uns 1.267,55 g. La seva morfologia dental fa pensar que es nodria d'aliments durs. Igual que Ectoconus, Maiorana i Periptychus, tenia un metacònid lingual gros a la quarta premolar inferior.

## Referències

* 1 2 Entrada «Alticonus gazini» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ Shelley, 2017, p. 411.
* ↑ Dewar, 2003, p. 13.
* ↑ Dewar, 2003, p. 4.
* ↑ Dewar, 2003, p. 14.
* ↑ Lucas, Zeigler i Kondraixov, 2004, «New mammals from the early Paleocene Littleton fauna» (M. D. Middleton i E. W. Dewar).

## Bibliografia

* Dewar, E. W. «Functional diversity within the Littleton fauna (early Paleocene), Colorado: evidence from body mass, tooth structure, and tooth wear» (en anglès). PaleoBios, 23, 1, 2003, pàg. 1-19.
* Lucas, S. G.; Zeigler, K. E.; Kondraixov, P. I. Paleogene Mammals (en anglès). Museu d'Història Natural i la Ciència de Nou Mèxic, 2004.
* Shelley, S. L. «The Rise of Placental Mammals: The Anatomy, Palaeobiology and Phylogeny of Periptychus and the Periptychidae» (en anglès), 2017.
# Kuehneotèrids

Els kuehneotèrids (Kuehneotheriidae) són una família extinta de mamaliaformes primitius que visqueren des del Triàsic superior fins al Juràssic inferior, fa entre 190,8 i 208,5 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a França, Groenlàndia, l'Índia, Luxemburg, i el Regne Unit. Es tracta de l'única família de la superlegió dels kuehneoteris (Kuehneotheria), que en la classificació de Malcolm C. McKenna i Susan K. Bell també contenia els woutèrsids. Tenien tres cúspides còniques a la corona de cada dent postcanina, igual que els triconodonts. Durant molt de temps foren ubicats entre els teris i, per tant, entre els mamífers.

## Referències

* 1 2 Entrada «Kuehneotèrids» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ McKenna i Bell, 1997, p. 43.
* ↑ Prothero, 2017, p. 34.

## Bibliografia

* McKenna, M. C.; Bell, S. K. Classification of Mammals Above the Species Level (en anglès). Columbia University Press, 1997. ISBN 978-0-231-52853-5.
* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
# Anisotemnus distentus

Anisotemnus distentus és una espècie extinta de mamífer notoungulat de la família dels isotèmnids que visqué a Sud-amèrica des de l'Eocè mitjà fins a l'Oligocè inferior, fa entre 29 i 47,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Es tracta de l'única espècie del gènere Anisotemnus. Estava dotat de forats astragalins. Era de mida intermèdia entre la de Pleurostylodon i la de Thomashuxleya. El nom genèric Anisotemnus significa ‘no-Isotemnus’, en referència al gènere en el qual fou classificada originalment aquesta espècie.

## Referències

* 1 2 Entrada «Anisotemnus distentus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ Shockey i Flynn, 2007, p. 6.
* ↑ Shockey i Flynn, 2007, p. 5 i 6.

## Bibliografia

* Shockey, B. J.; Flynn, J. J. «Morphological Diversity in the Postcranial Skeleton of Casamayoran (?Middle to Late Eocene) Notoungulata and Foot Posture in Notoungulates» (en anglès). American Museum Novitates, 3.601, 2007, pàg. 1-26. DOI: 10.1206/0003-0082(2007)3601[1:MDITPS]2.0.CO;2.
# Eoauchenia

Eoauchenia és un gènere extint de mamífers litopterns de la família dels proterotèrids que visqueren a Sud-amèrica durant el Miocè superior, fa entre 5,3 i 7,2 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Buenos Aires, La Pampa i La Rioja. Els fòssils a partir dels quals fou descrit consistien en material postcranial, com ara restes dels peus. Des d'aleshores, se n'han descobert dents, un crani, un esquelet, mandíbules i més material postcranial. Es diferencia de l'epiteri per la major esveltesa dels seus ossos.

## Referències

* 1 2 Entrada «Eoauchenia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2023].
# Notopitec

El notopitec (Notopithecus adapinus) és una espècie extinta de mamífer notoungulat de la família dels notopitècids que visqué a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 38 i 55,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Chubut i Santa Cruz. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Notopithecus. Era un notoungulat herbívor i petit, amb una llargada de cap a gropa d'aproximadament 32 cm i un pes estimat de 800-1.000 g. El nom genèric Notopithecus significa 'mico austral', mentre que el nom específic adapinus també el vincula amb els primats. Tanmateix, no tenia relació directa amb aquests animals, sinó que aquesta nomenclatura té a veure amb el fet que els primers científics que estudiaren els notopitècids i els interatèrids confongueren els ossos de les seves extremitats amb ossos de primats.

## Referències

* 1 2 Entrada «Notopithecus adapinus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2023].
* ↑ Croft, 2016, p. 60 i 61.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
# Tapinocaninus pamelae

Tapinocaninus pamelae és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels tapinocefàlids que visqué a Àfrica durant el Permià mitjà, fa entre 265,1 i 268,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província sud-africana del Cap Occidental. Es tracta de l'única espècie del gènere Tapinocaninus. Aquest animal herbívor és el tapinocefàlid més antic que es coneix i, a diferència de tots els altres representants d'aquesta família tret de l'ulemosaure, conservava dents canines com a tals. El nom genèric Tapinocaninus significa 'canina humil', mentre que el nom específic pamelae fou elegit en honor de la mare del seu descobridor.

## Referències

* 1 2 Entrada «Tapinocaninus pamelae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Smith, Rubidge i Van der Walt, 2012, p. 33.
* ↑ Angielczyk i Kammerer, 2018, p. 148.
* ↑ Rubidge, 1991, p. 548.

## Bibliografia

* Angielczyk, K. D.; Kammerer, C. F. «Non-Mammalian synapsids: the deep roots of the mammalian family tree». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 117-198. ISBN 978-3-11-027590-2.
* Rubidge, B. S. «A new primitive dinocephalian mammal-like reptile from the Permian of southern Africa» (en anglès). Palaeontology, 34, 3, 1991, pàg. 547-559.
* Smith, M. H. S.; Rubidge, B. S.; Van der Walt, M. «Therapsid biodiversity patterns and paleoenvironments of the Karoo Basin, South Africa». A: Chinsamy-Turan, A. Forerunners of Mammals: Radiation • Histology • Biology (en anglès). Indiana University Press, 2012, p. 31-64. ISBN 9780253005335.
# Cimolodòntids

Els cimolodòntids (Cimolodontidae) són una família extinta de mamífers multituberculats que visqueren a Europa i Nord-amèrica des del Cretaci superior fins al Paleocè superior, fa entre 56,8 i 99,6 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà, els Estats Units i França. Eren ptilodontoïdeus de mida mitjana que es diferenciaven dels altres membres d'aquesta subfamília per la presència de corones molt altes a les quartes dents premolars inferiors (p4). Aquestes mateixes dents podien arribar a presentar una quinzena de denticles cadascuna.

## Referències

* 1 2 Entrada «Cimolodontidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 gener 2024].
* ↑ Kielan-Jaworowska, Cifelli i Luo, 2004, p. 335.
* ↑ Martin, 2018, p. 239.

## Bibliografia

* Kielan-Jaworowska, Z.; Cifelli, R. L.; Luo, Z.-X. Mammals from the Age of Dinosaurs: Origins, Evolution, and Structure (en anglès). Columbia University Press, 2004. ISBN 0-231-11918-6.
* Martin, T. «Mesozoic mammals — early mammalian diversity and ecomorphological adaptations». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 199-299. ISBN 978-3-11-027590-2.
# Homunculus (gènere)

Homunculus és un gènere extint de primats que visqueren a Sud-amèrica durant el Miocè, fa entre 11,8 i 21 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i Colòmbia. Les espècies d'aquest grup tenien els ossos llargs de les extremitats de proporcions comparables a les que es donen en Callicebus. Vivien en medis secs. El nom genèric Homunculus significa ‘homuncle’ en llatí i reflecteix el fet que el seu autor, el paleontòleg argentí Florentino Ameghino, pensava (erròniament) que eren simis basals i avantpassats dels homínids.

## Referències

* 1 2 Entrada «Homunculus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2024].
* 1 2 Defler, 2019, p. 170.
* ↑ Casinos, 2012, p. 118.

## Bibliografia

* Casinos, A. Un evolucionista en el plata: Florentino Ameghino (en castellà). Fundació d'Història Natural Félix de Azara, 2012.
* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
# Tremacyllus

Tremacyllus és un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels hegetotèrids que visqueren a Sud-amèrica des del Miocè superior fins al Plistocè superior, fa entre 12.000 anys i 9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Buenos Aires, Catamarca, Chubut, Córdoba, La Pampa, La Rioja, Mendoza i San Luis. Eren un 20-30% més petits que el seu parent del gènere Prosotherium. El nom genèric Tremacyllus significa ‘forat deforme’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Tremacyllus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ Seoane, Cerdeño i Singleton, 2019, p. 646.
* ↑ Palmer, 1904, p. 463.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Seoane, F. D.; Cerdeño, E.; Singleton, H. «Re-assessment of the Oligocene genera Prosotherium and Propachyrucos (Hegetotheriidae, Notoungulata)» (en anglès). Comptes Rendus Palevol, 18, 6, 2019, pàg. 643-662. DOI: 10.1016/j.crpv.2019.07.001.
# Amebelodòntids

Els amebelodòntids (Amebelodontidae) són una família extinta de mamífers proboscidis que tingueren una amplíssima distribució durant el Miocè. Se n'han trobat fòssils a Egipte, els Estats Units, Kenya, Namíbia, el Pakistan, Rússia, Tailàndia, el Tadjikistan, Turquia, Uganda i la Xina. Hi ha científics que els classifiquen amb la categoria de subfamília amb el nom d'amebelodontins (Amebelodontinae). La forma dels ullals recorda una pala. En el cas de Konobelodon, els ullals inferiors passaven de 160 cm de llargada. Entre les seves possibles funcions hi havia arrancar l'escorça dels arbres, tallar la vegetació i excavar.

## Referències

* 1 2 Entrada «Amebelodontinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 7 març 2024].
* 1 2 Semprebon, Pirlo i Dudek, 2022, p. 2.
* ↑ Larramendi, Asier «Estimating tusk masses in proboscideans: a comprehensive analysis and predictive model» (en anglès). Historical Biology, 10-12-2023, pàg. 1-14. DOI: 10.1080/08912963.2023.2286272. ISSN: 0891-2963.
* ↑ Lambert, W.D «The feeding habits of the shovel-tusked gomphotheres: evidence from tusk wear patterns». Paleobiology, vol. 18, 2, 1992, pàg. 132–147. DOI: 10.1017/S0094837300013932. JSTOR: 2400995.
* ↑ Semprebon, Gina; Tao, Deng; Hasjanova, Jelena; Solounias, Nikos «An examination of the dietary habits of Platybelodon grangeri from the Linxia Basin of China: Evidence from dental microwear of molar teeth and tusks». Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology, vol. 457, 2016, pàg. 109-116. DOI: 10.1016/j.palaeo.2016.06.012.

## Bibliografia

* Semprebon, G. M.; Pirlo, J.; Dudek, J. «Dietary Habits and Tusk Usage of Shovel-Tusked Gomphotheres from Florida: Evidence from Stereoscopic Wear of Molars and Upper and Lower Tusks» (en anglès). Biology, 11, 12, 2022. DOI: doi.org/10.3390/biology11121748.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :