OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edmond Luguet

Edmond Luguet (Ambarés e la Grava, Gironda, 26 de març de 1886 – Bordeus, 18 de desembre de 1974) va ser un ciclista francès, que va prendre part en els Jocs Intercalats de 1906.
Va guanyar una medalla de bronze a la prova en ruta, per darrere dels seus compatriotes Fernand Vast i Maurice Bardonneau.

## Referències

* ↑ «Edmond Luguet Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 d’abril 2010. [Consulta: 17 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Frederick Scott Archer

Frederick Scott Archer (1813–1857) va néixer en Bishop's Stortford en el Regne Unit va ser escultor i és conegut per haver inventat el procés fotogràfic del col·lodió humit, antecessor de la pel·lícula fotogràfica moderna.

## Biografia

Scott Archer era el fill d'un carnisser de Hertford que va anar a Londres per fer un aprenentatge com argenter. Més tard, es va convertir en un escultor i es va trobar que el calotip era útil com una forma de capturar imatges de les seves escultures.
Es va fer famós en publicar les seves recerques sobre la piroxilina a la revista anglesa The Chemist al març de 1851. No obstant això, la invenció està disputada amb Louis Menard i Gustave Le Gray que amb anterioritat havien proposat la possibilitat d'usar un procés fotogràfic basat en el colodió. Més tard desenvoluparia l'ambrotip juntament amb Peter Fry, però no va aconseguir patentar ni explotar econòmicament els seus invents i va morir arruïnat.
Està enterrat en el Cementiri de Kensal Green a Londres.

## Vegeu també

* Història de la fotografia
* Col·lodió humit
* Visor Stanhope
* Lent de Stanhope
* René Dagron
* View-Master
* Columbofília

## Referències

* ↑ Frederick Scott Archer en la
* ↑ Història de la Fotografia
* ↑ «Frederick Scott Archer». British Journal of Photography, 22, 773, 26-02-1875, pàg. 102–104.
* 1 2 The History of Photography
* ↑ Focal Encyclopedia of Photography: Digital Imaging, Theory and Applications. Focal Press, 2007, p. 124. ISBN 978-0-240-80740-9.

## Enllaços externs

* Obres de Frederick Scott Archer al Projecte Gutenberg.
# Dimidiochromis strigatus

Dimidiochromis strigatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 24,4 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja peixos i invertebrats.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi i riu Shire.

## Referències

* 1 2 3 «Dimidiochromis strigatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C., 1991. Dimidiochromis. p. 76-78. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units, 495 p.
* ↑ Eccles, D.H. i E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes: the classification of some haplochromine genera. Lake Fish Movies, Alemanya Occidental.
* ↑ Nsiku, E., 1999. Changes in the fisheries of Lake Malawi, 1976-1996: ecosystem-based analysis. University of British Columbia, Vancouver, Canadà. 217 p.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.
* ↑ Tweddle, D., D.S.C. Lewis i N.G. Willoughby, 1979. The nature of the barrier separating the Lake Malawi and Zambezi fish faunas. Ichthyol. Bull. Rhodes Univ. 39:1-9.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - Tir al cérvol, tret simple per equips

Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 :
| Rifle militar, 1000 iardes | homes |
| Rifle lliure, 300 metres | homes |
| Rifle lliure per equips | homes |
| Rifle militar per equips | homes |
| Carrabina, blanc fix | homes |
| Carrabina, blanc mòbil | homes |
| Carrabina, blanc cec | homes |
| Carrabina, per equips | homes |
| Tir al cérvol, tret simple | homes |
| Tir al cérvol, doble tret | homes |
| Tir al cérvol, tret simple equips | homes |
| Pistola indivudal | homes |
| Pistola per equips | homes |
| Fossa olímpica | homes |
| Fossa olímpica per equips | homes |
| < 1900 1912> |||
La competició de tir al cérvol, tret simple per equips va ser una de les quinze proves de programa de Tir dels Jocs Olímpics de Londres de 1908. Es disputà el 10 de juliol de 1908 i hi van prendre part 8 tiradors procedents de 2 nacions diferents. La competició consistí en 10 sèries disputades, amb un tir en cadascuna d'elles. El cérvol apareixia a 110 iardes del tirador durant 4 segons. En ell hi havia pintat una diana, amb tres cèrcols concèntrics, que equivalien a 4, 3 i 2 punts. Fora de la diana el valor era un punt, empre i quan no fos a l'anca. La puntuació màxima possible era de 40 punts per tirador i de 160 per equip.

## Resultats

| Pos. | Nació | Tirador | Puntuació |
| 1 | Suècia | Total per equip | 86 |
| 1 | Suècia | Alfred Swahn | 26 |
| 1 | Suècia | Arvid Knöppel | 22 |
| 1 | Suècia | Oscar Swahn | 21 |
| 1 | Suècia | Ernst Rosell | 17 |
| 2 | Regne Unit | Total per equip | 85 |
| 2 | Regne Unit | Charles Nix | 27 |
| 2 | Regne Unit | William Russell Lane-Joynt | 22 |
| 2 | Regne Unit | William Ellicott | 18 |
| 2 | Regne Unit | Ted Ranken | 18 |

## Referències

* ↑ «Shooting at the 1908 London Summer Games: Men's Running Target, Single Shot, Team». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2013. [Consulta: 4 maig 2016].

## Fonts

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Shooting 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 4 de juny 2011. [Consulta: 8 maig 2006].
# Ernest Chapman

Ernest Chapman (Sydney, 11 d'abril de 1926 - valor desconegut, 21 de març de 2013) fou un remer australià que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Chapman s'inicià al Balmain Rowing Club de Sydney, però va canviar pel Sydney Rowing Club a finals dels anys quaranta. El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Ernest CHAPMAN Obituary: View Ernest CHAPMAN's Obituary by The Sydney Morning Herald». Tributes.smh.com.au, 21-03-2013. [Consulta: 25 març 2013].
* 1 2 «Olympedia – Ernest Chapman». [Consulta: 10 octubre 2021].
# Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1912 - Tir al cérvol, tret simple

Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1912 :
| Pistola ràpida, 30 metres | homes |
| Pistola lliure, 50 m | homes |
| Pistola militar 30 m per equips | homes |
| Pistola lliure 50 m per equips | homes |
| Rifle militar, 3 posicions | homes |
| Rifle militar per equips | homes |
| Rifle lliure per equips | homes |
| Rifle lliure, 300 m tres posicions | homes |
| Rifle lliure, 600 m | homes |
| Carrabina, 25 m | homes |
| Carrabina, 25 m per equips | homes |
| Carrabina, 50 m | homes |
| Carrabina, 50 m per equips | homes |
| Tir al cérvol, tret simple | homes |
| Tir al cérvol, doble tret | homes |
| Tir al cérvol, tret simple per equips | homes |
| Fossa olímpica | homes |
| Fossa olímpica per equips | homes |
| < 1908 1920> |||
La competició del tir al cérvol, tret simple va ser una de les divuit proves de programa de Tir dels Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912. Es disputà entre el 29 de juny i l'1 de juliol de 1912 i hi van prendre part 34 tiradors procedents de 7 nacions diferents.
La competició es va disputar sobre una distància de 100 metres.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Alfred Swahn | Åke Lundeberg | Nestori Toivonen |

## Resultats

| Pos. | Atleta | Nació | Punts | Desempat |
| | Alfred Swahn | Suècia | 41 | 20 |
| | Åke Lundeberg | Suècia | 41 | 17 |
| | Nestori Toivonen | Finlàndia | 41 | 11 |
| 4 | Karl Larsson | Suècia | 39 |
| 5 | Oscar Swahn | Suècia | 39 |
| 6 | Anders Lindskog | Suècia | 39 |
| 7 | Heinrich Elbogen | Àustria | 38 |
| 8 | Adolph Cederström | Suècia | 37 |
| 9 | William Leushner | Estats Units | 37 |
| 10 | Adolf Michel | Àustria | 36 |
| 11 | Johan Ekman | Suècia | 34 |
| 12 | Erik Sökjer-Petersén | Suècia | 34 |
| 13 | Erland Koch | Imperi Alemany | 33 |
| 14 | Ernst Rosenqvist | Finlàndia | 32 |
| 15 | Gustaf Lyman | Suècia | 31 |
| 16 | Vasily Skrotsky | Imperi Rus | 31 |
| 17 | Peter Paternelli | Àustria | 31 |
| 18 | Axel Londen | Finlàndia | 31 |
| 19 | Nikolaos Levidis | Grècia | 31 |
| 20 | Haralds Blaus | Imperi Rus | 29 |
| 21 | Huvi Tuiskunen | Finlàndia | 28 |
| 22 | Iivar Väänänen | Finlàndia | 28 |
| 23 | Albert Preuß | Imperi Alemany | 28 |
| 24 | Horst Goeldel | Imperi Alemany | 27 |
| 25 | Emil Lindewald | Suècia | 27 |
| 26 | Per-Olof Arvidsson | Suècia | 26 |
| 27 | Karl Reilin | Finlàndia | 26 |
| 28 | Edward Benedicks | Suècia | 26 |
| 29 | Walter Winans | Estats Units | 24 |
| 30 | Ioannis Theofilakis | Grècia | 24 |
| 31 | Dmitry Barkov | Imperi Rus | 23 |
| 32 | Eberhard Steinböck | Àustria | 23 |
| 33 | Aleksandr Dobrzhansky | Imperi Rus | 22 |
| 34 | Pavel Lieth | Imperi Rus | 10 |

## Referències

* ↑ «Shooting at the 1912 Stockholm Summer Games: Men's Running Target, Single Shot». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 d’octubre 2012. [Consulta: 15 maig 2017].

## Fonts

* Bergvall, Erik (ed.). Adams-Ray, Edward (trans.).. The Official Report of the Olympic Games of Stockholm 1912. Stockholm: Wahlström & Widstrand, 1913.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 21 gener 2007].
# Edward Dawson

Edward Dawson (Alford, 10 d'octubre de 1907 - London, 24 d'octubre de 1968) fou un jugador de bàsquet canadenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
Nascut a Anglaterra, el 1928 ja guanyà el campionat canadenc amb l'equip Windsor-Walkerville Alumni. El 1936 el tornà a guanyar, aquesta vegada amb el Windsor V-8s. Aquell mateix any va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició de bàsquet. Forma part del Canadian Basketball Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Ed Dawson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 15 desembre 2018].
# Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1912 - Carrabina, 25 metres per equips

Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1912 :
| Pistola ràpida, 30 metres | homes |
| Pistola lliure, 50 m | homes |
| Pistola militar 30 m per equips | homes |
| Pistola lliure 50 m per equips | homes |
| Rifle militar, 3 posicions | homes |
| Rifle militar per equips | homes |
| Rifle lliure per equips | homes |
| Rifle lliure, 300 m tres posicions | homes |
| Rifle lliure, 600 m | homes |
| Carrabina, 25 m | homes |
| Carrabina, 25 m per equips | homes |
| Carrabina, 50 m | homes |
| Carrabina, 50 m per equips | homes |
| Tir al cérvol, tret simple | homes |
| Tir al cérvol, doble tret | homes |
| Tir al cérvol, tret simple per equips | homes |
| Fossa olímpica | homes |
| Fossa olímpica per equips | homes |
| < 1908 1920> |||
La competició del carrabina, 25 metres per equips va ser una de les divuit proves de programa de Tir dels Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912. Es disputà el 5 de juliol de 1912 i hi van prendre part 16 tiradors procedents de 4 nacions.
La competició es va disputar sobre una distància de 25 metres.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| SuèciaGustaf Boivie Eric Carlberg Vilhelm Carlberg Johan von Holst | Regne UnitWilliam Milne Joseph Pepé William Pimm William Styles | Estats UnitsFrederick Hird William Leushner William McDonnell Warren Sprout |

## Resultats

| Pos. | Nació | Punt. Ind. | Punt. Equip |
| 1 | Suècia | Suècia | 925 |
| 1 | Johan Hübner von Holst | 238 | 925 |
| 1 | Eric Carlberg | 238 | 925 |
| 1 | Vilhelm Carlberg | 229 | 925 |
| 1 | Gustaf Boivie | 220 | 925 |
| 2 | Regne Unit | Regne Unit | 917 |
| 2 | William Pimm | 237 | 917 |
| 2 | Joseph Pepé | 235 | 917 |
| 2 | William Milne | 226 | 917 |
| 2 | William Styles | 219 | 917 |
| 3 | Estats Units | Estats Units | 881 |
| 3 | Frederick Hird | 227 | 881 |
| 3 | Warren Sprout | 221 | 881 |
| 3 | William McDonnell | 217 | 881 |
| 3 | William Leushner | 216 | 881 |
| 4 | Grècia | Grècia | 716 |
| 4 | Ioannis Theofilakis | 211 | 716 |
| 4 | Frangiskos Mavrommatis | 187 | 716 |
| 4 | Nikolaos Levidis | 185 | 716 |
| 4 | Iakovos Theofilas | 133 | 716 |

## Referències

* ↑ «Shooting at the 1912 Stockholm Summer Games: Men's Small-Bore Rifle, Disappearing Target, 25 metres, Team». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2011. [Consulta: 9 juny 2017].

## Fonts

* Bergvall, Erik (ed.). Adams-Ray, Edward (trans.).. The Official Report of the Olympic Games of Stockholm 1912. Stockholm: Wahlström & Widstrand, 1913.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 21 gener 2007].
# Districte de Liestal

El districte de Liestal és un dels cinc districtes del cantó suís de Basilea-Camp. Té una població de 56683 habitants (cens de 2007) i una superfície de 85.83 km². Està compost per 14 municipis i el cap del districte és Liestal.

## Municipis

| Municipi | Habitants (2004) | Superfície en km² |
| Arisdorf | 1443 | 9.99 |
| Augst | 932 | 1.64 |
| Bubendorf | 4401 | 10.81 |
| Frenkendorf | 6077 | 4.58 |
| Füllinsdorf | 4364 | 4.62 |
| Giebenach | 835 | 1.32 |
| Hersberg | 273 | 1.67 |
| Lausen | 4832 | 5.56 |
| Liestal | 13'036 | 18.21 |
| Lupsingen | 1299 | 3.12 |
| Pratteln | 14'988 | 10.70 |
| Ramlinsburg | 697 | 2.24 |
| Seltisberg | 1313 | 3.57 |
| Ziefen | 1464 | 7.80 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Basilea-Camp
# Fulvio Balatti

Fulvio Balatti (Mandello del Lario, 3 de gener de 1938 - Mandello del Lario, 27 d'octubre de 2001) fou un remer italià que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Romano Sgheiz, Franco Trincavelli, Giovanni Zucchi i Ivo Stefanoni. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, fou cinquè en la prova del quatre sense timoner.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat d'Europa de rem, dues d'or, una de plata i una de bronze, entre el 1958 i el 1964; i una d'or als Jocs del Mediterrani de 1963.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Fulvio Balatti». [Consulta: 2 juny 2022].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 1r juny 2022].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 1r juny 2022].
* ↑ «1963-2013: Una mostra per celebrare i 50 anni dei Giochi del Mediterraneo di Napoli». [Consulta: 1r juny 2022].
# Tomislav Franjković

Tomislav Franjković (Korčula, 19 de maig de 1931 - Korčula, 11 d'octubre de 2010) va ser un waterpolista croat que va competir sota bandera iugoslava durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la competició de waterpolo. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa de waterpolo de 1954.

## Referències

* ↑ Tomislav Franjković's obituary (croat)
* ↑ «Tomislav Franjković Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Tomislav Franjković». www.hoo.hr. Comitè Olímpic de Croàcia. [Consulta: 18 setembre 2019].
# Edward Graff

Edward Graff (San Francisco, 20 d'agost de 1897 - 19 de març de 1954) va ser un jugador de rugbi a 15 estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va ser seleccionat per jugar amb la selecció dels Estats Units de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Ed Graff Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2011. [Consulta: 2 juliol 2018].
# Consell departamental de Valclusa

El consell departamental de Valclusa (en occità Conselh departamental de Vauclusa, en francès conseil départemental de Vaucluse) és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de Valclusa, a la regió de Provença-Alps-Costa Blava.
La seu es troba a Avinyó i des de 2001 el president és Claude Haut (PS).

## Antics presidents

* Claude Haut (2001)
* Jacques Bérard (1998-2001)
* Régis Déroudilhe (1992-1998)
* Jean Garcis (1970-1992)
* Jules Niel (1951-1970)

## Composició

El març de 2008 el Consell General de Valclusa era constituït per 24 elegits pels 24 cantons de Valclusa.
| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria (14 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 11 |
| Partit Comunista | PCF | 1 |
| Divers Gauche | DVG | 2 |
| Oposició (10 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 8 |
| Lliga del Sud | LDS | 2 |
| President del Consell General |||
| Claude Haut (PS) |||

## Vegeu també

* Consell Regional de Provença-Alps-Costa Blava
* Llista dels presidents dels consells departamentals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell General de Valclusa
# Distrito quinto

Distrito quinto és una pel·lícula espanyola de 1957 dirigida per Juli Coll i Claramunt, basat en l'obra de teatre de Josep Maria Espinàs És perillós fer-se esperar.

## Sinopsi

Cinc homes acaben de cometre un atracament i fugen cadascun pel seu costat, per a reunir-se en un pis per a repartir-se els diners, quan arribi l'últim, Juan, que és el que porta el botí, i a qui espera. L'espera es prolonga i comencen a sospitar que el seu company no vindrà mai. Recorden llavors com ho van conèixer i com es van desenvolupar els esdeveniments fins a aquest dia. Un dels títols més prestigiosos del cinema policial de la dècada del 1950. Un clàssic resolt amb seguretat, tant en el ritme com en la composició formal. Sense abandonar aquest espai únic, la pel·lícula dona fe d'una realitat social i un temps. Els actors saben mantenir la tensió amb el seu espectacular joc d'incògnites, conjectures i pors, creant un clima claustrofòbic.
Aquesta pel·lícula és anterior a la canviada de nom estatunidenca Reservoir Dogs de Quentin Tarantino que utilitza el mateix clima claustrofòbic d'uns atracadors reunits en un local, després de l'atracament realitzat, que no surt en escena sinó que s'endevina pels diàlegs i la utilització de flashbacks parcials, per a muntar la història, amb la sospita afegida que un d'ells els traeix.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Premiat |
| Millor director | Juli Coll i Claramunt |
| Millor actor principal | Albert Closas |
| Millor música | Xavier Montsalvatge |
| Millor guió | Juli Coll |

## Referències

* ↑ Francesc Sánchez Barba Brumas del franquismo: el auge del cine negro español (1950-1965), p. 321
* ↑ Distrito Quinto. Revista de cine filmaffinity
* ↑ «Les pel·lícules imprescindibles del cinema negre de la Barcelona dels 50». La gran il·lusió. CCMA, 25-02-2019 [Consulta: 6 març 2020].
* ↑ Crítica. Distrito Quinto. El País. 24 de julio de 1990
* ↑ Presentación de Distrito Quinto. Historia de nuestro cine. Rtve
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1958». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 25 març 2018].
# Diòcesi de Calatia

La diòcesi de Calatia (en llatí: Dioecesis Calatina in Campania) és una seu suprimida i actualment seu titular de l'Església catòlica.

## Història

La diòcesi de Calatia es remunta a la figura d'sant August. Les històries hagiogràfiques van reportar la història d'un sant August fugit d'Àfrica per escapar de la persecució dels vàndals. Arribat a les costes de Campània, va donar lloc a l'església de Calatia.
En segle ix les cronologies atribuïen a Calatia el bisbe Adelgís o Lupenus, bisbes veïns del Bisbe de Capua, en el període en què Càpua no era arquebisbat. D'acord amb Tommaso Laudando, un d'ells va ser el bisbe de Calatia. La suposició, però, sembla molt ambigua i discutida, i no és recolzada per altres fonts.
Alderic és l'únic bisbe de Calatia definitivament confirmat per documents històrics: en ella va signar com a Aldericus Calactinae Ecclesiae Episcopus.
Calatia fou devastada primer per Pandone el raptor el 861-863 i després pels sarraïns el 880. No va ser destruïda per complet, però es va mantenir pràcticament abandonada durant molts segles. Els bisbes es van refugiar a Caserta, on per un temps encara conservaren el títol de bisbes de Calatia. De fet, en 1158 en un diploma conservat a l'abadia de Cava el bisbe Joan I de Caserta donava a l'abadia de Cava les esglésies de Santa Maria i de San Marciano a Cervino i imposa a l'abat l'obligació de reconèixer d'haver rebut les dues esglésies "a Casertana seu a Calatina Ecclesia". El seu predecessor, Nicolau I, però, també fou denominat "Episcopus Kalatus" al memorial de Notar Zibullus De Zebullis.
Avui Calatia sobreviu com a seu bisbal titular amb el nom de Galazia in Campania; l'actual arquebisbe, títol personal, el titular és Jean-Paul Aimé Gobel, antic nunci apostòlic a Egipte.

## Cronologia dels bisbes

* Sant'August † (439 - 477 circa)
* Adelgís o Lupè † (861 - 880 ?)
* Alderic † (949 - 980 ?)

## Cronologia de bisbes titulars

* Anton Herre † (12 d'octubre de 1970 - 24 de setembre de 1993)
* Jean-Paul Aimé Gobel, des del 7 de desembre de 1993

## Notes

* ↑ Probablement es tracta d'una llegenda que reprèn la història del bisbe Quodvultdeus.
* ↑ Guadagno, op. cit., p. 32.
* ↑ T. Laudando, Storia dei Vescovi della Diocesi di Caserta, a Bollettino Ufficiale della Diocesi (di Caserta), Ottobre 1925, pp.12-13
* ↑ El memorial és reportat en l'apèndix de: Giacinto De' Sivo, Storia di Galazia Campana e di Maddaloni, Napoli 1860-1865, pp. 337-338.

## Fonts

* (anglès) La seu titular a www.catholic-hierarchy.org
* (anglès) La seu titular a www.gcatholic.org
* G. Guadagno, Caserta, Calatia e Sant'Augusto, a Quaderni della Biblioteca del Seminario di Caserta, Caserta 1995, pp. 25–45