OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Owen Lewis

Owen Lewis (nom italià: Ludovico Audoeno; nom llatí: Audœnus Ludovisi; Llangadwaladr, illa d'Anglesey, 15 de desembre de 1533 - Roma, 14 d'octubre de 1595) fou un religiós, bisbe i diplomàtic gal·lès.;
De 1580 a 1584 va residir a Milà, probablement com a administrador o vicari, al costat de Carles Borromeo.
Va ser consagrat bisbe de Cassano all'Ionio el 14 de febrer de 1588 pel cardenal Nicolas de Pellevé. El 1591 fou nomenat també nunci apostòlic a Suïssa.
Va morir a Roma el 14 d'octubre de 1594 i va ser enterrat a la capella del Venerable Col·legi d'Anglès. El 1595, el teòleg Thomas Stapleton li va dedicar el seu Promptumium Catholicum.

## Referències

* ↑ British Consciousness and Identity: The Making of Britain, 1533-1707 (anglès)
* ↑ Butler's Lives of the Saints: February (anglès)
* ↑ LEWIS, OWEN, or OWEN, LEWIS (anglès)
* ↑ The Conquest of the Soul: Confessions, Discipline, and Public Order in ... (anglès)
* ↑ A causa dels problemes relacionats amb els salaris no pagats als mercenaris suïssos, no va poder tornar al país suís; Va viure a Roma, on va morir. Només després de la seva mort, la Santa Seu va procedir a nomenar un nou nunci.
# Jana Bellin

Jana Bellin (nascuda Malypetrová, el 9 de desembre de 1947 a Praga, Txecoslovàquia), és una jugadora d'escacs britànica, que obtingué el títol de Mestre Internacional Femení (WIM) el 1969, i el de Gran Mestre Femení (WGM) el 1982.

## Biografia

Bellin és metgessa especialista en anestesiologia, i treballa al servei de cures intensives al Sandwell General Hospital, de West Bromwich.
És també membre de la Comissió Mèdica de la FIDE, que supervisa els controls antidòping dels jugadors d'escacs.
Bellin va estar casada en primer lloc amb el Mestre Internacional William Hartston, posteriorment amb el Gran Mestre Tony Miles, i encara més tard amb el Mestre Internacional Robert Bellin, amb qui té dos fills, Robert (nascut el 1989) i Christopher, (nascut el 1991).
És també la neta del tercer Primer Ministre de Txecoslovàquia, Jan Malypetr.

## Resultats destacats en competició

Bellin ha guanyat el Campionat femení de la Gran Bretanya els anys 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1976, 1977 (després d'un play-off), i el 1979. En Olimpíades d'escacs, ha guanyat una medalla de bronze, el 1968 amb l'equip de Txecoslovàquia, i una d'argent el 1976 amb l'equip d'Anglaterra.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Jana Bellin» (en anglès). Chessgames.com. Arxivat de l'original el 2012-10-20. [Consulta: 14 gener 2013].
* ↑ Fitxa de Jana Bellin a OlimpBase
# Danny Gormally

Daniel (Danny) Gormally (nascut el 4 de maig de 1976), és un jugador d'escacs anglès, que té el títol de Gran Mestre des de 2005.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'abril de 2022, hi tenia un Elo de 2471 punts, cosa que en feia el jugador número 11 (en actiu) d'Anglaterra. El seu màxim Elo va ser de 2573 punts, a la llista de gener de 2006 (posició 221 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2006, va empatar als llocs 2n-9è amb Luke McShane, Stephen J. Gordon, Gawain Jones, Šarūnas Šulskis, Luís Galego, Klaus Bischoff i Karel van der Weide al II Campionat individual obert de la UE a Liverpool.
El novembre de 2006 quedà primer exaequo del Campionat d'escacs ràpid de la Gran Bretanya.

### Controvèrsia a les olimpíades

Gormally era membre de l'equip anglès que competia a la 37a Olimpíada d'escacs però va deixar la competició prematurament després d'haver agredit el GM armeni Levon Aronian per causa d'una disputa relacionada amb la Mestre Internacional Femení (WIM) Arianne Caoili durant una de les festes que se celebraven durant els dies de l'olimpíada.

## Llibres publicats

* Gormally, Danny; Kosten, Tony. Easy Guide to the Najdorf. Everyman Chess, 1999. ISBN 1857445295.
* Gormally, Danny. Calculate Like a Grandmaster. Batsford, 2010. ISBN 9781906388690.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Danny Gormally» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Anglaterra"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Danny Gormally «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-02-23. [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ Crowther, Mark. «TWIC 619: European Union Individual Championships» (en anglès). London Chess Center, 18-09-2006. Arxivat de l'original el 2012-08-29. [Consulta: 20 març 2011].
* ↑ Crabb, Annabel «I fell in love, says chess brawl man». The Age [Melbourne], 11-06-2006 [Consulta: 25 setembre 2006].
* 1 2 «Famosa de golpe: Arianna Caoili» (en castellà). chessbase, 2007. [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ Jan Newton. «The Tussle in Turin!» (en anglès). goddesschess.com, 10-06-2006. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2010. [Consulta: 16 abril 2011].

## Enllaços externs

* Posicions crítiques de les seves partides a «wtharvey.com» (en anglès). [Consulta: 16 abril 2011].
* Estimació Elo de Danny Gormally a «chessmetrics.com». [Consulta: 16 abril 2011]. (anglès)
# Francesco Rambaldi

Francesco Rambaldi (Milà, 19 de gener de 1999), és un jugador d'escacs italià que té el títol de Gran Mestre des de 2015.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2020, hi tenia un Elo de 2570 punts, cosa que en feia el jugador número 3 (en actiu) d'Itàlia. El seu màxim Elo va ser de 2574 punts, a la llista de setembre de 2017.

## Resultats destacats en competició

El 2009 obtingué amb 10 anys el títol de Mestre FIDE quan empatà al primer lloc del Campionat d'Europa de la joventut a la categoria sub-10. El 2011 fou campió de la 22a edició del Festival d'escacs de Robecchetto con Induno amb 5 punts de 6.
El 2014 fou 4t al Campionat del món de la joventut Sub-16. L'agost de 2015 fou campió de l'Obert de Viena amb 7½ punts de 9, amb els mateixos punts que els GM, Keith Arkell, Tamás Bánusz, Axel Rombaldoni i Gergely Antal, i obtinguent la seva tercera i darrera norma de GM.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Francesco Rambaldi» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Itàlia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 24 gener 2020].
* ↑ «Evolució Elo de Francesco Rambaldi» (en anglès). FIDE consulta= 23 de gener de 2020.
* ↑ «festival di Robecchetto con Induno (Milano)». [Consulta: 27 octubre 2015]. (italià)
* ↑ «Mondiali Giovanili: il caso Rambaldi». Arxivat de l'original el 21 d'octubre 2015. [Consulta: 27 octubre 2015]. (italià)
* ↑ «Vienna Chess Open 2015 Group A». chess-results.com. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «IM Francesco Rambaldi wins Vienna Open on tie-break». chessdom.com. [Consulta: 27 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «Vienna Chess Open 2015: 16-year-old Italian wins and reaches the Grandmaster title!». Arxivat de l'[tt_news=101&tx_ttnews[backPid]=66 original] el 29 d'octubre 2015. [Consulta: 27 octubre 2015]. (anglès)

## Enllaços externs

* reportatge a ilgiornale.it
# Marina Bazanova

Marina Bazanova (Omsk, 25 de desembre de 1962 - Bremen, 27 d'abril de 2020) fou una jugadora d'handbol russa que va competir sota bandera de la Unió Soviètica i de l'Equip Unificat, durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, revalidà la medalla de bronze. En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or al campionat del món d'handbol, el 1982, 1986, i 1990.
A nivell de clubs jugà al Spartak de Kíev (1982-1991), amb qui guanyà, entre d'altres, sis lligues soviètiques (de 1983 a 1988) i cinc Copes d'Europa (1981, 1983, 1985, 1986, 1987, 1988); el TuS Walle Bremen (1991-1998), amb qui guanyà quatre lligues alemanyes (1992, 1994, 1995 i 1996, tres copes alemanyes (1993, 1994 i 1995) i una Recopa d'Europa (1994); i al Werder Bremen, on es retirà i acabà fent d'entrenadora fins al 2008.

## Referències

* ↑ России, Федерация гандбола. «Не стало Марины Базановой…» (en rus). [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «Maryna Bazanova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ Women Handball World Championship 1982 in Hungary - 02-12.12 Champion Soviet Union a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1986 Netherlands - 04-14.12 Champion Soviet Union a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1990 South Korea 24.11-04.12 Champion Soviet Union a todor66.com
* ↑ «Marina Basanova verlässt Werder Bremen zum Saisonende» (en alemany), 23-01-2008. [Consulta: 29 octubre 2018].
# Xunantunich

Xunantunich (AFI: ʃu.nan.tu.'niʧ) és un jaciment arqueològic de la cultura maia. És a 130 km a l'oest de la ciutat de Belize, en el Districte de Cayo (occident de Belize). Xunantunich fou construïda prop de la riba del riu Mopan, que travessa Belize d'oest a est. El nom del lloc prové del maia yucatek: 'Dona de pedra', i és un nom modern, com els que s'han donat a molts altres jaciments de Mesoamèrica. El nom antic es desconeix. 'Dona de pedra' refereix a un fantasma que, segons els belizenys, habita a la zona arqueològica. Vesteix completament de negre, i té els ulls encesos com si tingueren foc. Sol aparèixer davant de la construcció coneguda com El Castell, puja les escales i desapareix en el mur de pedra.

## Història

Diverses construccions de Xunantunich daten del període clàssic, entre els s. III i X de. Hi ha evidències que alguns edificis foren greument danyats per un terratrèmol en el temps en què la ciutat estava habitada, terratrèmol que està relacionat amb l'abandó del lloc pels seus pobladors.

## Descripció del lloc

L'àrea nuclear de Xunantunich ocupa prop de 2,6 km² de superfície. Inclou un conjunt de sis places envoltades per més de vint-i-cinc temples i palaus. Una construcció emblemàtica de la zona arqueològica és El Castell, que és la segona edificació ameríndia més alta de Belize, després del Temple del Caragol, amb una alçada de 40 m. Les excavacions arqueològiques han descobert diverses façanes recobertes de fins relleus d'estuc en alguns edificis de Xunantunich.

## Excavacions arqueològiques

La primera exploració moderna a Xunantunich la dirigí Thomas Gann entre 1894 i 1895. S'hi han realitzat alguns projectes de recerca arqueològica des de 1930 fins a la dècada de 1990.

## Referències

* 1 2 Ashmore, Wendy «Monumentos políticos: sitio, asentamiento y paisaje en el área de Xunantunich, Belice». Anatomía de una civilización: aproximaciones interdisciplinarias a la cultura maya. Sociedad Española d'Estudios Mayas, 1998, pàg. 161–184.
* ↑ Yaeger, Jason «La historia politica de Xunantunich, Belice, vista desde el Palacio.». XIX Simposio de Investigaciones Arqueológicas en Guatemala, 2005, pàg. 371-382.
* ↑ LeCount, Lisa J. «KA'KAW POTS AND COMMON CONTAINERS: CREATING HISTORIES AND COLLECTIVE MEMORIES AMONG THE CLASSIC MAYA OF XUNANTUNICH, BELIZE» (en anglès). Ancient Mesoamerica, 21, 2, 10-2010, pàg. 341–351. DOI: 10.1017/S095653611000026X. ISSN: 1469-1787.
* ↑ LeCount, Lisa J.; Yaeger, Jason. Classic Maya Provincial Politics: Xunantunich and Its Hinterlands (en anglès). University of Arizona Press, 2010-09-15. ISBN 978-0-8165-0287-5.
* ↑ Helmke, Christophe (et al) «The carved monuments and inscriptions of Xunantunich». Classic Maya provincial politics: Xunantunich and its hinterlands, 2010, pàg. 97-121..

## Vegeu també

* Cultura maia.
* Mesoamèrica.
* Història de Belize.
# Fumera de la Fàbrica Weger

La Fumera de la Fàbrica Weger és un element arquitectònic del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

De 50 metres d'alçada presenta molt bon estat de conservació. Dissenyada per l'enginyer industrial Joan Tarrats, està fabricada en maó massís, tant el tronc com el seu suport, de planta quadrada i amb les arestes sobresortides. La fumera és un llarg cos cilíndric d'amplada decreixent rematat per l'element potser més singular del conjunt, una galeria d'arcs cecs rebaixats suportada per falsos capitells amb una sanefa al damunt, tot plegat fet també amb maó.

## Història

Des de l'any 1886 existia al solar una fàbrica propietat de Jaume Pahí Vinyes, dedicada a l'elaboració de crémor tàrtar, que s'utilitzava bàsicament per a la panificació, per a la preparació de vins i begudes refrescants i en farmàcia. El 1909 Pahí va fer societat amb la firma alemanya "Chemische Fabrik Budenheim Ultz Hensel", que envià com a delegat a Reus a Emili Weger, que després es convertí en l'únic continuador del negoci i el nom del qual va quedar vinculat a la fàbrica. Popularment se la coneixia com "la fàbrica dels alemanys". L'edifici de la fàbrica, que es conserva en part, dedicat ara a activitats d'oci, és obra de Pere Caselles, signat, com sempre, per Pau Monguió. Davant de les naus industrials s'aixeca la fumera cilíndrica, que, segons explica Pere Anguera, recollint un rumor que considera fals amb tota probabilitat, hauria servit d'antena perquè el seu propietari pogués emetre, a través d'una emissora instal·lada en el seu interior, missatges als exèrcits de l'imperi durant la Primera Guerra Mundial. Emili Weger visqué a Reus des del 1909 fins al 1963, any en què va morir, integrant-se a la vida de la ciutat. La fàbrica va estar en actiu fins al 1984.
El 27 de setembre de 2015, un llamp va esquerdar la fumera. Davant del perill que caigués per una ventada els tècnics van decidir desmuntar-la peça a peça i deixar al propietari o promotor la seva reconstrucció.

## Referències

* ↑ «Fumera al Passeig Mata». [Consulta: 7-X-2014].
* ↑ Arnavat, Albert (dir.). Arquitectura industrial modernista i noucentista al Camp de Tarragona i les Terres de l'Ebre. Tarragona: La Diputació, 2012, p. 51. ISBN 9788415264125.
* ↑ Anguera, Pere. Urbanisme i arquitectura de Reus. Reus: La Caixa, 1988, p. 144-146. ISBN 8440423306.
* ↑ «La fumera de "La Fàbrica de Reus" es desmuntarà davant el perill que caigui». reusdigital.cat. [Consulta: 29 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Fumera de la Fàbrica Weger. Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona
# Laura Martín Pérez

Laura Martín Pérez (21 de juny de 1997) és una jugadora d'escacs catalana que té el títol de Mestre FIDE Femení des del 2016. És jugadora del Club Escacs Llinars.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2020, hi tenia un Elo de 2070 punts, cosa que en feia la jugadora número 25 (en actiu) de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2113 punts, a la llista d'agost de 2016.

## Resultats destacats en competició

L'abril de 2011, al Campionat de Catalunya d'Edats jugat a Vila-seca, fou subcampiona a la categoria sub-14 amb 6 punts de 9 (el campió fou Xavier Martínez Pla). El març de 2013, al Campionat de Catalunya d'Edats jugat a Vila-seca, fou tercera a la categoria sub-16 amb 6½ punts de 9 (el campió fou Marc Pozanco). En aquella data ja estava al top 10 del rànquing femení català. El desembre de 2015 fou subcampiona del Campionat de Catalunya d'Escacs Actius d'Edats a la categoria sub-20 amb 6 punts de 8 (el campió fou Xavier Martínez Pla). El juny de 2016 fou campionat absoluta de l'Obert de Llinars amb 7½ punts de 9, mig punt per davant dels segons classificats, Jose Antonio Herrera Reyes i Antonio Garcia Cano.
L'abril de 2017 fou campiona de Catalunya femení a Santa Coloma de Gramenet amb 4½ punts de 5, mig punt més que l'Elena Casset Bello segona classificada. Amb aquests resultat, es classifica pel Campionat de Catalunya absolut de 2017. El 2019 esdevingué novament Campiona de Catalunya femenina, a Vila-seca.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Laura Martín Pérez» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ «Fitxa a chess-db». https://chess-db.com.+[Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ «Fitxa de Laura Martín Pérez» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 5 gener 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Laura Martín Pérez «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 17 d'abril 2017. [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ «CAMPIONAT DE CATALUNYA D'EDATS Vilaseca 2011 Categoria S14». [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ «Campionat de Catalunya Sub-16». [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ Salvo, Roger. «Escacs femenins a Catalunya». http://axiomarsg.blogspot.com/,+05-01-2014.+[Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ «Campionat de Catalunya d'Escacs Actius d'Edats S20». [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ «X Obert d'Escacs de Llinars del Valles - Grup A». [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ «Campionat de Catalunya Femení». chess-results.com. [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ Solé, Ramon «Laura Martín, de Llinars, campiona de Catalunya d'escacs». El 9, 23-04-2017 [Consulta: 5 gener 2020].
* ↑ «Campionat de Catalunya d'escacs de 2019». [Consulta: 5 gener 2020].
* ↑ «Campionat de Catalunya absolut 2019». chess results. [Consulta: 5 gener 2020].
# Marinus van den Berge

Marinus van den Berge (Rotterdam, 12 de març de 1900 - Rotterdam, 23 d'octubre de 1972) va ser un atleta neerlandès que va competir durant la dècada de 1920 i 1930.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà tres proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres relleus, fent equip amb Jan de Vries, Jacob Boot i Harry Broos, mentre en el 100 i 200 metres quedà eliminat en sèries.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, quedà eliminat en sèries en les quatre proves del programa d'atletisme que disputà: els 100, 200, 400 metres i 4x400 metres relleus.
Entre 1925 i 1932 a guanyar quatre campionats nacionals dels 100 metres i cinc dels 200.

## Millors marques

* 100 metres. 10.6" (1925)
* 200 metres. 21.3" (1930)
* 400 metres. 50.0" (1927)

## Referències

* 1 2 3 «Rinus van den Berge Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 10 juny 2018].
* ↑ Marinus van den Berge. trackfield.brinkster.net
# Cúrling als Jocs Olímpics d'hivern de 2010

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 celebrats a la ciutat de Vancouver (Canadà) es disputaren dues proves de cúrling, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina.
La competició se celebrà entre els dies 16 i 27 de febrer de 2010 a les instal·lacions del Centre Olímpic/Paralímpic de Vancouver.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 93 jugadors, entre ells 47 homes i 46 dones, de 12 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (5+5) Canadà (5+5) Dinamarca (5+5) Estats Units (5+5) França (5+0)  Japó (0+5) | Noruega (5+0) Regne Unit (5+5) Rússia (0+5) Suècia (5+5)  Suïssa (5+5) R.P. de la Xina (5+5) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Prova masculina | Canadà Kevin Martin John Morris Marc Kennedy Ben Hebert Adam Enright | Noruega Thomas Ulsrud Torger Nergård Christoffer Svae Håvard Petersson Thomas Løvold | Suïssa Ralph Stöckli Jan Hauser Markus Eggler Simon Strübin Toni Müller |
| Prova femenina | Suècia Anette Norberg Eva Lund Cathrine Lindahl Anna Le Moine Kajsa Bergström | Canadà Cheryl Bernard Susan O'Connor Carolyn Darbyshire Cori Bartel Kristie Moore | R.P. de la Xina Wang Bingyu Liu Yin Yue Qingshuang Zhou Yan Liu Jinli |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Canadà | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Suècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Noruega | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | R.P. de la Xina | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |
# Temporada 1971-1972 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 1971-1972 de la UE Sant Andreu, llavors anomenat oficialment Club Deportivo San Andrés.

## Partits

Segona divisió: 10a posició.

### Segona volta
## Referències
## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# Alina L'Ami

Alina l'Ami (Alina Moţoc; Iași, 1 de juny de 1985) és una jugadora d'escacs romanesa que té els títols de Mestre Internacional des del 2014 i Gran Mestre Femení des del 2006.
Està graduada cum laude en psicologia per la Universitat d'Alexandru Ioan Cuza de Iași. Està casada amb el Gran Mestre masculí holandès Erwin l'Ami.
Tot i que roman inactiva des de novembre de 2019, la llista d'Elo de la FIDE del març de 2022, hi tenia un Elo de 2287 punts, cosa que en feia la jugadora número 138 absoluta i número 4 femenina (en actiu) de Romania. El seu màxim Elo va ser de 2446 punts, en la llista de juliol de 2014.

## Resultats destacats en competició

El 1995 va guanyar el Campionat del Món de la joventut en la categoria sub10 femení i l'any 2002 el Campionat d'Europa de la joventut sub18.

### Participació en olimpíades d'escacs

Alina ha participat, representant Romania, en cinc olimpíades d'escacs entre els anys 2004 i 2014, amb un resultat de (+23 =9 –14), per un 59,8% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 2008 en puntuar 8 de 11 (+7 =2 -2), amb el 72,7% de la puntuació, amb una performance de 2.393, que significà aconseguir la medalla de bronze individual del tauler de reserva.

## Referències

* ↑ IM title application
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Romania"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 9 març 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Alina L'Ami «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2018-07-25. [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ 10th World Championship u10 (girls)
* ↑ European Youth Championship sub-18 Girls 2002
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.

## Enllaços externs

* Alina L'Ami - Lloc web oficial
# Mario Balleri

Mario Balleri (Liorna, 17 de setembre de 1902 - Liorna, 9 de març de 1962) va ser un remer italià que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat d'Europa, una d'or i tres de plata.

## Referències

* 1 2 «Mario Balleri Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 21 gener 2019].
# Gustav-Adolf Moths

Gustav-Adolf Moths va ser un remer alemany que va competir cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà una medalla de bronze en la prova de quatre amb timoner, com a timoner de l'equip Favorite Hammonia. Amb tot, Moths sols disputà la semifinal i no pas la final que fou disputada per Max Ammermann, però la base de dades del COI sols recull la seva participació en aquesta prova.

## Referències

* ↑ «Gustav-Adolf Moths Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de juliol 2015. [Consulta: 19 setembre 2015].
# Peika Bes

Peika Bes és una cantant valenciana nascuda a Bétera (el Camp de Túria) el 1961.
Començà cantant en pubs de València i participà en diversos festivals durant els anys vuitanta del segle xx. Va intervindre, juntament amb Al Tall, en la campanya institucional Cançó 87, i representà València junt al grup Trullans en la Trobada de Música del Mediterrani. Els únics enregistraments discogràfics amb què compta són els que resulten de la seua col·laboració en l'àlbum col·lectiu Quart Creixent (1990) amb una sola cançó ("El cafè"), en el disc en directe (el número 5 de les Trobades de Cançó del Mediterrani), i en el disc de 1998 Salvem el Botànic.

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 102.