OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sarcopoterium spinosum

Sarcopoterium spinosum és una espècie de planta de la família de les Rosàcies. Habita en zones seques i obertes al Mediterrani central i oriental des de Sardenya i al sud d'Itàlia cap a l'est.
És un arbust molt intricat, de 30 a 60 cm d'alçada, llanós. Branques laterals sense fulles, acabades en una doble espina de 5 a 10 mm de longitud. Fulles alternes, fines, més amples a l'àpex, imparipinnades i amb de 9 a 15 parells de folíols. Folíols de 4-6 mm de longitud, per dalt més o menys tridentats, amb la vora del limbe foliar enrotllat cap avall, cara superior glabra i cara inferior una mica llanosa. Flors molt petites, diclines en espigues curtes. Periant dividit en 4 parts, caliciforme, verd. 10-30 estams. Ovaris amb 2 estigmes plumosos. Fruits vermells de tipus baia.

## Referències

* ↑ «Sarcopoterium spinosum a EOL» (en anglès). [Consulta: 17 juliol 2014].
* ↑ Bayer et al.(1989). Plantas del Mediterráneo. Barcelona, Blume.
# Tomas Svensson

Tomas Svensson (Eskilstuna, Suècia 1968) és un jugador d'handbol suec, que jugà en la posició de porter al FC Barcelona i guanyà tres medalles olímpiques. Actualment milita al Club Balonmano Valladolid.
El seu fill Max juga al futbol al RCD Espanyol de Barcelona.

## Biografia

Va néixer el 15 de febrer de 1968 a la ciutat d'Eskilstuna, població situada al comtat de Södermanland.

## Carrera esportiva
### Trajectòria professional

| Temporades | Club | Lliga | País |
| 1984/1985 - 1989/1990 | IF Guif Eskilstuna | Elitserien | Suècia |
| 1990/1991 - 1991/1992 | Atlético de Madrid | ASOBAL | Espanya |
| 1992/1993 - 1994/1995 | Club Deportivo Bidasoa | ASOBAL | Espanya |
| 1995/1996 - 2001/2002 | FC Barcelona | ASOBAL | Espanya |
| 2002/2003 - 2004/2005 | HSV Hamburg | Bundesliga | Alemanya |
| 2005/2006 - 2008/2009 | Portland San Antonio | ASOBAL | Espanya |
| 2009/2010 - ? | Club Balonmano Valladolid | ASOBAL | Espanya |
L'any 1995 aconseguí la seva primera victòria en la Lliga ASOBAL amb el Club Deportivo Bidasoa. Aquell any fou fitxat pel FC Barcelona, equip amb el qual aconseguí guanyar 5 Copes d'Europa (1995-1996, 1996-1997, 1997-1998, 1998-1999 i 1999-2000), 4 Supercopes d'Europa (1996, 1997, 1998, 1999), 5 lligues ASOBAL (1995-1996, 1996-1997, 1997-1998, 1998-1999 i 1999-2000), 3 Copes del Rei (1996-97, 1997-98, 1999-00), 1 Lliga Catalana d'handbol (1996-97) i 5 Lligues dels Pirineus (1997, 1998, 1999, 2000 i 2001).

### Selecció sueca

Va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a la ciutat de Barcelona (Catalunya), on aconseguí guanyar la medalla de plata en perdre la final de la competició masculina d'handbol davant l'Equip Unificat. Posteriorment aconseguí revalidar aquest metall dues vegades més en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) i els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), en perdre les finals davant els combinats de Croàcia i Rússia respectivament.
Amb la selecció sueca ha aconseguit, així mateix, quatre medalles en el Campionat del Món d'handbol, dues d'elles d'or; i dues medalles en el Campionat d'Europa d'Handbol, les dues d'or.
# Kickflip

El Kickflip o també anomenat "flip" és un dels trucs més essencials en la pràctica de skateboard. Consisteix a fer girar el skate 360 graus al llarg de l'eix de la taula.
Suposant que el skater és regular, col·locarà el peu dret al tail de la taula i el peu esquerre una mica abans dels claus de davant i en posició diagonal. En el cas de ser goofy posarà el peu esquerre al tail i el dret abans dels claus i en diagonal.

## Execució

Un cop posicionat i amb el pes ben centrat, es pica al tail amb el peu de darrere (s'ha de picar i pujar el peu ràpidament que la taula només tingui un petit impacte amb el terra) i tot seguit lliscar el peu davanter en diagonal cap a fora la taula. Un cop la taula hagi completat els 360° baixem els peus fent parar la rotació de la taula i esmorteïm el cop flexionant els genolls.

## Origen

A la dècada de 1970, els "skaters" de freestyle van aprendre a invertir la taula sota d'ells, aixecant una vora del tauler amb la part superior del dit del peu. Tot i que tot i que la taula feia una volta completa, no es va fer massa popular perquè obligava al "skater" a patinar amb els dos peus al davant de la taula, cosa que el feia molt inestable i díficil de executar en condicions òptimes.
Molt bé conegut i presentat avui en dia, el kickflip és un truc bàsic per skateboarding. Una vegada que han dominat el truc en terra plana, molts "skaters" volen portar aquest truc més lluny i l'executen saltant obstacles, baixant escales,... També comencen a combinar-la amb altres trucs com kickflip a frontside boardslide, kickflip amb un shove-it (varial flip) ...
El 1982 Rodney Mullen va inventar la forma moderna del truc, inicialment anomenant-la el "flip màgic". En primer lloc, utilitzaria el seu relativament nou ollie per elevar-se del terra, llavors, en comptes d'aixecar una vora amb els dits del, va iniciar la tirada lliscant el peu davanter de la part superior i cap a un costat de la taula per fer-la rotar 360 graus.
La tècnica de kickflip de Mullen li va donar més control en diverses àrees: l'alçada del truc, el temps d'iniciació i la velocitat del volteig, i la direcció de la taula durant el flip. Aquesta tècnica va ser adoptada ràpidament pels "skaters" de freestyle i posteriorment pels "skaters" de carrer, introduint el skate a l'era dels trucs, molts dels quals també va crear Rodney Mullen.

## Variacions del Kickflip

Altres trucs de flip són:
* doble kickflip
* triple kickflip
* varial kickflip
* hardflip
* 360 kickflip
* frontside kickflip
* backside kickflip
* heelflip
** varial heelflip
** inward heelflip
** double heelflip
** triple heelflip
** varial kickflip
* impossible
* dolphin flip
* dragon flip
# Paul Klingenburg

Paul Klingenburg (Duisburg, 19 d'octubre de 1907 - 10 de setembre de 1964) va ser un waterpolista alemany que va competir durant la 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de plata en la competició de waterpolo. El 1938 guanyà la medalla de plata al Campionat d'Europa.

## Referències

* 1 2 «Paul Klingenburg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 15 gener 2019].
# Márcio Zimmermann

Márcio Pereira Zimmermann (Blumenau, 1 de juliol de 1956) és un enginyer elèctric i polític brasiler.
Va incorporar-se el 1980 a Eletrosul, subsidiària d'Eletrobras a la regió sud del Brasil. on ocuparia diversos càrrecs directius. El 2005 va ser nomenat Secretari de Planificació i Desenvolupament Energètic, dintre de l'organigrama del Ministeri de Mines i Energia. El 31 de març de 2010 va esdevenir titular del ministeri i va ocupar el càrrec fins que va finalitzar el segon mandat de Lula da Silva, l'1 de gener següent. Amb l'arribada de Dilma Rousseff, va ocupar una secretaria executiva dintre del mateix ministeri.
Va renunciar a la carrera pública per a ocupar la presidència d'Eletrosul, en els períodes d'abril a juliol de 2015 i de març de 2016 a març de 2017. El juliol de 2021 va integrar-se al grup Oliveira Energia, presidint dues de les seves filials.

## Referències

* ↑ «Zimmermann assume Minas e Energia cobrando providência contra blecautes» (en portuguès brasiler). Jornal de Brasília, 31-03-2010. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Zimmermann deixa Minas e Energia assume presidência da Eletrosul» (en portuguès brasiler). G1. Grupo Globo, 28-04-2015. Arxivat de l'original el 2024-05-21. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Djalma Berger assume Eletrosul no lugar de Zimmermann» (en portuguès brasiler). CanalEnergia, 16-07-2015. Arxivat de l'original el 2024-05-21. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Com saída de Djalma Berger, novo presidente da Eletrosul é Márcio Zimmermann» (en portuguès brasiler). ND Mais, 18-03-2016. Arxivat de l'original el 2024-05-21. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Gilberto Eggers é o novo presidente da Eletrosul» (en portuguès brasiler). broadcast.com.br, 17-03-2017. Arxivat de l'original el 2024-05-21. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Márcio Zimmermann é eleito presidente das distribuidoras da Oliveira Energia» (en portuguès brasiler). Megawhat, 27-07-2021. Arxivat de l'original el 2024-05-21. [Consulta: 5 octubre 2023].
# Rival·ló de Penthièvre

Rival·ló de Penthièvre' (mort vers el 1162 ?) fill del comte de Penthièvre Geoffroy II de Penthièvre i d'Hawisa, filla de Joan I de Dol, senyor de Combourg fou co-comte de Penthièvre de 1148 a 1162.

## Biografia

Rival·ló era el fill segon de Geoffroy II de Penthièvre. A la mort del seu pare va rebre Moncontour mentre que el Penthièvre quedava pel seu germà Esteve II de Penthièvre.
Rival·ló és esmentat per darrera vegada el 1152 però hauria viscut uns deu anys més. A la mort sense hereus del seu germà Esteve II de Penthièvre comnegut com Esteve el Leprós, el fill de Rival·ló, Geoffroy III de Penthièvre el va succeir.

## Matrimoni i fills

Va tenir un fill i una filla.
* Geoffroy III de Penthièvre comte de Penthièvre (+1177)
* Elina de Penthièvre casada amb Geoffroi de Tournemine (1160-/1214), i mare d'Olivier (+1232) senyor del castell de La Hunaudaye.

## Notes et referències

* ↑ Stéphane Morin Trégor, Goëlo, Penthièvre. Le pouvoir des Comtes de Bretagne du XIIe au XIIIe siècle Presses Universitaires de Rennes 2010 ISBN 9782753510128 : pàg. 175 & note n°42
* ↑ Stéphane Morin Trégor, Goëlo, Penthièvre. Le pouvoir des Comtes de Bretagne du XIIe au XIIIe siècle Presses Universitaires de Rennes 2010 ISBN 9782753510128 : pàg. 55 tableau généalogique n°4 : « Descendance légitime du comte Eudes »
# Rani Hamid

Rani Hamid (nascuda el 14 de juliol de 1944) és una jugadora d'escacs de Bangladesh que va esdevenir la primera Mestra Internacional Femenina del país, el 1985. Ha estat 20 vegades campiona femenina de Bangladesh (el darrer campionat el guanyà als 75 anys d'edat, el setembre de 2019. També ha guanyat tres vegades el campionat femení d'escacs britànic Fou campiona zonalel 2018, va obtenir el premi Journalists Choice Award a la Copa del Món d'escacs 2018 a Rússia i va guanyar la medalla d'or a la Commonwealth Chess 2017 a Delhi.

## Primers anys de vida i carrera

Hamid va néixer com a Sayeda Jasimunnessa Khatun a Sylhet el 1944. Va començar a jugar als escacs als 34 anys. Va ser guardonada amb el títol de Mestra Internacional Femenina de la FIDE (WIM) el 1985.
Hamid va guanyar el títol nacional durant sis anys consecutius del 1979 al 1984 entre els seus 19 títols totals. Aquest és el més gran nombre de títols del campionat femení de Bangla Desh per un ampli marge. Ha guanyat també el campionat femení britànic el 1983, 1985 i 1989.
Des de 1984, Rani Hamid va jugar a totes les Olimpíades d'escacs (3 vegades a l'equip absolut, la resta al femení).

## Vida personal

Hamid va estar casada amb el tinent coronel MA Hamid, un organitzador esportiu, de 1959 a 2008 (la seva mort). El seu fill Kaiser Hamid va ser jugador de futbol del Mohammedan Sporting Club i |el capità de l'equip de futbol de Bangla Desh durant les dècades de 1980 i 1990. El seu altre fill, Sohel Hamid, va ser campiona nacional d'esquaix. El seu fill petit, Bobby Hamid, és un antic jugador nacional d'handbol i jugador de la lliga de futbol de primera divisió.

## Referències

* ↑ «Twitter, International Chess Federation». mobile.twitter.com, 28-09-2019.
* ↑ P. K. Ajith Kumar , 14-11-2013.
* ↑ «About Sports and Games». Bangladesh Sangbad Sangstha. Arxivat de l'original el 28 maig 2012.
* ↑ (en anglès) , 19-08-2018 [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ «John Saunders's Chess Pages: British Chess Champions, 1904 to present». www.saund.co.uk. [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «Chess Queen Rani Hamid: Deserves a place in Guinness» (en anglès). The Financial Express. [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ «Chess Queen Rani Hamid: Deserves a place in Guinness» (en anglès). The Financial Express. [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ «John Saunders's Chess Pages: British Chess Champions, 1904 to present». www.saund.co.uk. [Consulta: 15 setembre 2018]."John Saunders's Chess Pages: British Chess Champions, 1904 to present". www.saund.co.uk. Consultat 15 September 2018.
* ↑ «Noted sportsman MA Hamid dies at 76». [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ P. K. Ajith Kumar «Rani Hamid — Anand's cheer girl from Dhaka». , 14-11-2013.P. K. Ajith Kumar (14 novembre 2013). "Rani Hamid — Anand's cheer girl from Dhaka". The Hindu. Consultat 4 setembre 2017.
# Vanesa Amorós Quiles

Vanesa Amorós Quiles (Elx, 7 de desembre de 1982) és una exjugadora d'handbol valenciana, guanyadora d'una medalla olímpica.
Va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on amb la selecció espanyola femenina d'handbol va aconseguir finalitzar en sisena posició, guanyant així un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), va guanyar la medalla de bronze en derrotar en el partit pel tercer lloc la selecció de Corea del Sud. Al llarg de la seva carrera ha aconseguit una medalla de bronze al Campionat del Món d'handbol.

## Referències

* ↑ Belda, Raúl. «El Elda Prestigo repesca a la olímpica Vanesa Amorós» (en castellà). Cadena Ser, 11-02-2022. [Consulta: 26 octubre 2022].
* 1 2 «Vanessa Amorós Quiles». Comité Olímpico Español, 03-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «Vanessa Amorós». Sports Reference. [Consulta: octubre 2022].
# Bones Brigade

Bones Brigade fou un dels equips de monopatí més importants i exitosos de Powell Peralta, la companyia de l'skater Stacy Peralta. Bones Brigades fou creat el 1979 pel mateix Stacy i a mitjans i finals de la dècada de 1980 va aparèixer una productiva generació de skaters, la més important de l'equip, incloent patinadors de la importància de Steve Caballero, Tony Hawk, Rodney Mullen, Mike Vallely o Bucky Lasek.
El primer vídeo de l'equip es realitzà l'any 1982, titulat Bones Brigade Video Show. Després de l'èxit, es convertí en una cita habitual de Powell Peralta i Bones Brigades, llençant un vídeo cada any fins a l'actualitat.

## Videografia

Amb el nom de Powell Peralta:
* The Bones Brigade Video Show (1982)
* Future Primitive (1985)
* The Search For Animal Chin (1987)
* Public Domain (1988)
* Axe Rated (1988)
* Ban This (1989)
* Propaganda (1990)
* Eight (1991)
* Celebrity Tropical Fish (1991)
Amb el nom de Powell:
* Hot Batch (1992)
* Chaos (1992)
* Play (1993)
* Suburban Diners (1994)
* Scenic Drive (1995)
* Strip Mall Heroes (1998)
* Magic (1999)
* Bones Bearings Class of 2000 (1999)

## Membres

Alguns dels membres de Bones Brigade:
| Adrian Demain Blair Arnot Ray Barbee Teddi Dean Bennett Chris Borst Pat Brennen Steve Caballero Alan Gelfand Zach Gonzales Tommy Guerrero Kevin Harris Tony Hawk | Frankie Hill John Francis Albin Hunt Mike Jesiolowski Dom Kekich Bucky Lasek Guy Mariano Mike McGill Colin McKay Lance Mountain Rodney Mullen Jessie Roach Ray Rodriguez Steve Saiz | Chris Senn Jay Smith Steve Steadham Jim Thiebaud Chet Thomas Ray Underhill Mike Vallely Danny Way Per Welinder Eric Sanderson |

## Referències

* ↑ «Powell Skate One Timeline». Powell-Peralta.com [Consulta: 2 gener 2008]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-12-30. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «Powell Peralta Team Roster». Powell-Peralta.com, 02-01-2008.

## Enllaços externs

* Bones Brigade: An Autobiography, (Stacy Peralta, 2012)
# Paul Sturzenegger

Paul Sturzenegger (Rosario, 7 de juny de 1902 - Lugano, 19 de maig de 1970) fou un futbolista suís, que jugava de davanter, que va competir durant la dècada de 1920 i 1930.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la competició de futbol.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del FC Zürich (1921-1924) i FC Lugano (1924-1931). El 1924 guanyà la lliga suïssa amb el FC Zurich i el 1931 la copa suïssa amb el FC Lugano. Amb la selecció nacional jugà 15 partits entre 1922 i 1930, en què marcà 10 gols.

## Referències

* ↑ «Paul Sturzenegger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ Paolo Sturzenegger - eu-football.info (anglès)
* ↑ Paolo Sturzenegger - national-football-teams.com
# Tennis als Jocs Olímpics d'estiu de 1968 - Individual femení demostració

La competició individual femenina de demostració va ser una de les deu proves del programa de tennis als Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic de 1968. La competició se celebrà entre els dies 14 i 20 d'octubre de 1968 en tres seus diferents de la ciutat de Guadalajara: Guadalajara Country Club, Atlas Sports Club i Guadalajara Sports Club, tots sobre terra batuda.
Com a esport de demostració, les medalles aconseguides no es tenen en compte en el còmput general de medalles de cada país.

## Classificació

| Posició | Nom | País |
| | Helga Niessen | RFA |
| | Jane Bartkowicz | Estats Units |
| | Julie Heldman | Estats Units |
| 4 | Lucía Góngora | Mèxic |
| 5 | Edda Buding | RFA |
| 5 | María Eugenia Guzmán | Equador |
| 5 | Rosa Maria Darmon | França |
| 5 | Cecilia Rosado | Mèxic |

## Quadre

| Primera ronda | Primera ronda | Primera ronda | Primera ronda | Primera ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J. Bartkowicz | | | |
| | ningú | | | | 1 | J. Bartkowicz | 4 | 6 | 7 |
| | E. Buding | 7 | 2 | 6 | | E. Buding | 6 | 4 | 5 |
| | P. Montaño | 5 | 6 | 4 | | | | | | 1 | J. Bartkowicz | 6 | 6 | |
| | L. Góngora | 6 | 6 | | | | | | | | L. Góngora | 2 | 2 | |
| | V. Ziegenfuss | 1 | 2 | | | L. Góngora | 6 | 6 | | | | | | |
| | M.E. Guzmán | 6 | 6 | | | M.E. Guzmán | 2 | 2 | | | | | | |
| | Z. Jansone | 2 | 2 | | | | | | | | | | | | 1 | J. Bartkowicz | 4 | 3 | |
| | S. Petersen | 1 | 2 | | | | | | | | | | | | 2 | N. Niessen | 6 | 6 | |
| | J. Heldman | 6 | 6 | | | J. Heldman | 6 | 6 | | | | | | |
| | A.M. Ycaza | 1 | 1 | | | R. Darmon | 3 | 3 | | | | | | |
| | R. Darmon | 6 | 6 | | | | | | | | J. Heldman | 3 | 6 | 3 |
| | ningú | | | | | | | | | 2 | N. Niessen | 6 | 1 | 6 | | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació |
| | C. Rosado | | | | | C. Rosado | 1 | 1 | | | | | | | |
| | ningú | | | | 2 | N. Niessen | 6 | 6 | | | | | | | | | L. Góngora | 4 | 3 | |
| 2 | N. Niessen | | | | | | | | | | | | | | | J. Heldman | 6 | 6 | |

## Enllaços externs

* Federació Internacional de Tennis - Ciutat de Mèxic 1968 Arxivat 2018-08-01 a Wayback Machine. (anglès)
* Quadre individual femení Arxivat 2016-08-11 a Wayback Machine. a ITF (anglès)
# Helga Németh

Helga Németh (Nagykanizsa, 7 d'agost de 1973) és una jugadora d'handbol hongaresa, ja retirada, que va competir entre les dècades de 1990 i 2010.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Atlanta, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món d'handbol de 1995 i una de bronze al Campionat d'Europa d'handbol de 1998. Entre 1991 i 2003 va jugar 142 partits amb la selecció nacional, en què marcà 490 gols.
A nivell de clubs jugà al TFSE (1991-1993), Hypo Niederösterreich (1993-1994), Dunaújvárosi Kohász KA (1994-1997 i 2004-2005), Podravka Koprivnica (1997-1998), Cornexi-Alcoa (1998-2003), Viborg HK (2003-2004), Ferencváros TC (2005-2008) i Érd NK (2008-2013). Entre d'altres títols nacionals guanyà una lliga i copa d'Àustria (1994), una lliga i copa de Croàcia (1997), una lliga i copa de Dinamarca (2004) i una lliga hongaresa (2007). A nivell europeu destaquen la Lliga de Campiones de l'EHF de 1994, la Recopa d'Europa de 1995 i la Copa EHF de 2004 i 2006.

## Referències

* ↑ «Helga Németh Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 d’octubre 2012. [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ Women Handball World Championship 1995 in Austria and Hungary - 05-17.12 Champion South Korea a todor66.com
* ↑ Válogatott játékosok rangsora - női
# Vasile Oprea

Vasile Oprea (Bucarest, 3 de març de 1957), és un exjugador d'handbol romanès. Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984.
A la ciutat de Los Angeles, l'any 1984, fou membre de l'equip romanès que va guanyar la medalla de bronze. Hi va jugar tots sis partits, i hi marcà set gols.

## Referències

* ↑ «Vasile Oprea Bio, Stats, and Results» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-18. [Consulta: 17 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa a databaseolympics.com
# Sciotericum

Un Sciotericum és un instrument utilitzat en gnomònica per al disseny empíric de rellotges de sol (principalment verticals). Es va dissenyar per primer cop el 1606, en un llibret titulat: " Instrumentum Instrumentorum: Horologiorvm Sciotericorvm , (...)".

## Característiques

El Sciotericum és un instrument que ajuda al traçat dels rellotges solars, consisteix en una mena de plantilla que es projecta sobre una superfície. La plantilla permet orientar-se mitjançant l'ús d'una petita brúixola. Aquesta superfície permet el traçat de les línies horàries.
* Disposició de l'instrument, les hores es componen segons un rellotge horitzontal stilo-axial.
* Ús del Sciotericum e el traçat empíric de rellotges solars

## Referències

* ↑ Instrumentum Instrumentorum: Horologiorvm Sciotericorvm, Erstlich werden gelehrt auffreissen die divendres hauptsonnen UHREN ohne einiche verenderung DESS Circkels, außgenommen was des Fundament anlangt; Darnach wie man durch Diss New ... Instrument, auffreissen MOGE ... allerley sort Sonnenuhren

## Vegeu també

* Gnomònica i la seva història
* Volvelle
* Quadrant d'Achaz
* Rellotge d'altura

## Enllaços externs

* archive.org
# Paulo d'Eça Leal

Paulo d'Eça Leal (Lisboa, 15 de juliol de 1901 - 18 de setembre de 1977) fou un tirador d'esgrima portuguès que va competir durant la dècada de 1920 i 1930.
Especialista en espasa, el 1924 va prendre part al Jocs Olímpics de París, on fou quart en la prova d'espasa per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, va guanyar la medalla de bronze en la prova d'espasa per equips, mentre en la prova individual quedà eliminat en sèries. El 1936, a Berlín, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. Fou cinquè en la prova d'espasa per equips, mentre en la prova individual quedà novament eliminat en sèries.

## Referències

* ↑ «Paulo Leal Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 10 juliol 2018].