OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mike Beuttler

Mike Beuttler (El Caire, 13 d'abril de 1940 - Los Angeles, 29 de desembre de 1988) va ser un pilot de curses automobilístiques britànic que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Mike Beuttler va debutar a la sisena cursa de la temporada 1971 (la 22a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 17 de juliol del 1971 el GP de la Gran Bretanya al circuit de Silverstone.
Va participar en un total de vint-i-nou curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en tres temporades consecutives (1971 - 1973) aconseguint un setè lloc com a millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Vida personal

Sovint es descriu a Beuttler com el primer pilot de Fórmula 1 obertament gai. Tot i que se sap poc de la vida de Beuttler després de la seva carrera esportiva, se sap que es va traslladar als Estats Units, on va morir de complicacions derivades de la sida el 1988, a Los Angeles.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Posició | Punts |
| 1971 | Clarke-Mordaunt-Guthrie Racing | March | Cosworth | SUD | ESP | MON | HOL | FRA | GBR Ret | ALE DSQ | AUT NC | ITA Ret | | | | | | | - | 0 |
| 1971 | STP March | March | Cosworth | | | | | | | | | | CAN NC | USA | | | | | - | 0 |
| 1972 | Clarke-Mordaunt-Guthrie Racing | March | Cosworth | ARG | SUD | ESP NVQ | FRA Ret | GBR 13 | MON 13 | HOL Ret | ALE 8 | AUT Ret | ITA 10 | CAN NC | USA 13 | | | | - | 0 |
| 1973 | Clarke-Mordaunt-Guthrie-Durlacher | March | Cosworth | ARG 10 | BRA Ret | SUD NC | | | | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1973 | Clarke-Mordaunt-Guthrie-Durlacher | March | Cosworth | | | | ESP 7 | BEL 11 | MON Ret | SUE 8 | FRA | GBR 11 | HOL Ret | ALE 16 | AUT Ret | ITA Ret | CAN Ret | USA 10 | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 29 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ «Drivers Mike Beuttler». Grandprix.com. Inside F1, 2023. [Consulta: 15 abril 2024].
* ↑ Andrew Marriott. «1971 Canadian Grand Prix race report» (en anglès britànic). Motor Sport Magazine, 19-09-1971. [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ «1973 Spanish Grand Prix race report» (en anglès britànic). Motor Sport Magazine, 29-04-1973. [Consulta: 1r agost 2023].
* 1 2 Mark Wessel. «F1 statistics for Mike Beuttler». Formula 1 points, 25-10-2012. [Consulta: 15 abril 2024].
* ↑ «An interview with Matt Bishop». www.racingpride.com. Racing Pride, 11-09-2019.
* ↑ «Meet the British drivers competing in the new W Series». shropshirestar.com. Shropshire Star, 03-05-2019. [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ «Beuttler - Formula 1's LGBT+ pioneer» (en anglès). BBC Sport.
* ↑ «» Remembering Mike Beuttler – Richard's F1». Arxivat de l'original el 25 July 2015. [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ «Top 12 Athletes Who Have Battled HIV» (en anglès). TheSportster, 19-01-2016. [Consulta: 1r agost 2023].
# Inge Dekker

Inge Dekker (Assen, 18 d'agost de 1985) és una nedadora neerlandesa, especialista en estil lliure i papallona. És campiona olímpica després de guanyar la medalla d'or en el relleu 4×100 metres lliures en els Jocs Olímpics de 2008. Forma part de l'equip neerlandès que té el rècord mundial 4×100 m relleus estil lliure tant en piscina curta com a piscina de curs llarg. També forma part de l'equip neerlandès que té el rècord mundial 4×200 m relleus estil lliure en piscina curta.

## Referències

* ↑ 4×100 m Freestyle Arxivat 2015-06-22 a Wayback Machine.. Fina.org. consultat el 19 de març de 2008.
* ↑ Dutch girls grab world swim relay record. CNN. consultat el 19 de març de 2008.
* ↑ 4×200m Freestyle Arxivat 2015-06-22 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Inge Dekker a FINA.org
* Inge Dekker a Sports Reference (arxivat)
* Inge Dekker a Swimrankings.net
* Homepage
# Aeroport de Moscou

«Aeroport de Moscou» té aquests significats:
* Aeroport de Moscou-Domodédovo (codi IATA: DME, codi OACI: UUDD)
* Aeroport de Moscou-Xeremétievo (codi IATA: SVO, codi OACI: UUEE)
* Aeroport de Moscou-Vnúkovo (codi IATA: VKO, codi OACI: UUWW)
* Aeroport de Jukovski (codi IATA: ZIA, codi OACI: UUBW)
# Buit (astronomia)

En astronomia, els buits són els espais entre filaments, l'estructura de major escala a l'univers (tan sols per darrere dels LQG), que conté molt poques o cap galàxia. Va ser descobert per primera vegada el 1978 durant un estudi pioner dut a terme per Stephen Gregory i Laird A. Thompson en el Kitt Peak National Observatory. Els buits tenen normalment un diàmetre que va des d'11 a 150 Mpc; particularment, ens referim als buits grans, definits per l'absència de rics supercúmuls, com superbuits. Els buits que es troben en entorns d'alta densitat són més petits que els situats als espais de baixa densitat de l'univers.
Els buits es van formar a causa de l'oscil·lació acústica de barions en el big-bang, a causa del col·lapse de masses seguit d'implosions de matèria comprimida de barions. L'exterior dels buits és el que queda dels xocs frontals que es van ocasionar a causa d'aquest procés. El desacoblament de la matèria respecte a la radiació quan l'univers es va tornar transparent "va congelar" els buits i els xocs frontals.

## Referències

* ↑ Freedman, R.A., & Kaufmann III, W.J. (2008). Stars and galaxies: Universe. New York City: W.H. Freeman and Company.
* ↑ O. Lindner, J. Einasto, M. Einasto, W. Freudling, K. Fricke, I. Tago «The structure of supervoids. I. Void hierarchy in the Northern Local Supervoid». Astron. Astrophys., 301, 1995, pàg. 329. Arxivat de l'original el 2011-05-24. arXiv: astre-ph/9503044. Bibcode: 1995A&A...301..329L [Consulta: 4 gener 2022]. Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Supercúmul

## Enllaços externs

* L'arbre de família de l'univers: els buits (anglès).
* Algunes vistes dels buits i la seva distribució (anglès) Arxivat 2013-03-20 a Wayback Machine. de Hume Feldman amb Sergei Shandarin, Dept. Física i Astronomia, Universitat de Kansas, Lawrence, KS, USA.
* Visualització d'estructures de gran escala properes (anglès) Fairall, A. P., Paverd, W. R., & Ashley, R. P.
Viccionari
# BBT

BBT té els següents significats:
* Big-bang (del seu nom en anglès, Big Bang theory), model cosmològic estàndard de l'univers
* The Big Bang Theory, sèrie de televisió de comèdia produïda als Estats Units
* Túnel de base del Brenner (del seu nom en alemany Brennerbasistunnel), túnel ferroviari projectat a través del Pas del Brenner entre Àustria i Itàlia
* Blau de bromotimol, compost químic usat com a indicador de pH
* BBT també és l'acrònim de Billy Bob Thornton, actor i productor de cinema dels Estats Units
# Primera llum

En astronomia, la primera llum és el primer ús d'un telescopi (o, en general, un nou instrument) per prendre una imatge astronòmica després de ser construït. Sovint, això no és la primera observació amb el telescopi; probablement es realitzen proves òptiques durant la llum del dia per ajustar els components. La primera imatge és normalment de poc interès científic i és de mala qualitat, ja que els diversos elements del telescopi encara no s'han ajustat per a una eficiència òptima. Tot i això, una primera llum és sempre un moment de gran emoció, tant per a les persones que el dissenyen i construeixen pel telescopi i per a la comunitat astronòmica. S'escull normalment un objecte astronòmic conegut i espectacular com a subjecte.
Per exemple, el Telescopi Hale de 200 polzades va veure la primera llum el 26 de gener de 1949, mirant a NGC 2261 sota la direcció de l'astrònom americà Edwin Powell Hubble. La imatge va ser publicada en diverses revistes.
El Telescopi d'Isaac Newton té dues primeres llums: una a Anglaterra en 1965 amb el mirall original, i l'altra en 1984 a l'illa de La Palma. En el segon cop de la primera llum va ser realitzada amb una càmera de video que va mostrar el parpelleig del púlsar del Cranc.
El Large Binocular Telescope va tenir la seva primera llum amb un sol mirall primari el 12 d'octubre de 2005, que va ser una vista del NGC 891. El segon mirall primari va ser instal·lat el gener de 2006 i va entrar en ple funcionament el gener de 2008.
L'observatori espacial solar IRIS va aconseguir la primera llum el 17 de juliol de 2013. L'investigador principal va comentar que "La qualitat de les imatges i els espectres que estem rebent de l'IRIS és increïble. Això és just el que esperàvem ..."

## Cosmologia

En cosmologia física, la primera llum es refereix a la llum emesa d'una primera generació de hiperestrelles, formades poc menys de mil milions d'anys després del big-bang, que va portar a la fi de le èpoques fosques cosmològiques.

## Referències

* ↑ Atkinson, Nancy. «Kepler’s "First Light" Images». Universe Today. [Consulta: 13 octubre 2012].
* ↑ Kardel, Scott. «January 26: 60th Anniversary of Hale Telescope "First Light"». 365daysofastronomy.org, 26-01-2009. [Consulta: 4 febrer 2012].
* ↑ http://www.ing.iac.es/PR/chronology.html
* ↑ New Scientist Feb 16, 1984
* ↑ «Large Binoccular Telescope Successfully Achieves First Light». SpaceRef.com, 26-10-2005. Arxivat de l'original el 2019-07-12. [Consulta: 4 febrer 2012].
* ↑ «Giant telescope opens both eyes». BBC News [Londres], 06-03-2008 [Consulta: 6 març 2008].
* 1 2 «NASA's IRIS Telescope Offers First Glimpse of Sun's Mysterious Atmosphere (July 25, 2013)». Arxivat de l'original el de setembre 10, 2015. [Consulta: d’abril 24, 2014].
* ↑ Ellis, Richard. «Searching for first light in the Early Universe». [Consulta: 21 gener 2007].

## Enllaços externs

* (anglès) La primera llum del Very Large Telescope Arxivat 2006-06-13 a Wayback Machine.
# Gràfica (desambiguació)

« Gràfica» té aquests significats:
* Gràfica o "representació de dades", sobre paper o un altre mitjà.
* Escala gràfica o representació gràfica en un plànol o mapa, d'escala 1:1
* Gràfica cronològica del big-bang
* Targeta gràfica
* Qualsevol Gràfica que fa correspondre objectes matemàtics o físics com vectors, fasors, tensors simètrics amb objectes geomètrics.
Com per exemple:
# Cheng Ming

Cheng Ming (xinès: 程 明, pinyin: Cheng Ming, nascuda l'11 de febrer de 1986) és una arquera xinesa. En els Jocs Olímpics de 2012 va competir pel seu país en l'esdeveniment per equips femenins.

## Referències

* ↑ «London 2012 Summer Olympics - results & video highlights» (en anglès). International Olympic Committee, 31-01-2017. Arxivat de l'original el 2013-02-28 [Consulta: 8 març 2017].
* ↑ «Cheng Ming Bio, Stats, and Results». Arxivat de l'original el 2016-03-04.
# Wang Jin

Wang Jin (Xina, 13 de setembre de 1972) és una esportista xinesa que va competir en judo.
Als Jocs Asiàtics de 1993 va obtenir la medalla d'argent. Va guanyar una medalla de bronze als Jocs Asiàtics de 1994 d'Hiroshima en la categoria de –52 kg i l'any següent va quedar en cinquena posició a la Copa del Món.
Va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 d'Atlanta, on va acabar en 18a posició. Va competir en diverses ocasions als Jocs Mundials Militars, en els quals va obtenir una medalla d'or l'any 1999, a Zagreb. Igualment, en dues ocasions va guanyar els Campionats Mundials Militars, els anys 1997 i 1998, i el 2000 va obtenir la medalla de plata.

## Palmarès internacional

Jocs Asiàtics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1994 | Hiroshima ( Japó) | 3 | –52 kg |

## Referències

* 1 2 «Wang Jin Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com», 16-12-2012. Arxivat de l'original el 2012-12-16. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Wang Jin en Judoinside.com (anglès)
* ↑ «JudoInside - 2nd CISM World Military Games Zagreb Event». [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «JudoInside - World Military Championships Dubrovnik Event». [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «JudoInside - World Military Championships St. Petersburg Event». [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «JudoInside - World Military Championships Den Helder Event». [Consulta: 13 març 2022].
# Clara Sánchez

* No confondre amb Clara Sanchez, ciclista francesa
Clara Sánchez (Guadalajara, 1 de març de 1955) és una escriptora i professora espanyola.
Es traslladà a Madrid, on resideix, i es va llicenciar en Filologia Hispànica a la Universitat Complutense. Es va dedicar a impartir classes a instituts i a la UNED, fins que es va bolcar a la professió d'escriptora. Va participar en el programa de televisió ¡Qué grande es el cine!, a més de col·laboracions en altres mitjans com el diari El País.
Clara Sánchez ha publicat les novel·les Piedras preciosas (1989), No es distinta la noche (1990), El palacio varado (1993), Desde el mirador (1996), El misterio de todos los días (1999), Últimas noticias del paraíso (2000), Un millón de luces (2004), Presentimiento (2008), Lo que esconde tu nombre (2010), Entra en mi vida (2012) i El cielo ha vuelto (2013). Ha escrit els prefacis d'obres de Yukio Mishima i Andrzej Szczypiorski.
Ha rebut el Premi Alfaguara de 2000 per la novel·la Últimas noticias del paraíso, el Premi Nadal de 2010 per Lo que esconde tu nombre, el Premi Mandarache 2013 per Lo que esconde tu nombre i Premi Planeta de 2013 per El cielo ha vuelto.

## Novel·les

* Piedras preciosas (1989).
* No es distinta la noche (1990).
* El palacio varado (1993).
* Desde el mirador (1996).
* El misterio de todos los días (1999).
* Últimas noticias del paraíso (2000).
* Un millón de luces (2003).
* Presentimiento (2008).
* Lo que esconde tu nombre (2010).
* Entra en mi vida (2012)
* El cielo ha vuelto (2013)

## Referències

* 1 2 3 «Clara Sánchez» (en castellà). Institut Cervantes. [Consulta: 18 octubre 2013].
* 1 2 «Clara Sánchez» (en castellà). Alfaguara. [Consulta: 18 octubre 2013].
* ↑ «Encuentro con Clara Sánchez» (en castellà). Institut Cervantes de Palerm.
* ↑ «Clara Sánchez gana el Premio Nadal con una novela sobre un 'cazanazis'» (en castellà). Radiotelevisión Española, 06-01-2010.
* ↑ «Clara Sánchez y Alfredo Gómez Cerdá ganan los premios Mandarache y Hache» (en castellà). La Opinión de Murcia. EFE, 13-04-2013.

## Enllaços externs

* Lloc web de l'autora Arxivat 2018-11-29 a Wayback Machine. (castellà)
# Tamara Andrés

Tamara Andrés (Poio, 8 d'agost de 1992) Tamara Andrés Padín, és una escriptora i traductora gallega.

## Biografia

Llicenciada en Traducció i Interpretació per la Universitat de Vigo i màster en Estudis Teòrics i Comparats de Literatura i Cultura per la Universitat de Santiago de Compostel·la. Després d'estudiar un màster en Magisteri, en l'especialitat de llengües estrangeres, es va dedicar a l'ensenyament de les llengües.
L'any 2015 publica Amentalista, un homenatge particular al pintor René Magritte, pintor que centra les seves investigacions i articles. Aquest mateix any guanya el Concurs de poesia O Facho amb Nenæspiraes, poemari publicat per Medulia. A finals del 2017 publica Corpo de Antiochia a la col·lecció Dombate de l'Editorial Galaxia, un poemari autotraduït al castellà i finalista del Premi Nacional de Poesia Jove Miguel Hernández 2018.
Va començar la seva tesi sobre poesia i traducció dins del programa de doctorat en Traducció i Paratraducció de la Universitat de Vigo. Va dirigir i col·laborar en diferents projectes literaris, audiovisuals i escènics. El 2018 va començar a dirigir la revista Ligeia amb Marcus Daniel Cabada.

## Obres

* Amentalista (2015). Diversidad literaria SL. ISBN 978-8494356230. Unha particular homenaxe a René Magritte (en castellà).
* Nenæspiraes (2016). Medulia. ISBN 978-8494378317.
* Corpo de Antiochia (2017). Galaxia. ISBN 978-84-9151-076-5. Limiar de Héctor Acebo.
* Irmá paxaro (2019). Cuarto de inverno. Il·lustracions de Maria Montes. ISBN 978-84-09-15875-1.
* Bosque vermello (2019). ISBN 978-84-120184-5-5.
* Distancias (2020). Amb Marcos Viso. Galaxia. ISBN 978-84-9151-441-1.

## Referències

* ↑ «Tamara Andrés» (en castellà). La piedra de Sísifo. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ Daniel Cabada, Marcus. «Tamara Andrés: “La poesía es el fantasma de lo que has sido”» (en castellà). MUNDIARIO. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «Tamara Andrés – CULTURFIL» (en castellà). [Consulta: 16 octubre 2024].
* ↑ «Tamara Andrés» (en castellà). Catalogo BNE. Biblioteca Nacional de España. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «Andrés, Tamara» (en gallec). editorial galaxia. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «Nenæspiraes, de Tamara Andrés Padín» (en gallec). Caderno da crítica. Ramón Nicolás, 09-01-2016. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «Corpo de antiochia». editorial galaxia. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «Corpo de Antiochia, de Tamara Andrés». Caderno da crítica. Ramón Nicolás. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «Irmá paxaro, de Tamara Andrés» (en gallec). Caderno da crítica. Ramón Nicolás. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «Distancias» (en gallec). editorial galaxia. [Consulta: 19 maig 2023].
# Santiago Bonilla Mirat

Santiago Bonilla Mirat (Salamanca, 1844 - Madrid, 21 de juny de 1899) fou un metge i químic espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.
Es llicencià en medicina i cirurgia i en dret, i va estudiar tres cursos de farmàcia. Es doctorà en Ciències i va treballar primer a l'Observatori Meteorològic de l'Institut de Salamanca. Després va obtenir la càtedra de química de la Universitat de Valladolid i posteriorment la de la Universitat Central de Madrid. Va prestar grans serveis durant l'epidèmia de còlera de 1885.
Fou escollit membre de la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Valladolid i de la Societat de Farmàcia de Torí. En 1893 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, de la que en va prendre possessió un any abans de la seva mort amb el discurs Anatomía y fisiología de la molécula química.

## Obres

* Tratado Elemental de Química General y Descriptiva con nociones de termoquímica (1884)
* Programa de Química General y Toxicología del Cloroformo amb Angel Belloguin

## Referències

* ↑ Ángela del Valle López. Aportación bio-bibliográfica a la Historia de la Ciencia: Universidad Central 1886-1902. Narcea Editores, 1998, p.107.
* ↑ Biografia al web de la RAC
# Element primordial

En geoquímica, els elements primordials són els elements químics que existeixen en la seva forma actual des d'abans de la formació del planeta Terra, segons la teoria acceptada de l'evolució estel·lar. Això implica que el període de semidesintegració de determinats àtoms ha de ser superior a 10$^8$ anys.
Tots els elements estables són primordials, com alguns elements radioactius com el tori (derivat del tori-232) i l'urani.
Alguns isòtops inestables que estan presents en la natura (com el carboni-14, el triti i el plutoni 239) no són primordials, car han de ser regenerats contínuament per la radiació estel·lar (en el cas del carboni i del triti), o per una transmutació geoquímica (en el cas del plutoni).
En astroquímica, els elements primordials són aquells que foren sintetitzats durant la primera fase de síntesi nuclear després del big-bang. Es creu que són l'hidrogen, l'heli, el liti i el beril·li. Per a produir àtoms més pesants, és necessària la nucleosíntesi estel·lar; per aquest motiu, se sap que el Sol no és una estrella de primera generació.
# Palau de Behistun

El Palau de Behistun, Bisitum, Bisitun o Bisutum (Bisutun; en persa: بیستون) fou un palau sassànida, hui en ruïnes, situat a Behistun, a 20 quilòmetres de Kermanxah, a Iran.
És enfront de l'antiga Inscripció de Behistun, que va tenir un paper importantíssim en el desxiframent de l'escriptura cuneïforme; i uns relleus en roca, a l'altre costat de l'antiga carretera, que corre entre la muntanya de Behistun i el llac Behistun. El palau ha estat considerat durant molt de temps, en la tradició persa, la residència de la reina Shirin, esposa de Cosroes II, el xa sassànida de Pèrsia que regnà del 590 al 628, poc abans de la conquesta musulmana de Pèrsia. Aquesta connexió es documentà per primera vegada, en registres que ens han arribat dels primers geògrafs islàmics, i es va elaborar en històries i mites posteriors, ja que la Shirin novel·lada fou una important heroïna de la literatura persa posterior, com ara del Shahnameh (Llibre dels reis).
El palau forma part del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO amb la denominació de Behistun.

## Referències

* ↑ Baum, W., Shirin: Christian Queen Myth of Love: A Woman Of Late Antiquity: Historical Reality And Literary Effect, pp. 61-62, Gorgias Press LLC, 2004, ISBN 1593332823, 9781593332822.
* ↑ Baum, en els darrers capítols.
* ↑ Behistun. Patrimoni de la Humanitat. UNESCO. Consulta: l'1 de novembre del 2020.

## Vegeu també

* Darios el Gran
* Taq-e Bostan
* Imperi Aquemènida
# Església d'Achao

L'església Santa María de Loreto d'Achao anomenada normalment com a església d'Achao o església Santa María d'Achao, és un edifici religiós catòlic situat a la plaça d'armes de la localitat d'Achao, a la comuna de Chiloé de Quinchao, a l'illa homònima del sud de Xile, que forma part del grup de les setze esglésies de fusta de l'Arxipèlag de Chiloé qualificades com a Monument Nacional de Xile i reconegudes com a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
La construcció de la nau central i de les laterals, duta a terme per missioners jesuïtes, data de l'any 1740, esdevenint l'església més antiga de Chiloé i l'església de fusta més antiga de Xile; se la considera com una de les més valuoses de tot el país, tant per la seva antiguitat com pels treballs ornamentals en fusta. La torre que es pot apreciar data de principis del segle xx.
És la seu d'una de les 24 parròquies que formen part de la diòcesi d'Ancud.
* Vista lateral
* Nau central de l'església
* Arc central

## Referències

* ↑ «Consejo Nacional de Monumentos, Iglesia de Chonchi» (en castellà).
* ↑ «Report of the 24th Session of the Committee» (en castellà). [Consulta: 24 febrer 2011].
* ↑ chiloe.ucv.cl Registro Histórico-Cultural Y Arqueológico De La Iglesia Santa María De Achao, por Manuel Ulloa Cortés Arxivat 2009-08-05 a Wayback Machine.
* ↑ chiloeweb.com Iglesia Santa María de Achao Arxivat 2008-04-09 a Wayback Machine.
* ↑ rutaschile.com Iglesia de Achao, Chile
* ↑ «Diócesis de San Carlos de Ancud» (en castellà). [Consulta: 24 febrer 2011].
# GRB 090423

GRB 090423 és un esclat de raigs gamma descobert pel satèl·lit artificial Swift el 23 d'abril de 2009 a les 07:55:19 UTC.
Situat a alguns graus de l'estrella η Leonis, a la constel·lació del Lleó, és actualment (a 29 d'abril de 2009) l'esdeveniment astronòmic més allunyat de la Terra que mai s'ha observat. Presenta una desplaçament cap al roig de 8,2.
Segons el model estàndard de la cosmologia, aquest desplaçament cap al roig correspon a una data de 600 milions d'anys després del big-bang: aquesta data és perfectament compatible amb les èpoques corresponents a les primeres fases de formació de les estrelles, sens dubte molt anteriors als 600 milions d'anys després del big-bang.
El satèl·lit Swift va detectar improvisadament una explosió de raigs gamma amb un instrument denominat BAT (Burst Alert Telescope; detecta les flamarades i anota les seves coordenades). L'explosió va tenir una durada d'aproximadament 10 segons, cosa que fa que aquest esdeveniment sigui extremadament energètic i tingui conseqüències probablement catastròfiques: els investigadors han calculat que en aquests 10 segons s'haurien emès 100 vegades més energia que la que emetrà el Sol en tota la seva vida.

## Referències

* ↑ Hans Krimm et al., GRB 090423: Swift detection of a burst, GCN Circular, 9198, 23 d'abril de 2009 Veure en línia (anglès)
* ↑ http://lescienze.espresso.repubblica.it/articolo/articolo/1338213 30 d'abril de 2009 (en italià)
* ↑ A. Cucchiara et al., GRB 090423: NIR photometry and evidence for spectral spectral break, GGC Circular, 9209, 23 d'abril de 2009 Veure en línia (anglès)
* ↑ F. Oliverars, et al., GRB 090423: Grond detection and preliminary photo-z, GCN Circular, 9215, 23 d'abril de 2009 Veure en línia (anglès)
* ↑ C. C. Thoene et al. GRB 090423: Telescopi Nazionale Galileo Amici spectrum, GCN Circular, 9216, 23 d'abril de 2009 Veure en línia (anglès)
* ↑ N. Tanvir, et al., GRB 090423: Vlt/Isaac spectroscopy, 'GCN Circular, 9219, 23 d'abril de 2009 Veure en línia (anglès)
* ↑ Telescopi Nazionale Galileo, TNG caught the farthest GRG observed ever, 2009 Veure en línia (anglès)