OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Breu història del temps

Breu història del temps, originalment i en anglès A Brief History of Time, és un conegut llibre de divulgació científica escrit pel físic anglès Stephen Hawking i publicat per primera vegada per Bantam Dell Publishing Group el 1988. Es va convertir en un èxit de vendes, amb més de deu milions d'exemplars en vint anys. Va ser en la primera posició de la llista de més venuts del London Sunday Times durant més de quatre anys i traduït a trenta-cinc idiomes l'any 2001. El 2005, el mateix Hawking i Leonard Mlodinow feren una versió simplificada d'aquest llibre anomenada Brevíssima història del temps (A Briefer History of Time).

## Contingut

El llibre pretén explicar conceptes de la cosmologia com el big-bang, els forats negres i els cons de llum a les persones no expertes, i també prova d'explicar una mica de matemàtiques complexes. L'autor comenta que el seu editor el va avisar que per cada fórmula matemàtica que hi inclogués perdria la meitat de públic, per això només en conté una: E=mc².

## Vegeu també

* Tortugues fins a baix de tot, una anècdota que el llibre ha ajudat a popularitzar.

## Referències

* ↑ A Brief History of Time is based on the scientific paper J. B. Hartle, S. W. Hawking «Wave function of the Universe». Physical Review D, 28, 12, 1983, pàg. 2960. Bibcode: 1983PhRvD..28.2960H. DOI: 10.1103/PhysRevD.28.2960.
* ↑ L.Ferrado, Mònica «Llibres científics que han mogut el món». Diari Ara, 20-04-2014 [Consulta: 25 abril 2014].
* ↑ «Hawking's briefer history of time». news.bbc.co.uk, 15-10-2001 [Consulta: 6 agost 2008].
# Distància comòbil

* Cosmologia
* Big-bang
* Desplaçament cap al roig
* Edat de l'univers
* Energia fosca
* Equacions de Friedmann
* Fons còsmic de microones
* Història del big-bang
* Inflació còsmica
* Llei de Hubble
* Matèria fosca
* Mètrica FLRW
* Model Lambda-CDM
* Nucleosíntesi primordial
* Univers
* Temes relacionats
* Astrofísica
* Física de partícules
* Gravetat quàntica
* Relativitat general
* modifica
En cosmologia, la distància comòbil és una caracterització de la distància que separa dos objectes astronòmics independentment de l'expansió de l'univers, és a dir, utilitzant una unitat de longitud que segueix l'expansió de l'univers.
La distància comòbil i la distància pròpia són dues mesures de distància estretament relacionades que s'usen per a definir la distància entre objectes. La distància pròpia correspon aproximadament a on estaria un objecte distant en un moment específic del temps cosmològic, el qual canvia amb el temps a causa de l'expansió de l'univers. La distància comòbil dona una distància que no canvia en el temps a causa de l'expansió de l'espai (encara que podria canviar a causa d'altres factors locals, com el moviment d'una galàxia dins un cúmul). La distància comòbil i la distància pròpia es defineixen com a iguals en el moment actual; per tant, la raó entre la distància comòbil i la mateixa ara és 1. L'expansió de l'univers provoca que la distància pròpia canviï, mentre que la distància comòbil no ho fa perquè està dividida per un factor d'escala.

## Bibliografia

* «sistema de referència comòbil». A: Diccionari de física. 2a ed. Barcelona: TERMCAT, Centre de Terminologia, 2019.
# Josep Maria Ordeig i Casals

Josep Ordeig i Casals, també conegut com a Catxo Ordeig, (Sobremunt, 1 de setembre de 1947) és un antic jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

Com a jugador sempre defensà els colors del CP Voltregà, vivint l'època daurada del club, en la qual guanyà dues copes d'Europa, dues lligues i tres copes espanyoles. També fou internacional amb la selecció espanyola, amb la qual guanyà un campionat del Món. Un cop retirat ha estat entrenador, dirigint a la selecció espanyola en diverses categories, inclosa la selecció absoluta. També ha dirigit el CP Voltregà, CE Noia, Reus Deportiu i CP Vic.
És pare del també jugador Josep Maria Ordeig i Malagón.

## Palmarès
### CP Voltregà

* Copa d'Europa:
** 1974-75, 1975-76
* Lliga d'Espanya:
** 1974-75, 1975-76
* Campionat d'Espanya:
** 1969, 1974, 1977

### Espanya

* Campionat del Món:
** 1976
* Copa de les Nacions:
** 1975
* Campionat d'Europa Júnior
** 1966, 1968

## Referències

* ↑ «Galería de figuras». Mundo Deportivo, 13-08-1973. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «JOSEP ORDEIG CASALS». COE. Arxivat de l'original el 2012-10-11. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Alice Ader

Alice Ader (París, 1945) és una pianista francesa.

## Biografia

Biografia Alice Ader va estudiar al Conservatori Nacional de Música de París amb Geneviève Dehelly, primer a la classe de Lucette Descaves i Jacques Février, de música de cambra. Va obtenir la seva medalla el 1963. Va actuar per primera vegada en solitari a la Salle Gaveau, als quinze anys.
Després de la seva medalla al Concurs Internacional Marguerite Long el 1967, va continuar la seva formació durant tres anys a Àustria, a l'"Akademie für Musik und Kunst Wien Darstellende" fins al 1970, amb Bruno Seidlhofer.
És ajudant de la classe d'acompanyament del lied de Paul von Schilawsky a Salzburg. També acompanya la soprano Gerda Hartman.
El 1986 va enregistrar un dels seus primers discos en solitari, dedicat a Vals i Ländler de Franz Schubert. A l'any següent, Alice gravava la completa Vingt Regards sur l'Enfant-Jésus d'Olivier Messiaen. El 1994 va fundar l'"Ader Ensemble" dedicat a la música de cambra. Ha actuat tant en recital o amb orquestra al "Théâtre des Champs-Élysées", al "Châtelet", a la "Salle Gaveau" (1960), al Festival de Montpeller, al Midem de Cannes, al "Wiener Konzerthaus", al Mozarteum de Salzburg (1964), al Wigmore Hall de Londres i al "St. Louis Theatre" de Lisboa.
Alice Ader ha estat solista de televisió i ràdio, sobretot a Radio France, la BBC, l'alemanya Südwestfunk i Radio Lisbon.

## Creacions

* Philippe Hersant, Trio: variations on the Sonnerie de Sainte-Geneviève-du-Mont by Marin Marais (Radio France, 11 de desembre de 1998), Conjunt Ader.
* Gérard Pesson, quadern de Butterfly (2000) Ensemble Ader
* Olivier Greif, Ich ruf zu dir (2000), sextet per a piano, clarinet i quartet de corda. 13 de febrer del 2000, Casa de Ràdio-França.
* Philippe Hersant, Concert Streams (2002)
* Olivier Penard, The others death, per a baríton i piano, Abbaye de la Prée (2011)

## Homenatge i distinció

* Cavaller de la Legió d'Honor Signet de la Legió d'Honor (decret de 27 de març de 2016).

## Articles

* Éric Taver, "(Auto) Retrat: Alice Ader, ascetisme i plaer", Repertori, París, n. 144, Març del 2001, pàg. 22/23 (ISSN 1148-6244)
* Stéphan Vincent-Lancrin, "Entrevista: Alice Ader i Debussy, Alícia al país de les meravelles", Clàssica, La Varenne St Hilaire, n. 30,2001, pàg. 38/40 (ISSN 1298-7875, OCLC 56137683)

## Referències

* ↑ Vincent-Lancrin 2001, pàg. 39.
* ↑ «Biographie». [Consulta: 15 octubre 2024].
* ↑ Trio de Philippe Hersant a data.bnf.fr [arxiu]
* ↑ Decret de 27 de març de 2016 pel qual es promou l'ordre de la Legió d'Honor" al lloc web de Légifrance, 27 de març de 2016 (consultat el 27 de març de 2016)
# Pols intergalàctica

La pols intergalàctica és una pols còsmica al mig de les galàxies en l'espai intergalàctic. L'evidència de la pols intergalàctica va ser suggerit ja el 1949, i l'estudi d'aquesta va créixer al llarg del segle xx. Hi ha variacions grans en la distribució de pols intergalàctica. La pols pot afectar els mesuraments de les distàncies intergalàctiques, com també supernoves i quàsars en altres galàxies. La pols intergalàctica pot ser una part de núvols de pols intergalàctica, demostrat l'existència al voltant d'algunes altres galàxies des dels anys 1960. Per la dècada de 1980, almenys quatre núvols de pols intergalàctica van ser descoberts dins de diversos megaparsec (Mpc) de la galàxia de la Via Làctia, i un exemple d'aquest és el núvol Okroy.
El febrer de 2014, la NASA va anunciar una base de dades enormement millorada per al seguiment dels hidrocarburs aromàtics policíclics en l'univers. Segons els científics, més del 20% del carboni en l'univers pot estar associada amb hidrocarburs aromàtics policíclics, possibles materials de partida per a la formació de la vida. Els hidrocarburs aromàtics policíclics sembla haver-se format ja en dos mil milions d'anys després del big-bang, s'han generalitzat en tot l'univers, i s'associen amb noves estrelles i exoplanetes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 M. E. Bailey, David Arnold Williams - Dust in the universe: the proceedings of a conference at the Department of Astronomy, University of Manchester, 14-18 December 1987 - Page 509 (Google Books accessed 2010)
* ↑ Nancy Atkinson - Intergalactic Dust Could Be Messing Up Observations, Calculations (February 26, 2009) - Universe Today
* ↑ Hoover, Rachel. «Need to Track Organic Nano-Particles Across the Universe? NASA's Got an App for That». NASA, 21-02-2014. Arxivat de l'original el 2015-09-06. [Consulta: 22 febrer 2014].

## Vegeu també

* Astroquímica
* Atòmica i astrofísica molecular
* Cosmoquímica
* Astronomia extragalàctica
* Materials extraterrestres
* Cinemàtica estel·lar
* Espai intergalàctic
* Medi intergalàctic
* Estrella intergalàctica
* Medi interestel·lar
* Llista de les molècules detectades en el medi interestel·lar

## Enllaços externs

* Base de dades de la Nasa
# Adobe After Effects

Adobe After Effects és un programari d'Adobe Systems per a la composició d'animació digital. Pot ser usat en postproducció de pel·lícules o vídeos. Una de les principals fortaleses del programa és que existeixen una gran quantitat de plugins desenvolupats per altres companyies que poden ser afegits al programa i que ajuden a alleugerir les càrregues de treball continu i repetitiu en el que a l'aplicació d'efectes es refereix.
L'última versió del programa disponible és: Adobe After Effects CC (15.0), lliurada el 18 d'octubre del 2017, i pot ser adquirida com a part del paquet de programari d'Adobe Creative Cloud o bé de forma independent, a canvi del pagament d'una quota per part de l'usuari.
After Effects utilitza un sistema d'edició no lineal d'accés aleatori que permet l'edició del material per capes, sistema que és també utilitzat en altres programes com Adobe Premiere.

## Història

La primera versió d'After Effects fou creada per l'empresa de programari CoSA (Company of Science and Art) l'any 1993 en la seva versió 1.0, que permetia crear animacions senzilles amb la limitació d'un sol efecte per capa.
Poc després, l'empresa i el programa foren adquirits per Aldus Corporation, que passaria a ser propietat d'Adobe un any més tard.
A partir del seu ús a la pel·lícula Parc Juràssic l'any 1993, el programa ha estat utilitzat en incomptables produccions cinematogràfiques.

## Funcions

Adobe After Effects es defineix com a software de motion graphics, aplicant moviment a recursos gràfics per crear efectes diversos. El programa permet crear, modificar i animar a partir de key frames elements en 2D i 3D.

## Interfície

La interfície principal es compon per diversos panells (des de la versió d'After Effects 7.0). Tres dels panells més utilitzats són el panell Projecte, el de Composició i el de Línia de temps. El primer actua com un contenidor per importar imatges fixes, video i elements de material d'àudio. Els elements o materials del panell projecte es col·loquen dins de la línia de temps, on l'ordre de cada capa i temps es poden ajustar segons l'editor tingui planificat. Els elements visibles en el marcador del temps actual es mostren en el panell Composició. After Effects comparteix moltes característiques amb altres programes de Tova, com la creació de cercles, quadrats i figures de forma lliure que es defineixen per corbes bezier. Igual que Photoshop i Illustrator, After Effects pot importar i manipular diversos formats d'imatge, i els filtres i ajustos es poden agregar, a més s'integra amb altres productes de programari de Tova com Illustrator, Photoshop, Premiere Pro, Encore, Flaix i programes 3D de tercers com Cinema 4D.

## Referències

* ↑ «Explora las funciones de After Effects - Adobe». [Consulta: 15 octubre 2024].
* ↑ «COMPANY | CoSA VFX» (en anglès americà), 03-10-2019. [Consulta: 15 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Lloc Web Oficial (anglès)
# Gymnogeophagus setequedas

Gymnogeophagus setequedas és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà (Paraguai i Brasil).

## Referències

* ↑ Miranda Ribeiro, A. de 1918. Dous generos e tres especies novas de peixes Brasileiros determinados nas collecções do Museu Paulista. Rev. Mus. Paulista v. 10: 787-791, 1 pl.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Yuri González Vidal

Yuri González Vidal (Marianao, província de L'Havana, 12 de gener de 1981) és un jugador d'escacs cubà, que té el títol de Gran Mestre des de 2009.
A la llista d'Elo de la FIDE del setembre de 2020, hi tenia un Elo de 2518 punts, cosa que en feia el jugador número 9 (en actiu) de Cuba. El seu màxim Elo va ser de 2563 punts, a la llista de juliol de 2012 (posició 394 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 1999, va guanyar el torneig de L'Havana. El 2001, va guanyar el torneig Memorial Guillermo García González de Santa Clara, i va obtenir el primer lloc a l'Havana, juntament amb Yuniesky Quezada i Holden Hernández.
El 2003, va guanyar el torneig de Santa Clara. El 2004, fou segon a l'Obert de Barberà del Vallès, empatant a 7 punts amb el campió Evgeni Janev i el tercer classificat Frank de la Paz. El 2005, va guanyar el torneig de Badalona, el de Galapagar, empatant amb Pablo Almagro Llamas i Omar Almeida Quintana, i també va guanyar el torneig Obert Memorial Capablanca empatat amb Walter Arencibia.
El 2007, fou quart al torneig Ciutat de Moncada, empatant amb els tres primers classificats Fabien Libiszewski, Stefan Bromberger i Aleksiej Barsow, i va guanyar el torneig d'Oviedo, empatat amb Marcin Tazbir i Omar Almeida.
El 2008, va guanyar el torneig de L'Havana. El 2010, empatà als llocs 1r-6è al 4t Torneo Internacional de Ajedrez Ciudad de La Laguna, amb Bojan Kurajica, Lázaro Bruzón, Ievgueni Gléizerov, Kamil Mitoń i Bartłomiej Heberla.
El 2008 fou segon al XVI Obert de Montcada, per davant de Lázaro Bruzón (el campió fou Julian Radulski), i va repetir el resultat a l'edició de 2010.
Va participar en l'Olimpíada d'escacs de 2014 jugada a Tromsø (Noruega), on l'equip cubà hi fou setè.
El 2018 es proclamà campió de Cuba.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica» (en castellà). Cuba Ajedrez. [Consulta: 25 octubre 2014].
* ↑ «Nota biogràfica de Yuri González Vidal» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 octubre 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Cuba"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 10 setembre 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Yuri González Vidal «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-10-25. [Consulta: 25 octubre 2014].
* ↑ «Classificació del l'Obert Internacional de Barberà del Vallès del 2004». [Consulta: 6 juliol 2015].
* ↑ «Torneo Internacional de Ajedrez Ciudad de La Laguna» (en anglès). Chessdom.com. Arxivat de l'original el 2010-04-13. [Consulta: 26 octubre 2014].
* ↑ «Resum resultats XVI obert». Chess-results.com. [Consulta: 20 agost 2014].
* ↑ «Resum resultats XVIII obert». Chess-results.com. [Consulta: 20 agost 2014].
# Nunzio Malasomma

Nunzio Malasomma (Caserta, 4 de febrer de 1894 - Roma, 12 de gener de 1974) va ser un director de cinema i guionista italià. Ha dirigit 41 pel·lícules entre 1923 i 1968.

## Biografia

Després de llicenciar-se en enginyeria, va treballar com a periodista i el 1920, juntament amb Luciano Doria, va fundar "Fortunio", una revista de cinema i teatre. El 1923, de nou juntament amb Doria, va dirigir la seva primera pel·lícula, Un viaggio nell'impossibile. La crisi provocada per la Primera Guerra Mundial i de la qual la indústria cinematogràfica italiana va lluitar per recuperar-se, el va portar a traslladar-se a Alemanya, on als anys 1920 va dirigir nombroses pel·lícules.
Amb l'arribada del so, al seu retorn a Itàlia va crear una sèrie de comèdies brillants i sentimentals que van aconseguir un èxit moderat de públic, dirigint actors del calibre de Vittorio De Sica i Amedeo Nazzari. Després de la Segona Guerra Mundial la seva direcció va ser esporàdica i, el 1968, la seva darrera pel·lícula va ser -sorprenentment donada la seva producció anterior- un spaghetti western.

## Filmografia
### Com a director

* Un viaggio nell'impossibile, co-dirigida amb Luciano Doria (1923)
* Mister Radio (1924)
* Der König und das kleine Mädchen (1925)
* Eine Minute vor Zwölf (1925)
* Jagd auf Menschen (1926)
* Einer gegen Alle. Die Sensationen eines Millionärs ohne Geld (1927)
* Der Mann ohne Kopf (1927)
* Der Kampf ums Matterhorn, co-dirigida amb Mario Bonnard (1928)
* L'uomo dall'artiglio (1931)
* La telefonista (1932)
* La cantante dell'Opera (1932)
* La signorina dell'autobus (1933)
* Sette giorni cento lire (1933)
* La cieca di Sorrento (1934)
* Cléo, robes et manteaux (1935)
* Non ti conosco più (1936)
* Lohengrin (1936)
* Nina, non far la stupida (1937)
* Eravamo 7 sorelle (1937)
* Rote orchideen (1938)
* Die frau ohne Vergangenheit (1939)
* Cose dell'altro mondo (1939)
* Dopo divorzieremo (1940)
* Scampolo (1941)
* Giungla (1942)
* Acque di primavera (1942)
* Gioco pericoloso (1942)
* Incontri di notte (1943)
* In due si soffre meglio (1943)
* La signora in nero (1943)
* Il diavolo bianco (1947)
* Il diavolo in convento (1951)
* Quattro rose rosse (1952)
* Adorabili e bugiarde (1958)
* La rivolta degli schiavi (1960)
* 15 forche per un assassino (1967)

### Director i guionista

* Der Ruf des Nordens, co-dirigida amb Mario Bonnard (1929)

## Referències

* ↑ «Nunzio Malasomma». allmovie. [Consulta: 12 setembre 2010].
* ↑ «Nunzio Malasomma». MyMovies. [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ Jacopo Mosca. «Malasomma, Nunzio in "Dizionario Biografico"». treccani.it, 2006..

## Enllaços externs

* (alemany) Nunzio Malasomma a Filmportal.de
# Fan-out

Dins l'àmbit de l'electrònica digital, el fan-out és el nombre d'entrades de porta que pot controlar la sortida d'una altra única porta lògica.
En la majoria de dissenys, les portes lògiques es connecten per formar circuits més complexos. Tot i que cap entrada de porta lògica no pot ser alimentada per més d'una sortida alhora sense provocar conflictes, és habitual que una sortida estigui connectada a diverses entrades. La tecnologia utilitzada per implementar portes lògiques normalment permet connectar directament un cert nombre d'entrades de porta sense circuits d'interfície addicionals. El fan-out màxim d'una sortida mesura la seva capacitat de conducció de càrrega: és el major nombre d'entrades de portes del mateix tipus a les quals es pot connectar la sortida de manera segura.
Malauradament, a causa de les velocitats més altes dels dispositius moderns, és possible que siguin necessàries simulacions IBIS per a la determinació exacta del ventall dinàmic, ja que el ventall dinàmic no està clarament definit a la majoria de fulls de dades. (Consulteu l'enllaç extern per a més informació).
Una porta lògica perfecta tindria una impedància d'entrada infinita i una impedància de sortida zero, permetent que una sortida de porta controli qualsevol nombre d'entrades de porta. Tanmateix, atès que les tecnologies de fabricació del món real presenten característiques menys que perfectes, s'aconseguirà un límit on una sortida de porta no pot impulsar més corrent a les entrades de porta posteriors; intentar fer-ho fa que la tensió caigui per sota del nivell definit per al nivell lògic, en aquest cable, provocant errors.
Malauradament, a causa de les velocitats més altes dels dispositius moderns, és possible que siguin necessàries simulacions IBIS per a la determinació exacta del fan-out, ja que no està clarament definit a la majoria de fulls de dades.

## Referències

* ↑ «What is fan-out in digital circuitry?» (en anglès). https://www.techtarget.com.+[Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Fan Out of Logic Gates | Electrical4U» (en anglès). https://www.electrical4u.com.+[Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Fan-in and Fan-out» (en anglès). V. [Consulta: 10 octubre 2022].
# Haruka Aizawa

Haruka Aizawa (japonès: あいざわ遥) (Gifu, 21 de maig de 1970) també coneguda com a Kotone Kuroki, és una autora i il·lustradora de manga japonesa. Una de les seves obres més notables va ser Colorful Palette.

## Treballs

* Garasu-iro no BOY (ガラス色のＢＯＹ)
* Tenshi ni Onegai (天使にお願い)
* Colorful pallet (カラフル・パレット)
* Hana wo sakasou (花を咲かそう)
* Seifuku no Boy (制服のＢＯＹ) - The School Uniform Boy
* Kimi ni Okuru Yell (君におくるエール)
* Ichirin no Hanataba (一輪の花束)
* Kiyoshi to Kono Yoru (キヨシとこの夜)
* Osatou Kandzume (お砂糖缶づめ)
* Jikai wo otanoshimi ni (次回をおたのしみに) - Looking Forward to Next Time
* Ohimesama to Hana to Chou (お姫さまと花と蝶)
* Rafia no Ribon (ラフィアのリボン)
* Kiss no Kamikazari
* Orange Koucha (オレンジ紅茶)
* Mozaiku no Sakana
* Beads no Yubiwa (ビーズの指輪)

## Referències

* ↑ Rumor, Mario A. Come bambole : il fumetto giapponese per ragazze (en italian). Latina: Tunué, 2005, p. 63, 76, etc.. ISBN 978-88-89613-09-2 [Consulta: 13 febrer 2011].
* ↑ «雑誌掲載作品：りぼん ガラス色のＢＯＹ(あいざわ遥)» (en japanese). Media Arts Database. Japan: Agency for Cultural Affairs. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 18 setembre 2015].
* ↑ «単行本全巻：天使にお願い(りぼんマスコットコミックス)» (en japanese). Media Arts Database. Japan: Agency for Cultural Affairs. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 18 setembre 2015].
* ↑ «単行本全巻：カラフル・パレット(りぼんマスコットコミックス ／ クッキー ／ Cookie)» (en japanese). Media Arts Database. Japan: Agency for Cultural Affairs. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 18 setembre 2015].