OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carmen Kass

Carmen Kass (nascuda el 14 de setembre de 1978 a Paide, Comtat de Järva, Estònia), és una model d'Estònia, a més de ser presidenta de la Federació nacional d'escacs del seu país.

## Biografia

Des dels tres fins als deu anys va tenir una gran afició pels escacs. Poc després, amb 14 anys va ser descoberta per fer de model en un supermercat a Milà. Els seus pares, s'hi van oposar però finalment es va dedicar a ser model. Amb 18 anys ja vivia a París i va aparèixer en diverses portades de revistes com Elle o Vogue. Aquesta última la va elegir "model de l'any" el 2000.
Poc després va aparèixer banyada en or per la imatge del perfum J'Adore de Christian Dior. En aquest moment es va decidir a prestar la seva cara al partit conservador del primer ministre del seu país, Juhan Parts. El 2004, es va presentar a les eleccions al Parlament Europeu amb el Res Pública després de l'ingrés del seu país a la Unió Europea, el maig. Va obtenir 2.000 vots de l'electorat estonià però no va resultar elegida. Malgrat aquest revés sí que va ser nomenada, presidenta de la Federació d'escacs d'Estònia.
Per la promoció dels escacs, el 2008 va ser convidada a assistir al torneig Final de Mestres-Grand Slam que se celebrà a Bilbao, i que comptava amb la presència dels millors jugadors mundials, entre d'altres, Wiswanathan Anand, Magnus Carlsen i Vasil Ivantxuk. Des de 2004, és la xicota del Gran Mestre alemany Eric Lobron.

## Referències

* ↑ Carmen Kass, la top de los tableros, Diario Marca (castellà)

## Enllaços externs

* Kass a Imdb.com
* Kass a Fashion Model Directory
* Lloc web de Carmen Kass Arxivat 2012-12-09 at Archive.is
# Zanclodon

Zanclodon és el nom utilitzat formalment per referir-se al material fòssil pertanyent a, com a mínim, dos gèneres de dinosaure del Triàsic superior. És un gènere extint d'arcosauriformes que es troba als dipòsits del Triàsic mitjà al sud d'Alemanya.

## Taxonomia

Zanclodon és el nom utilitzat formalment per referir-se al material fòssil pertanyent a, com a mínim, dos gèneres de dinosaure del Triàsic superior. Va ser anomenat originalment Smilodon per Plieninger (1846), però aquest nom s'havia utilitzat anteriorment per al gat amb dents de sabre, el que va fer que Plieninger tries el nom de substitució Zanclodon. Antigament es col·locava als Teratosauridae, dins dels Theropoda, i de vegades, el material de plateosaurids es referia erròniament a Zanclodon. L'espècie tipus, Zanclodon laevis, es basa en un maxil·lar esquerre que representa un arcosauri indeterminat. Per tant, el gènere no és inequívocament identificable.

## Especies

* Z. laevis (Plieninger 1846) [originalment "Smilodon"] (tipus) = Plateosaurus engelhardti
* Z. crenatus (Plieninger 1846) [originalment "Smilodon"]
* Z. bavaricus (Fraas 1894 vide Sandberger 1894) = Sauropodomorpha incertae sedis
* Z. plieningeri (Fraas 1896) = sinònim més modern de Z. laevis
* Z. arenaceus (Fraas 1896)
* Z. cambrensis (Newton 1899) = Megalosaurus cambrensis (Galton 1998 & Storrs 1998) = "Newtonsaurus" (Welles & Pickering 1993) - nomen nudum), conegut a partir de dents trobades a Nova Gal·les del Sud
* Z. quenstedti (Koken 1900) = Plateosaurus engelhardti
* Z. schutzzii (Fraas 1900) = Plateosaurus?
* Z. subcylindrodon (Huene 1905)
* Z. sileiacus (Jaekel 1910) = Plateosaurus

## Referències

* ↑ «PaleoBiology Database: Zanclodon, basic info». Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ Plieninger, T. (1846). Über ein neues Sauriergenus und die Einreihung der Saurier mit flachen, schneidenden Zähnen in Eine Familie [On a new saurian genus and incorporating the saurian with flat, cutting teeth into a family]. Jahreshefte des Vereins für Vaterländische Naturkunde in Württemberg 2: 148-154.
* ↑ Galton, P.M. (2001). The prosauropod dinosaur Plateosaurus Meyer, 1837 (Saurischia: Sauropodomorpha; Upper Triassic). II. Notes on the referred species. Revue de Paléobiologie, Genève 20(2): 435–502.
# Yueyang

Yueyang :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 岳陽 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 岳阳 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Yuèyáng |
| | Wade-Giles: | Yüeh$^4$-yang² |
Yueyang (xinès simplificat : 岳阳; xinès tradicional : 岳陽; pinyin: Yuèyáng) és una ciutat-prefectura a l'extrem nord-est de la província de Hunan, República Popular de la Xina, a la riba sud del llac Dongting. Limita al nord amb la provincia de Hubei i a l'est amb la província de Jiangxi.
Yueyang té una àrea administrativa de 14.896 km² i l'àrea de la ciutat és de 304 km². La població era de 5,63 milions d'habitants en el cens de l'any 2015. L'any 2010, 991.465 persones vivien a l'àrea metropolitana formada pel Districte de Yueyanglou i el Districte de Yunxi.
Les atraccions més famoses de la ciutat són la Torre Yueyang i el llac Dongting.

## Història

La zona que avui en dia s'anomena Yueyang ha estat habitada des de fa uns 3.000 anys. Durant l'era de la dinastia Han formava part de la prefectura de Changsha (长沙) i es va convertir en una prefectura pròpia l'any 210 durant el període dels Tres Regnes anomenada Hanchang (汉昌). Durant el turbulent període Jin, Yueyang va perdre l'estatus de prefectura i va patir molts de canvis administratius, i va quedar sotmesa al Comtat de Changsha (Xiàn 县) (aleshores anomenat Wuhan Xian 吴昌 县). L'any 589 es va establir el Comtat de Yueyang (Yueyang Xian 岳阳 县). Amb la dinastia Sui la zona va ser reanomenada prefectura de Yue (Yue Zhou 岳州). Durant la dinastia Song del Sud (1127-1279), Yueyang es va convertir en una prefectura militar i va ser envoltada de murades fortificades per defensar-la dels atacs dels Jin que controlaven el nord de la Xina. L'any 1852 va ser conquistada pels rebels de Taiping en la seva marxa cap a Nanjing.

## Ciutats agermanades

Yueyang manté una relació d'agermanament amb les següents ciutats:
* Numazu, Prefectura de Shizuoka, Japó (1985) (1985)
* Titusville, Florida, Estats Units (1988)
* Castlegar, Colúmbia Britànica, Canadà (1992)
* Stara Zagora, Bulgària (1992)
* Ciutat de Cockburn, Austràlia Occidental, Austràlia (1998)
* Cupertino, Califòrnia, Estats Units (2005)
* Salinas, Califòrnia, Estats Units (2010)

## Referències

* ↑ «Yueyang (Hunan) City Information» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2017].
* ↑ «International Exchange». List of Affiliation Partners within Prefectures. Council of Local Authorities for International Relations (CLAIR). Arxivat de l'original el 13 de gener 2016. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Nasr-Al·lah ibn Muhàmmad

Nidham-ad-Din Abu-l-Maali Nasr-Al·lah ibn Muhàmmad ibn Abd-al-Hamid (s. XII) fou un visir gaznèvida, nadiu de Gazni però originari de Xiraz. Va servir com a secretari a la cort gaznèvida i després el soldà Khusraw Malik (1160-1187) el va designar visir. Va caure en desgràcia i fou empresonat i executat sota el mateix sultà. Va escriure la versió persa de Kalila wa-Dimna.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VII, 1018-1019
# Liu Xia

Liu Xia en xinès: 劉霞) (Pequín, 1 d'abril de 1961) és una artista xinesa que s'ha dedicat a diversos camps: la poesia, la pintura i la fotografia. Les seves fotografies en blanc i negre estan molt influïdes per la cal·ligrafia xinesa (que és el punt de partida de les arts plàstiques en aquest país) i són un instrument per a defensar la llibertat d'expressió per la qual cosa ha tingut problemes amb les autoritats xineses que li han prohibit exhibir les seves obres. Té restringida la seva llibertat de moviments malgrat no estar sotmesa a judici ni tenir càrrecs. Està casada amb l'escriptor Liu Xiaobo, premi Nobel de la Pau.
La seva exposició itinerant La força silenciosa de Liu Xia s'ha exposat al Castell de Montjuïc de Barcelona (del 13 de febrer al 24 de març de 2013) després d'haver-se exhibit a Boulogne-Billancourt (França), Nova York, Madrid, Hong Kong, Taipei, Berlín, Varsòvia i Hamburg.

## Referències

* http://www.lavanguardia.com/ocio/20130215/54366744093/artista-liu-xia-expone-montjuic-fotografias-vetadas-china.html#ixzz2QNf2IwPQ
* http://www.pen.org/press-release/2013/03/29/pen-protests-increased-pressure-liu-xia
# Tons

«Tons» té aquests significats:
* To (acústica), qualitat del so que permet distingir dos sons
* Riu Tons, diversos rius
* Tons qualitat de la tonalitat, cadascun dels graus de color
Viccionari
# Mont Columbia (Canadà)

El mont Columbia (en anglès mount Columbia) és la segona muntanya més alta de les Canadian Rockies, rere el mont Robson, i alhora la més alta de la Serralada Winston Churchill i de la província d'Alberta, Canadà. Està situada a la frontera entre Alberta i la Columbia Britànica, a l'extrem nord del camp de gel Columbia, però el seu punt més alt es troba a Alberta, dins el Parc Nacional de Jasper.
La muntanya va ser batejada el 1898 per J. Norman Collie, amb posterioritat al riu Columbia. Alhora el riu havia estat anomenat en record del vaixell estatunidenc Columbia Rediviva capitanejat per Robert Gray, el primer a aventurar-se en un perillós banc de sorra i explorar el curs inferior del riu el 1792. La primera ascensió al mont Columbia va tenir lloc el 1902 per James Outram, guiat per Christian Kaufmann.

## Referències

* ↑ «Mount Columbia». BC Geographical Names. [Consulta: 9 novembre 2014].
* ↑ «Mount Columbia». Bivouac.com. [Consulta: 9 novembre 2014].
* ↑ «Mount Columbia, Alberta/British Columbia». peakbagger.com. [Consulta: 9 novembre 2014].
* ↑ «Mount Columbia». peakfinder.com. Arxivat de l'original el 28 de març 2015. [Consulta: 9 novembre 2014].
* ↑ «Cape Disappointment State Park (WA)». National Park Service. [Consulta: 9 febrer 2014].
# Vàkhruixev

Vàkhruixev (en rus: Вахрушев) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2019 tenia 1.722 habitants. Pertany al districte de Poronaisk. Fins al 1946 la vila es deia Kussunokiiama.

## Referències

* ↑ Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А — Анкетирование. — М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. — 766 с.: ил.: карт.
# Carretera provincial 42 de les Dues Mars

La Carretera provincial 42 de les Dues Mars és una carretera de rellevància regional que recorre la província de Sàsser i que enllaça la ciutat de l'Alguer amb Porto Torres. El nom ve del fet que la carretera connecta la badia de l'Alguer, al Mar de Sardenya amb el Golf d'Asinara. La rellevància que té aquesta artèria sorgeix del fet que vincula les portes d'entrada del nord-oest de Sardenya, l'aeroport de l'Alguer i el port de Porto Torres. També és el tercer eix que connecta el triangle Sàsser-l'Alguer-Porto Torres.

## Traçat

La carretera comença en una de les sortides al nord de l'Alguer, a la localitat de Maria Pia; després procedeix al nord-est on creua la Nova carretera ANAS 85 - del Càlic, més coneguda com a variant de Lu Fangal, i a la unió per la zona industrial Ungias-Galanté i Mamuntanas. Després continua fins a la cruïlla que condueix al llogaret alguerès de Sa Segada, al llarg de la necròpoli d'Anghelu Ruju i per les vinyes de Sella&Mosca. Després de travessar la zona industrial de Sant Marc es creua amb la Carretera estatal 291 de la Nurra en una rotonda, que fins a 2005 va ser un simple creuament ras tristament conegut com la Cruïlla de la Mort pels diversos incidents que vantenir finals tràgics. A partir d'aquí l'artèria es dirigeix cap a la intersecció del llac Baratz, per l'Argentiera, La Corte i Campanedda (totes fraccions de Sàsser), i finalment arriba a Porto Torres en la rotonda que creua amb la carretera provincial 34, que per una banda es dirigeix a Stintino, i per l'altra a la zona industrial, el centre de la ciutat turritana i la carretera estatal 131 Carlo Felice.

## Projectes futurs

L'augment de la quantitat de trànsit que pateix aquesta carretera ha posat en relleu les deficiències en termes de suavitat i seguretat. El fet més sorprenent va ser fins fa pocs anys, la presència d'un encreuament a nivell amb una altra artèria important i transitada, la carretera estatal 291 de la Nurra. Treballant en aquest sentit la província de Sàsser ha finalitzat la construcció d'una rotonda en què intersecciona el camí i proporciona la renovació de tota l'artèria, amb l'eliminació de tots els creuaments al ras amb la construcció simultània de rotondes, i ampliació de la calçada (en l'estil de variant del Càlic) perquè el trànsit sigui més fluid i segur, vista la quantitat de vehicles pesats que la travessen.

## Referències

* ↑ Una rotatoria nella “strada dei due mari” a La Nuova Sardegna

## Vegeu també

* Aeroport de l'Alguer-Fertília
* Carretera estatal 291 de la Nurra
# Xauxa

Xauxa o terra de Xauxa és un país imaginari ple d'abundància i on tothom pot viure sense treballar. El nom pot provenir del poble peruà de Jauja (que antigament s'escrivia "Xauxa"), que potser es va identificar amb les fabuloses riqueses del Perú descrites per Pizarro.
Abans del descobriment d'Amèrica, durant l'edat mitjana, hom l'anomenava terra de Cucanya; en l'imaginari de l'època es creia que els seus habitants vivien entre rius de vi i de llet, que les muntanyes eren de formatge i que dels arbres penjaven garrins rostits amb un ganivet al llom, llestos per a ser promptament degustats. Pieter Brueghel el Vell en va fer un quadre famós anomentat La terra de Xauxa (1567).
D'aquesta noció en deriva la tradició napolitana, estesa després per altres països llatins, del joc de la cucanya, que consisteix a enfilar-se per un pal relliscós per a obtenir el premi que hi ha a dalt de tot (en general quelcom per a menjar, com un pernil).
Els germans Grimm van escriure'n un conte, Das Märchen vom Schlaraffenland.
En la cultura catalana recent, Xauxa és present en diverses obres: ha donat nom, entre d'altres, a una sardana de Jaume Sala i Casals (Anem a Xauxa), a una obra de teatre infantil de Salvador Bonavia i Panyella (Quimet I, rei de Xauxa), a una cançó de Joan Borràs i de Palau, La presó de Xauxa, amb lletra d'Apel·les Mestres, i a un àlbum del grup La Trinca i a un altre de Pau Riba (El rei de Xauxa).

## Referències

* ↑ «Xauxa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Xauxa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Xauxa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Zadorra

El riu Zadorra, és un riu del nord de la península Ibèrica, un afluent de l'Ebre que recorre gairebé tot per Àlaba, desembocant entre les localitats de Miranda de Ebro (els seus 200 metres de marge fan de frontera entre el País Basc i Castella i Lleó), i el municipi alabès de Zanbrana.
Neix al port d'Opakua en la deu de Los Corrales, al terme municipal de Donemiliaga, a l'est d'Agurain, i es dirigeix al nord-oest per ser estancat a l'embassament d'Uribarri-Ganboa després de recollir les aigües de la vall de Barrundia.
El conjunt dels embassaments d'Uribarri-Gamboa i Urrunaga suposa una capacitat d'emmagatzematge de 220 hm³ d'aigua, utilitzats fonamentalment per al subministrament d'aigua a Vitòria i la major part dels municipis del Gran Bilbao
Els seus principals afluents són els rius Urkiola, Albina, Alegria/Dulantzi, Zaias i Ihuda/Ayuda.
Al segle xviii, durant la Il·lustració, es va projectar la realització d'un conjunt de canals navegables l'objectiu final dels quals era comunicar el Mediterrani per l'Ebre (pel Canal d'Amposta), pel Canal Imperial d'Aragó, amb l'Atlàntic pels rius Zadorra i Deba (Guipúscoa) (desembocant a Deba) o bé per Laredo (Cantàbria), i amb el Duero pel Canal de Castella. Aquest projecte no es va arribar a acabar suposadament a causa de les elevades despeses derivats de la complexa orografia, encara que es van fer alguns trams a les zones més planes Canal de Castella i part del Canal Imperial d'Aragó entre 1776 i 1790 per ordre del comte de Floridablanca.

## Llocs d'interès

Deixant la seva zona d'embassament, i malgrat suportar els abocaments de diferents indústries, el riu té un estat de conservació acceptable, actuant com a part de racó verd de la ciutat de Vitòria, travessant la ciutat per Gamarra Nagusia i Abetxuku. A la sortida d'aquesta ciutat és depurat i afronta zones més planes, però d'especial interès, com són la ferradura que realitza entorn de les restes romanes d'Iruña-Veleia en el municipi d'Iruña Oka.
Després de travessar el congost de La Puebla de Arganzón i aquesta vila travessa Manzanos i Armiñon, població que hi té un antiquíssim pont d'origen romà i en el que el riu té una de les seves zones de llera més amples, entorn de la qual es troba una petita zona de navegació menor d'oci (piragües, etc.). Aquest pont va ser durant segles la via principal de comunicació cap a Castella.
# Neolissochilus stracheyi

Neolissochilus stracheyi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids. Va ser descrit per com a Barbus stracheyi per ll'ictiòleg Francis Day el 1871, nomenat stracheyi en honor de Richard Strachey, governador britànic de l'Índia. Va ser reclassificat en el gènere nou Neolissochilus per Walter J. Rainboth el 1985.

## Morfologia

Els adults poden assolir els 60 cm de longitud total.

## Distribució

Es troba a Myanmar, Tailàndia i, possiblement també, Cambodja (incloent-hi els rius Salween, Maeklong, Chao Phraya i Mekong).

## Referències

* ↑ Day, Francis «Monograph of Indian Cyprinidæ». The journal of the Asiatic Society of Bengal. Bishop's College Press, 40, 1871, pàg. 307-308.
* ↑ Rainboth, Walter J. «Neolissochilus, a new genus of South Asian cyprinid fishes» (en anglès). Beaufortia, 35, 3, 1985, pàg. 25–35. ISSN: 0067-4745.
* 1 2 «Neolissochilus stracheyi (Day, 1871)» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Rainboth, W.J.. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes . Roma: FAO, 1996, p. 265 [Consulta: 1r febrer 2023].
# Carlota del Regne Unit

Carlota del Regne Unit és el nom dels següents personatges:
* Carlota del Regne Unit (reina de Württemberg) (1766 - 1828).
* Carlota Augusta de Gal·les (1796 - 1817).
# Zaqueu de Jerusalem

* Per a altres significats, vegeu «Zaqueu».
Zaqueu de Jerusalem (Palestina, segle i - 116) va ser un bisbe de Jerusalem. És venerat com a sant per algunes esglésies cristianes. Se'l celebra el dia 23 d'agost.

## Biografia

Va ser el quart bisbe de Jerusalem, succeint Just I de Jerusalem en 111. Mort l'any 116, el va succeir Tobies.

## Referències

* ↑ «San Zaccheo Vescovo di Gerusalemme». Santi, beati e testimoni. Enciclopedia dei santi. [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ «Bishops of Jerusalem». jerusalempatriarchate.info. [Consulta: 23 setembre 2023].
# Zadunàievski

Zadunàievski - Задунаевский (rus) - és un khútor, un poble, de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Ulka, a 8 km a l'oest de Khakurinokhabl i a 40 km al nord-est de Maikop, la capital de la república.
Pertany al municipi de Zariovo.
# Myotis hajastanicus

Myotis hajastanicus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de la conca del llac Sevan, a Armènia. Anteriorment es classificava M. hajastanicus dins del ratpenat de bigotis, però en fou separat l'any 2000 basant-se en una comparació morfològica.
Tot i que s'han dut a terme dues expedicions per buscar-ne, no s'ha observat cap exemplar de M. hajastanicus des de la dècada del 1980. Mai no se n'han trobat exemplars mascles i pot ser que l'espècie estigui extinta. Mentre no hi hagi cap expedició que ho confirmi, la Llista Vermella de la UICN classifica M. hajastanicus com a «espècie en perill crític».

## Referències

* ↑ Simmons, Nancy B. «Order Chiroptera». A: Wilson, Don E.; Reeder, DeeAnn (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 508. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* 1 2 3 4 Tsitsulina, K.; Benda, P.; Aulagnier, S.; Hutson, A. M. Myotis hajastanicus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 14 octubre 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Tony Urbano

En José Antonio Urbano Gornals (Tony Urbano) (nascut el 14 d'agost de 1956 a Tarragona - mort el 27 d'agost de 2014 a Reus) fou un baixista de rock famós pel seu pas pel conjunt musical Leño.

## Vida i obra

Tony Urbano va començar la seva carrera musical amb el bateria tarragoní Ramiro Penas, amb qui van acompanyar el cantant estatunidenc Paul Sebastian abans d'anar a formar-se a Madrid, a on va conéixer els germans Armando i Carlos De Castro. Amb aquests tres músics van fer el conjunt musical Coz abans de formar el grup Leño el 1977.
Després de la fi del grup Leño Urbano es va apartar durant un temps del món musical. Posteriorment Urbano va ser membre del conjunt "ZERO" i va ser productor musical del grup "Presidents" i del grup tarragoní "Números Rojos".
Les seves cançons més destacades són "La Fina", "Más Madera" i "Maneras de Vivir".

## Premis i ressò

El 2001 va rebre el premi al millor autor de rock per la cançó "La Fina" en la V edició dels Premios de la Música donats per l'Academia de la Música d'Espanya.
El 2006 va actuar en la presentació de l'últim disc de Leño "Vivo 83" a la seu de la SGAE de Madrid en el que es van enregistrar cançons que van tocar en un concert a les font màgica de Montjuïc el 1983 en el que van ser teloners de Miguel Ríos en el que hi va haver 150.000 espectadors.
El febrer de 2010 es va editar un doble CD amb DVD que recollia 26 temes del grup Leño titulat "Bajo la corteza".
Un grup de tarragonins va engegar una campanya de recollida de signatures perquè l'ajuntament de Tarragona dediqués un carrer al seu conjunt musical.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fallece Tony Urgano, bajista de Leño y creador de "Maneras de vivir"». Público, 27-08-2014 [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ «Los Autories y Editores lamentan el fallecimiento del mítico bajista Tony Urbano». SGAE. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2014. [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ «Web oficial de Coz». coz. [Consulta: 27 agost 2014].
* 1 2 «Entrevista a Tony Urbano (Leño):"nunca habrá una reunión de Leño para hacer pabellones». Hipersónica. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2014. [Consulta: 27 agost 2014].
* 1 2 3 EFE «Mor Tony Urbano, exbaixista de Leño». El Periódico, 27-08-2014 [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ «Mor Tony Urbano, baixista de Leño i de Luz Casal». Ara, 27-08-2014 [Consulta: 27 agost 2014].
# Charles Vinci

Charles Thomas Jr. Vinci, conegut com a Charles Vinci, (Cleveland, 28 de febrer de 1933 - Elyria, 13 de juny de 2018) fou un aixecador estatunidenc, guanyador de dues medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Nasqué el 28 de febrer de 1933 a la ciutat de Cleveland, població situada a l'estat d'Ohio.

## Carrera esportiva

Participà, als 23 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova masculina de pes gall (-56 kg.), un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia).
Al llarg de la seva carrera guanyà dues medalles en el Campionat del Món d'halterofília i dues més en els Jocs Panamericans. Fou campió del seu país entre 1954 i 1956 així com entre 1958 i 1961.

## Referències

* 1 2 3 4 «Charles Vinci» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-02-14. [Consulta: 1r maig 2015].
# PKU

PKU té els següents significats:
* Universitat de Pequín (de l'acrònim en anglès Peking University), universitat pública amb seu a Pequín, a la Xina
* Fenilcetonúria (del seu nom en anglès Phenylketonuria), malaltia genètica que provoca la impossibilitat de metabolitzar la fenilalanina