OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nastri d'argento 1963

Els Nastri d'argento 1963 foren la 18a edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata) que va tenir lloc el 27 de març de 1963 al cinema Barberini de Roma. Després dels premis, es va produir l'estrena de la pel·lícula Il Gattopardo de Luchino Visconti.

## Guanyadors
### Productor de la millor pel·lícula

* Goffredo Lombardo - pel conjunt de la seva producció
* Alfredo Bini - pel conjunt de la seva producció
* Franco Cristaldi - Salvatore Giuliano

### Millor director

* Nanni Loy - Le quattro giornate di Napoli
* Francesco Rosi - Salvatore Giuliano
* Michelangelo Antonioni - L'eclisse

### Millor argument original

* Elio Petri i Tonino Guerra - I giorni contati
* Dino Risi - Il sorpasso
* Bruno Caruso - Mafioso

### Millor guió

* Pasquale Festa Campanile, Massimo Franciosa, Nanni Loy i Carlo Bernari - Le quattro giornate di Napoli
* Vasco Pratolini, Mario Missiroli i Valerio Zurlini - Cronaca familiare
* Enzo Provenzale, Franco Solinas, Francesco Rosi i Suso Cecchi D'Amico - Salvatore Giuliano

### Millor actor protagonista

* Vittorio Gassman - Il sorpasso
* Alberto Sordi - Mafioso
* Marcello Mastroianni - Cronaca familiare
* Salvo Randone - I giorni contati

### Millor actriu protagonista

* Gina Lollobrigida - Venus imperial
* Franca Valeri - Parigi o cara
* Monica Vitti - L'eclisse

### Millor actriu no protagonista

* Regina Bianchi - Le quattro giornate di Napoli
* Lea Massari - Le quattro giornate di Napoli
* Lilla Brignone - L'eclisse

### Millor actor no protagonista

* Romolo Valli - Una storia milanese
* Gian Maria Volonté - Le quattro giornate di Napoli
* Renato Salvatori - Smog

### Millor vestuari

* Piero Tosi - Senilità
* Giancarlo Bartolini Salimbeni - Venus imperial
* Veniero Colasanti - El Cid

### Millor banda sonora

* Piero Piccioni - Salvatore Giuliano
* Carlo Rustichelli - Le quattro giornate di Napoli
* Goffredo Petrassi - Cronaca familiare

### Millor fotografia en blanc i negre

* Gianni Di Venanzo - Salvatore Giuliano
* Armando Nannuzzi - Senilità
* Roberto Gerardi - I sequestrati di Altona

### Millor fotografia en color

* Giuseppe Rotunno - Cronaca familiare
* Pier Ludovico Pavoni - Ti-Koyo e il suo pescecane
* Gábor Pogány - Venus imperial

### Millor escenografia

* Luigi Scaccianoce - Senilità
* Veniero Colasanti - El Cid
* Mario Garbuglia - Boccaccio '70 (per l'episodi Il lavoro)

### Millor curtmetratge

* Mauro Severino - Chi è di scena

### Millor productor de curtmetratge

* Comité per les celebracions bolonyeses de la Unitat d'Itàlia - Il Risorgimento oggi

### Millor pel·lícula estrangera

* François Truffaut - Jules et Jim
* Tony Richardson - A Taste of Honey
* John Cassavetes - Ombres (Shadows)

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1963, mymovies.it
* ↑ 1963 a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Vegeu també

* David di Donatello 1963

## Enllaços externs

* Un gattopardo per i nastri - I Nastri d' Argento 1963 a YouTube
* Nastri d'Argento 1963 al web de la RAI
* Los "Nastri d'Argento", Oscars italianos, Triunfo. Año XVIII, n. 44 (6 abr. 1963),p. 40-41
# Nastri d'argento 1954

Els Nastri d'argento 1954 foren la vuitena edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata que va tenir lloc el 15 de juliol de 1954.

## Guanyadors
### Productor de la millor pel·lícula

* PEG Film i Cite Film - I vitelloni

### Millor director

* Federico Fellini - I vitelloni

### Millor guió

* Vitaliano Brancati, Sergio Amidei, Vincenzo Talarico e Luigi Zampa - Anni facili

### Millor interpretació de protagonista femenina

* Gina Lollobrigida - Pane, amore e fantasia

### Millor interpretació de protagonista masculí

* Nino Taranto - Anni facili

### Millor actriu no protagonista

* Elisa Cegani - Tempi nostri - Zibaldone n. 2

### Millor actor no protagonista

* Alberto Sordi - I vitelloni

### Millor banda sonora

* Mario Zafred - Cronache di poveri amanti

### Millor fotografia

* Mario Craveri - Magia verde

### Millor escenografia

* Pek G. Avolio - Cronache di poveri amanti

### Premi especial

* Lea Padovani pel conjunt de les seves interpretacions
* Antonio Pietrangeli - Il sole negli occhi

### Millor documental

* Magia verde de Gian Gaspare Napolitano

### Millor pel·lícula estrangera

* Little Fugitive de Ray Ashley, Morris Engel i Ruth Orkin

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1954, mymovies.it
* ↑ 1954 a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Enllaços externs

* Assegnati i "Nastri d'Argento" 1954 a YouTube
* Fotografies dels Nastri d'Argento 1954 a fotopalmas.com
# Narsès de Pèrsia

Narsès, o també Narseh o Narseus(en pahlavi 𐭭𐭥𐭮𐭧𐭩), va ser rei d'Armènia (de l'any 272 al 292 i rei sassànida de Pèrsia del 292 al 302. Era fill de Sapor I. Abans de ser rei va ser príncep a Sakastana (Sistan), Sind i altres llocs. Va succeir al seu besnebot Bahram III mercès al suport que tenia dels magnats i del cap religiós Karder.
Com a rei de Pèrsia va succeir el 271 al seu germà Artavasdes VII, que el 272 va pujar al tron amb el nom d'Ormazd I). El 283 la derrota davant els romans va fer perdre als perses la meitat occidental d'Armènia, i llavors Narsès només era rei d'Armènia oriental, mentre els romans van instal·lar com a rei a la part occidental a Khosrov II, fill de Tiridates II. El 287 els perses, derrotats altre cop, van renunciar a Armènia Occidental que va passar llavors a Tiridates III, germà de Khosrov, mentre Narsès conservava la part oriental. Narsès va retornar a Pèrsia el 293 per pujar al tron imperial.
Va estar durant vuit anys en guerra contra Dioclecià i contra el seu gendre Galeri. Tiridates III d'Armènia, fill de Tiridates II, i que era aliat romà, va fer alguns atacs que van provocar la resposta persa l'any 296. Sorprès per l'ofensiva persa, va fugir però Galeri va poder aturar l'atac quan va arribar en ajut i es va sumar a les forces armènies, rebutjant als perses. Després Galeri va envair Mesopotàmia on es trobava Narsès i es van lliurar tres batalles, les dues primeres sense guanyador clar, però la tercera, lliurada a Cal·linícon, suposà una gran victòria per Narsès i una greu derrota per Galeri que es va haver de retirar cap a Antioquia. El seu sogre Dioclecià, que era a la ciutat, li va tirar en cara la derrota. Galeri va preparar la revenja i a l'hivern va fer els preparatius (296-297) per una nova invasió d'Armènia amb 25000 homes.
El 297 va entrar a Armènia on ja era Narsès; amb el suport dels armenis va sorprendre el camp persa i va derrotar Narsès, que va haver de fugir; la dona del rei, les seves germanes i alguns dels seus fills van ser fets presoners. Tota la Mesopotàmia oriental va tornar als romans i Tiridates III va conservar el tron armeni. Narsès va enviar un ambaixador de nom Afraban a Galeri per obtenir la pau però el cèsar romà no va donar cap resposta; finalment, després de consultar a Dioclecià, aquest va recomanar acceptar la pau amb els perses, pau que es va concertar probablement el mateix any 297; segons aquest tractat, es van cedir cinc províncies a Roma: Intilene, Sofene, Arzanene, Corduena i Zabdicene; altres llistes donen Arzanene, Moxoene, Zabdicene, Rehimene i Corduena; el regne d'Armènia rebia alguns territoris per la part de Mèdia, fins a la fortalesa de Zintha. Pèrsia renunciava a qualsevol dret sobre el Regne d'Ibèria.
Poc després de la pau, Narsès va abdicar a favor del seu fill Ormazd II. Va viure encara alguns anys més però se sap que ja era mort el 309.

## Referències

* ↑ Daryaee, Touraj. Sasanian Persia: the rise and fall of an empire. Londres; Nova York: I.B. Tauris & Co. Ltd in association with the Iran Heritage Foundation, 2014, p. 10-11. ISBN 9781780763781.
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1896 - 100 metres lliures per a mariners

Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1896 :
| Lliures |||||
| 100 m | homes |
| 500 m | homes |
| 1.200 m | homes |
| 100 m mariners | homes |
| 1900> |||||
Els 100 metres lliures per a mariners fou una de les quatre proves del programa olímpic de natació dels Jocs Olímpics d'Atenes de 1896. La cursa sols sols estava oberta a mariners de l'Armada Reial Grega. Tres foren els nedadors que hi prengueren part, tot i que fins a onze complien el requisit. El vencedor fou Ioannis Malokinis el guanyador, amb un temps quasi un minut superior al realitzat en els 100 metres lliures.
La naturalesa excloent d'aquesta cursa és un fenomen poc freqüent als Jocs Olímpics, que en general inclouen només proves obertes a tots els competidors; Bill Mallon, al seu llibre sobre els Jocs de 1896, diu sobre aquesta prova que "la seva inclusió als registres Olímpics és dubtosa en el millor del cas". Amb tot, la competició és recollida a la base de dades dels medallistes olímpics del Comitè Olímpic Internacional, i no hi ha constància que Pierre de Coubertin, o qualsevol altra figura important dels inicis del moviment olímpic modern s'oposessin a la seva inclusió.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Ioannis Malokinis (GRE) | Spiridon Chasapis (GRE) | Dimitrios Drivas (GRE) |

## Resultats

| Nedador | País | Temps |
| Ioannis Malokinis | Grècia | 2'20,4" |
| Spiridon Chasapis | Grècia | desconegut |
| Dimitrios Drivas | Grècia | desconegut |

## Referències

* Mallon, Bill; & Widlund, Ture (1998). The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson: McFarland. ISBN 0-7864-0379-9 (pdf) (anglès)
# Natalia Mardero

Natalia Mardero (Montevideo, 22 de setembre de 1975) és una escriptora, periodista i redactora creativa uruguaiana.

## Biografia

Natalia Mardero és llicenciada en comunicació social. El seu llibre Posmonauta (ed. Llatina 2001; Irrupciones 2010) va rebre el Premi Municipal de Narrativa el 1998 i el Premi Revelació en la Fira del Llibre de Montevideo el 2001.
Es va exercir com a columnista de la revista Freeway. El 2004 edita la novel·la Guía para un Universo (ed.Cauce), amb il·lustracions d'Eduardo Barreto.
El 2006 rep el premi Fundació BankBoston de joves escriptors. S'editen contes de Posmonauta en llibres d'ensenyament primari a Xile (ed. Marenostrum, 2007, 2013).
El 2012 edita el llibre Gato en el ropero y otros haikus (Irrupciones, 2012). Ha participat en diverses antologies com El descontento y la promesa, Esto no es una antología i 22 Mujeres.
Escriu habitualment al seu blog Madonna es mi madrina.

## Obres

* 2001, Posmonauta (ed. Latina; Irrupciones 2010).
* 2004, Guía para un universo.
* 2012, Gato en el ropero y otros haikus.
* 2014, Cordón Soho.
* 2019, Escrito en Super 8.

## Referències

* ↑ «Historias del amor liviano en tiempos modernos» (en castellà). El País. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 1r abril 2020].
* 1 2 «Cordón Soho de Natalia Mardero» (en castellà). Montevideo Portal, 03-12-2014.
* ↑ «Generación Soho» (en castellà). El País.
* ↑ «Registros literarios del tiempo». Brecha, 16-08-2019.

## Enllaços externs

* «¿Qué leer?» (en castellà). Espectador.
* «Madonna es mi madrina» (en castellà).
# Murdo

Murdo és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 612 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Murdo tenia 612 habitants, 271 habitatges, i 160 famílies. La densitat de població era de 375,1 habitants per km².
Dels 271 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,6% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 40,6% no eren unitats familiars. En el 37,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.104 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.196 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 16.008 $. Entorn del 10,5% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Murdo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Murdo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Murdock (Nebraska)

Murdock és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 269 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Murdock tenia 269 habitants, 110 habitatges, i 75 famílies. La densitat de població era de 865,5 habitants per km².
Dels 110 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,3% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.781 $ i la renda mediana per família de 45.357 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.875 $ mentre que les dones 22.031 $. La renda per capita de la població era de 16.766 $. Aproximadament el 2,3% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Murdock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Murdock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nalut (districte)

El districte de Nalut (àrab: شعبية نالوت, xaʿbiyya Nālūt) és un dels actuals vint-i-dos districtes de Líbia. Posseeix com a capital a la ciutat de Nalut. Comparteix fronteres internacionals amb Tunísia, més específicament amb les governacions de Tataouine i Médenine. El 2006 tenia 93.224 habitants.

## Referències

* ↑ cita web |url= http://statoids.com/uly.html |títol=Districts of libya| editorial= statoids.com |dataaccés= 21 de març de 2011|idioma=anglès
# Neso

Neso (en grec antic Νησώ) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
La menciona Hesíode a la Teogonia, on dona una llista de 53 nereides. Neso i la seva germana Nesea eren les nereides que protegien les illes.
Un dels satèl·lits de Neptú, Neso, porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 249
* ↑ «Nereides». Theoi greek mythology. [Consulta: 25 maig 2022].
# Mínbar

El mínbar (àrab: منبر, minbar, plural منابر, manābir) és una trona o plataforma elevada emprada a les mesquites, a la qual s'accedeix per unes escales, i des de la qual es fan els anuncis solemnes a la comunitat musulmana o des d'on es pronuncien els sermons. Fou introduït des de l'època del Profeta. El nom probablement derivi de l'arrel nbr ('estar a dalt'). El mínbar més antic del món es troba a la gran mesquita de Kairuan, a Tunísia.

## Referències

* ↑ Galindo Aguilar, 2004, p. 74-81.

## Bibliografia

* Galindo Aguilar, Emilio. «Minbar». A: Enciclopedia del Islam (en castellà). vol. VII. Madrid: Darek-Nyumba, 2004. ISBN 978-84-88059-22-2.
# Neoperla taibaina

Neoperla taibaina és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina: Gansu i Shaanxi.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Du, 2005. A: Du & Sivec. Plecoptera. A: Yang, X. K. (Ed.). Insect Fauna of Middle-west Qinling Range and South Montains of Gansu Province 50, 51.
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Li, W., H. Wang & W. Lu, 2011. Zootaxa 2735:57.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Nontronita

La nontronita és un mineral de la classe dels silicats (fil·losilicats), concretament del grup de l'esmectita, que rep el seu nom de la localitat francesa de Nontron, on va ser descoberta l'any 1827. També se la coneix com a cloropal o hidroferripirofilita.

## Característiques

La nontronita és un silicat, del tipus alumini-fil·losilicat amb làmines de mica, sodi i ferro, hidroxilat i hidratat. L'estructura molecular és en làmines amb tetraedres i octaedres. El grup de l'esmectita a què pertany són tots minerals similars a l'argila que cristal·litzen en el sistema monoclínic. A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: titani, magnesi i calci, els quals li donen les diferents tonalitats de color que presenta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nontronita pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, willemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, chernykhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilithionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilithionita, fluorannita, shirokshinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, bileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïita, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyita, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Acostuma a aparèixer com a mineral secundari, producte de l'alteració a la intempèrie de roques ígnies de tipus basalt, kimberlites i altres roques ultramàfiques. També pot formar-se en sòls amb cendra volcànica pobrament drenats, així com en alguns dipòsits de minerals sotmesos a alteració hidrotermal de tipus basalt o calcàries amb metamorfisme de contacte. És un mineral autigènic en els sediments marins recents.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: quars, òpal, hornblenda, piroxens, olivina, mica o caolinita.

## Referències

* ↑ «Nontronite». Mindat. [Consulta: 11 agost 2013].
* ↑ «Nontronite Mineral Data». Webmineral. [Consulta: 11 agost 2013].
# Norsethita

La norsethita és un mineral de la classe dels carbonats, que pertany al grup de la dolomita. Va ser anomenada l'any 1959 per Mary Emma Mrose, E.C.T. Chao, Joseph James Fahey, i Charles Milton en honor de Keith Norseth, geòleg de la mina de Westvaco, Wyoming. És isoestructural amb l'ankerita, la dolomita, la kutnohorita i la minrecordita.

## Característiques

La norsethita és un carbonat de fórmula química BaMg(CO₃)₂. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.

## Formació i jaciments

Es troba com a mineral autigènic en la Formació Green River de Wyoming.

## Referències

* 1 2 3 «Norsethite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* Mrose M E, Chao E C T, Fahey J J, Milton C (1961) Norsethite, BaMg(CO3)2, a new mineral from the Green River formation, Wyoming. American Mineralogist 46, 420-429
* Lippmann F (1967) Die kristallstruktur des norsethit, BaMg(CO3)2, im vergleich zum dolomit, CaMg(CO3)2. Naturwissenschaften 54, 514-514
* Effenberger H, Zemann J (1985) Single crystal X-Ray investigation of norsethite, BaMg(CO3)2: one more mineral with an aplanar carbonate group. Zeitschrift für Kristallographie (1985): 171: 275-280.
* Neues Jahrbuch für Mineralogie, Monatshefte (1999): 87.
* Effenberger, H., Pippinger, T., Libowitzky, E., Lengauer, C. L., & Miletich, R. (2014). Synthetic norsethite, BaMg (CO3) 2: revised crystal structure, thermal behaviour and displacive phase transition. Mineralogical Magazine, 78(7), 1589-1611.
# Neoculladia

Neoculladia és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Neoculladia incanelloides Bleszynski, 1967
* Neoculladia incanellus (Zeller, 1877)
* Neoculladia subincanella Bleszynski, 1967

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 1r febrer 2019].
# Neodadaisme

El neodadaisme és el nom amb què es coneix el moviment New Dada, un moviment d'arts visuals que va realitzar obres d'art amb similituds en el mètode o la intenció amb les obres de l'antic dadaisme. Iniciat el 1955 als Estats Units, el neodadaisme es caracteritza per l'ús de materials moderns, iconografia popular, i contrastos absurds. També nega pacientment els conceptes tradicionals de l'estètica. El terme el popularitzà Barbara Rose durant la dècada del 1960, i es refereix sobretot a obres creades durant aquella dècada i l'anterior.
Els artistes que el van integrar van recórrer sobretot a l'alienació de l'objecte respecte del seu context habitual, incorporant-hi elements de la realitat a través del collage fotogràfic, tal com havien fet els dadaïstes Kurt Schwitters i Raoul Hausmann. Tot i que les intencions dels artistes neodadaistes eren molt diferents de les dels artistes del pop, de vegades ha rebut el nom o s'ha confós amb l'art pop.
El terme de neodadaistes s'ha aplicat a un grup internacional d'artistes conegut com a fundació Kroesos, liderat per Mark Divo. que al 2002 van ocupar l'edifici del centre de Zúric on es va iniciar el moviment Dadà.
Artistes relacionats amb el moviment són Jasper Johns, Yves Klein, Robert Rauschenberg, Claes Oldenburg, i Jim Dine. El moviment també ajudà a inspirar el Pop Art i el grup artístic Fluxus.

## Llista de neodadaïstes

* Joseph Beuys
* Lee Bontecou
* John Cage
* John Chamberlain
* Bruce Conner
* Jim Dine
* Mark Divo
* Richard Hamilton
* Dick Higgins
* Jasper Johns
* Allan Kaprow
* Andy Kaufman
* Edward Kienholz
* Yves Klein
* George Maciunas
* Charlotte Moorman
* Robert Morris
* Yoko Ono
* Nam June Paik
* Robert Rauschenberg
* Wolf Vostell
* Emmett Williams
* David Woodard

## Vegeu també

* Antiart
* Happening
* Performance
* Pop art
* Fluxus

## Referències

* 1 2 3 «neodadaisme | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ David Hopkins. Neo-avant-garde. Rodopi, 2006, p. 49–. ISBN 90-420-2125-X.
* ↑ Craft, Catherine. An audience of artists : Dada, Neo-Dada, and the emergence of abstract expressionism (en anglès). Chicago: University of Chicago Press, 2012. ISBN 978-0-226-11680-8.
* ↑ «Kroesos Foundation - definition - Encyclo». [Consulta: 30 octubre 2020].

## Enllaços externs

* (anglès) Neo-Dada, a la web de la fundació Guggenheim
* «Neo-Dada» (en anglès). Tate Gallery.
* (alemany) Definició de Neodada Arxivat 2017-11-29 a Wayback Machine.
* (anglès) Sobre el Dada