OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nembus

Nembus (51 d'Andròmeda / 51 Andromedae) és una estrella de la constel·lació d'Andròmeda. Hom creia que Johann Bayer havia designat aquesta estrella com a Ípsilon Persei (υ Persei), però la designació de Flamsteed 51 Andromedae és actualment la designació oficial. És una estrella estrella gegant taronja del tipus K amb una de la magnitud aparent +3,59. Està aproximadament a 174 any llum de la Terra.

## Localització

La localització de l'estrella es mostra en aquesta il·lustració de la constel·lació d'Andròmeda:

## Referències

* ↑ Olin J. Eggen «Space-velocity vectors for 3483 stars with proper motion and radial velocity». Royal Observatory Bulletin, 1962, pàg. 79.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Arsen R. Hajian «Stellar Angular Diameters of Late-Type Giants and Supergiants Measured with the Navy Prototype Optical Interferometer» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 12-1999, pàg. 3032–3038. DOI: 10.1086/301114.
* ↑ Henrique Schmitt «Fundamental Parameters of 87 Stars from the Navy Precision Optical Interferometer» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 20-12-2017, pàg. 30-45. DOI: 10.3847/1538-3881/AA9D8B.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 Eva Grebel «SP_Ace: a new code to derive stellar parameters and elemental abundances» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-02-2016, pàg. 2–2. DOI: 10.1051/0004-6361/201526758.
* 1 2 David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
# FK Pobeda Prílep

El FK Pobeda Prílep (en macedoni ФК Победа) és un club de futbol macedoni de la ciutat de Prílep.

## Història

Evolució del nom:
* 1941: Goce Delcev Prílep
* 1950: FK Pobeda Prílep

## Palmarès

* Lliga macedònia de futbol: 2
** 2004, 2007
* Copa macedònia de futbol: 1
** 2002

## Enllaços externs

* Web oficial
* Blog Arxivat 2021-06-30 a Wayback Machine. (anglès)
* Web de seguidors (anglès)
# Camelins

Els camelins (Camelinae) són una subfamília de mamífers artiodàctils de la família dels camèlids. Aparegueren a Nord-amèrica durant el Miocè inferior. Els laminis (llames, guanacs, alpaques i vicunyes) passaren a Sud-amèrica i els camelinis (camells) migraren a Euràsia abans que els camelins desapareguessin de les seves terres ancestrals nord-americanes durant l'últim període glacial. Els seus caràcters distintius inclouen un cap petit, un coll prim, un rostre esvelt, narius estrets i el llavi superior fes.

## Referències

* 1 2 Entrada «Camelinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ Prothero, 2017, p. 172.
* ↑ Fariña, Vizcaíno i De Iuliis, 2013, p. 116.

## Bibliografia

* Fariña, R. A.; Vizcaíno, S. F.; De Iuliis, G. Megafauna: Giant Beasts of Pleistocene South America (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 978-0-253-00719-3.
* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
# Michele Brown

Michele Brown (3 de juliol de 1939), nascuda Michele Mason, és una atleta australiana ja retirada, especialista en salt d'alçada, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on fou sisena en la competició del salt d'alçada del programa d'atletisme. El 1964, als Jocs de Tòquio, va guanyar la medalla de plata en la mateixa prova, rere la romanesa Iolanda Balas.
En el seu palmarès també guanyà tres medalles als Jocs de la Commonwealth: dues d'or, el 1958 i 1966, i una de bronze, el 1962; així com tres campionats nacionals.
El 2010 fou inclosa a l'Athletics Australia Hall of Fame.

## Millors marques

* Salt d'alçada. 1m 83cm (1964)

## Referències

* 1 2 Michele Brown a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Michele Brown» (en anglès australià). [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ «Australian Athletics Results». [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ «Athletics Australia Hall of Fame». Athletics Australia.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Baldriga

Baldriga és un nom comú que s'aplica a una sèrie d'ocells marins de la família dels procel·làrids (Procellariidae), que també inclou els fulmars, petrells i prions. Amb comportament pelàgic, passen la major part de les seves vides al mar i només acudeixen a la costa per criar.
El nom comú «baldriga», no té significat taxonòmic. De fet els membres dels gèneres Pseudobulweria i Aphrodroma, coneguts com a petrells semblen estar més prop de les baldrigues dels gèneres Puffinus i Calonectris, que aquestes amb Procellaria, que és l'altre gènere conegut com a baldriga.

## Gèneres de baldrigues

Es coneixen amb el nom de baldriga les espècies dels següents gèneres:
* Procellaria, amb 5 espècies, entre elles la baldriga de barbeta blanca.
* Calonectris, amb 4 espècies, entre elles la baldriga cendrosa mediterrània.
* Puffinus, amb 18 espècies, entre elles la baldriga balear.
* Ardenna, amb 7 espècies.

## Referències

* ↑ Bretagnolle, V., Attié, C., Pasquet, E., (1998) "Cytochrome-B evidence for validity and phylogenetic relationships of Pseudobulweria and Bulweria (Procellariidae)" Auk 115(1):188-195 PDf fulltext Arxivat 2008-12-17 a Wayback Machine.
* ↑ Nunn, Gary B. & Stanley, Scott E. (1998): Body Size Effects and Rates of Cytochrome b Evolution in Tube-Nosed Seabirds. Molecular Biology and Evolution 15: 1360-1371. PDF fulltext Corrigendum
# Comune

El comune (els comuni en plural), a Itàlia, és la divisió administrativa bàsica, tant de províncies com de regions, i el seu equivalent a Catalunya seria el municipi.
És encapçalat per un batlle (sindaco) dins un consell, el Consiglio Comunale. Les oficines del comune són en un edifici normalment anomenat el Municipio, o Palazzo Comunale, és a dir la casa de la vila o la casa de la ciutat.
En el cens del 2001 hi havia 8.101 comuni a Itàlia; varien considerablement en àrea i població. Per exemple el comune de Roma té una àrea de 1,285.30 km² i una població de 2.546.804 d'habitants, i és el més gran i el més poblat d'Itàlia; Fiera di Primiero, a la província de Trento, és el comune més petit per superfície, amb només 0.15 km², i Morterone (província de Lecco) és el més petit per població, amb només 33 habitants. La densitat de comuni varia segons la província o regió, per exemple, la província de Bari té 1.564.000 habitants a 48 municipis, (32.000 habitants per municipi); mentre que la Vall d'Aosta té 121.000 habitants en 74 municipis, o 1.630 habitants per municipi. Molts comuni també tenen policia municipal, que és responsable de responsabilitats d'ordre públiques. El control de trànsit és la seva funció principal, així com controlar establiments comercials per assegurar que obren i tanquen segons la seva llicència.
Un comune normalment comprèn:
* una ciutat principal o poble, que gairebé sempre dona el seu nom al comune. Aquesta ciutat se l'anomena capoluogo ("capital") del comune. La paraula comune és també utilitzada en la parla informal per referir-se a l'ajuntament.
* unes altres àrees exteriors anomenades frazioni (singular: frazione), normalment pobles petits, o agrupació de cases.
* unes àrees "internes" anomenades circoscrizione (circumscripció) i són àrees administratives dintre d'una ciutat.

## Referències

* ↑ Constitució de la República Italiana # Article 114

## Vegeu també

* Regions d'Itàlia
* Províncies d'Itàlia

## Enllaços externs

* Istat.it - Codis dels comuni Arxivat 2011-01-09 a Wayback Machine. (italià)
# Éric Prié

Éric Prié (4 de març de 1962) és un jugador d'escacs francès que té el títol de Gran Mestre Internacional des del 1995.
A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2017, hi tenia un Elo de 2482 punts, cosa que en feia el jugador número 37 (en actiu) de França. El seu màxim Elo va ser de 2532 punts, a la llista de l'octubre de 2007.

## Resultats destacats en competició

Ha estat campió de França el 1995 i campió del Ciutat de París en els anys 1982, 1983, 1992 i 1996.
L'agost de 2005 fou campió de l'Obert Internacional de Figueres per davant de Jorge A. González i Evgeni Janev.

### Participació en olimpíades d'escacs

Prié ha participat, representant França, en tres Olimpíades d'escacs entre els anys 1990 i 1996, amb un resultat de (+11 =9 –6), per un 59,6% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 1990 en puntuar 7½ de 10 (+5 =5 -0), amb el 75,0% de la puntuació, amb una performance de 2632.

## L'Atac Prié

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
Prié dona nom a una obertura d'escacs, l'Atac Prié (ECO D00, Obertura tancada) : 1.d4 d5 2.a3 (diagrama). Ell explica que aquest moviment prevé la jugada usual de les negres Ab4 i, en algunes variants, prepara l'avançament del peó b2-b4. Aquesta darrera idea és similar a jugar la defensa eslava, variant Chebanenko (també coneguda com a Variant Chameleon), amb els colors invertits. Altres moviments transposa en aquest sistema, per exemple 1.d4 e6 2.a3 d5.
Aquesta obertura té el problema que cal una preparació teòrica excessiva pels jugadors d'escacs d'elit jugant un sistema raonable però inusual, que obliga a les negres a pensar des del principi de la partida en comptes de fer moviments apresos de memòria. Prié va aconseguir aquest fet amb èxit a la seva estrena contra aficionats, però també contra jugadors titulats.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Éric Prié» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: França"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ Butlletí d'escacs de la FCE, núm.125, pàg.59
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
* ↑ Éric Prié. «A White Chameleon» (PDF). [Consulta: 23 novembre 2017].
# Ni del Cotxer

Ni del Cotxer (ν Aurigae) és una estrella de la constel·lació del Cotxer. Està aproximadament a 215 anys llum de la Terra.
Ni Aurigae és una estrella gegant groga del tipus G amb una magnitud aparent de +3,97. Una estrella de la desena magnitud a 54,6 segons d'arc es designa com a Ni Aurigae B. Es tracta, doncs, d'una companya òptica.

## Referències

* ↑ Olin J. Eggen «Space-velocity vectors for 3483 stars with proper motion and radial velocity». Royal Observatory Bulletin, 1962, pàg. 79.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VII». Astronomy and Astrophysics, 1993, pàg. 591–592.
* 1 2 Eva Grebel «SP_Ace: a new code to derive stellar parameters and elemental abundances» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-02-2016, pàg. 2–2. DOI: 10.1051/0004-6361/201526758.
* 1 2 David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ «High-resolution spectroscopic survey of 671 GK giants. I - Stellar atmosphere parameters and abundances» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 12-1990, pàg. 1075–1128. DOI: 10.1086/191527.
# Niccolò Acciaiuoli

Niccolò Acciaiuoli (1310-1365) fou un noble napolità
Fill d'Acciaiolo i net de Guidalotto Acciaiuoli, fou comte de Terlizzi i Satriano des del 1348, però va canviar el feu el 1349 pel comtat de Melfi (primer comte de Melfi, amb Melfi, Rapolla, Cisterna i Spinazzola). Fou també comte de Gerace (amb Tropea i Seminara) des del 1349. Comte palatí de Nàpols des el 1348, baró de Calamata, Vostitza i Nivelot des el 1338, senyor sobirà de Corint des el 1358, senyor de Gioia, Canosa, Corneto i Palo des el 1348, senyor de Ginosa i Matera des el 1348 al 1349, senyor del castell de Sant’Elmo (a Nàpols) des el 1348, senyor de Tramonti, Roccapiemonte, Maiori, Gragnano, Pino, Scafati, Nocera dei Pagani i Lettere des el 1349, senyor dei Cava, Buccino, San Marzano, Valle i Civitella d'Abruzzo des el 1349 (bescanviat per Matera i Ginosa),
Ambaixador del Regne de Nàpols a la república de Florència des el 1341 i gran senescal del regne de Sicília des el 1348, capità general del ducat de Calàbria des el 1349, capità general de l'expedició napolitana a Sicília el 1354, senador de Roma des el desembre del 1359, comte (governador) de la campanya romana i rector del Patrimoni de Sant Pere (desembre del 1359), ambaixador del Papa a Milà (desembre del 1359), sotsgovernador de Romanya (octubre del 1360)
Va morir a Nàpols el 8 de novembre de 1365.
# Micromysticetus

Micromysticetus és un gènere extint de cetacis de la família dels eomisticètids que visqueren a l'oceà Atlàntic durant l'Oligocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya i els Estats Units. La seva classificació és incerta: s'ha proposat situar-lo en una família a part, la dels cetoteriòpsids, però el registre fòssil no permet establir amb certesa si aquest últim és un tàxon vàlid. Les espècies d'aquest grup eren més petites que Cetotheriopsis, un parent proper seu. El nom genèric Micromysticetus significa 'balena barbada petita'.

## Referències

* ↑ Entrada «Micromysticetus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ Sanders i Barnes, 2002, p. 274.

## Bibliografia

* Sanders, A. E.; Barnes, L. G. «Paleontology of the Late Oligocene Ashley and Chandler Bridge Formations of South Carolina, 2: Micromysticetus rothauseni, a primitive cetotheriid mysticete (Mammalia: Cetacea)» (en anglès). Smithsonian Contributions to Paleobiology, 93, 2002, pàg. 271-293.
# Mikko Hietanen

Mikko Hietanen (Polyany, 22 de setembre de 1911 - Laukaa, 3 de febrer de 1999) fou un atleta finlandès, especialista en curses de fons, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre als Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on abandonà en la marató del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, fou dissetè en la marató.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en la marató al Campionat d'Europa d'atletisme de 1946, per davant del seu compatriota Väinö Muinonen. Fou el campió finlandès de marató entre 1945 i 1948 i aconseguí la millor marca mundial de l'any el 1946, 1947 i 1948. Durant la seva carrera va establir sis nous rècords mundials en distàncies entre 15 milles i els 30 quilòmetres.

## Millors marques

* marató. 2h 29' 39" (1947)

## Referències

* ↑ «Mikko Hietanen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ Mikko Hietasen syntymästä 100 vuotta
* ↑ Yearly Ranking Leaders. Marathon
* ↑ World Record Progressions. Track
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 11 maig 2020].
# Balduí II de Gant

Balduí II de Gant o Balduí d'Alost, anomenat el Gros o el Gran († 13 de juny de 1097) durant el setge de Nicea, senyor de Tronchiennes i comte d'Alost, fou un croat flamenc.

## Biografia

Era el fill de Balduí (I) († 1082), comte d'Alost, i d'Oda, de parentiu desconegut. El seu pare havia rebut del comte de Flandes Robert el Frisó les terres de Tronchiennes i el país de Waes.
Fou fet presoner per Amelric, conestable de Flandes, a qui feia la guerra.
El 1096, Balduí II va participar en la primera croada. Al mes de maig de 1097, l'exèrcit dels croats va assetjar la ciutat de Nicea. Fou durant aquest setge que Balduí de Gant va morir.

## Matrimoni i descendència

Balduí es va casar amb Matilde, de parentiu desconegut. El comte de Flandes, Robert de Jerusalem, va arrabassar a la seva vídua Tronchiennes i el país de Waes. Matilde va fer una donació a l'església de Saint-Pierre de Gant per a l'ànima del seu marit, mort de les seves ferides a Nicea. Van tenir com a descendents coneguts a:
* Baudouin III de Gant († 1127), dit el Barbut, que fou comte d'Alost i de Tourcoing de 1098 a 1127, senyor d'Alost i de Waas, part dels Pars de Flandes.
* Ywan o Joan de Gant († 1145), comte d'Alost, Gant, Waas i Tronchiennes. Va succeir al seu germà el 1127. Es va casar amb Laureta d'Alsàcia, filla de Teodoric d'Alsàcia, comte de Flandes (1128-1168).

## Notes i referències

* ↑ Histoire de Tourcoing, per Alain Plateaux, Alain Lottin, Publicat per Presses Univ. Septentrion, 1986, pàg. 30.
* ↑ Des femmes éplorées: les veuves dans la société aristocratique du haut Moyen Âge, per Emmanuelle Santinelli, publicat per Presses Univ. Septentrion, 2003, p.55.

## Enllaços externs

* «Seigneurs d'Alost» a Medieval Lands.
# Jean Laurent (futbolista)

Jean Laurent (Maisons-Alfort, 30 de desembre de 1906 - 14 de maig de 1995) fou un futbolista francès de les dècades de 1920 i 1930.
Era germà del també futbolista Lucien Laurent. Pel que fa a clubs, defensà els colors de CA Paris, FC Sochaux, Club Français, Stade Rennais, I Toulouse FC (1937). Fou 9 cops internacional amb la selecció francesa de futbol, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1930.

## Referències

* ↑ Jean Laurent (futbolista) a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Jean Laurent (futbolista) Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Fares

«Fares» té aquests significats:
* Geografia:
** Fares de Messènia, vegeu Calamata
** Fares d'Acaia
** Fares de Beòcia
** Fares (Sant Ferriol), població del municipi de Sant Ferriol a la Garrotxa
*** Jaciment arqueològic de Fares, el Paleolític.
* Religió:
** Fares és un personatge bíblic que apareix a l'Evangeli segons sant Mateu
# Honanodon

Honanodon és un gènere extint de mamífers mesonics de la família dels mesoníquids que visqueren a Àsia durant l'Eocè mitjà, fa entre 37,2 i 48,6 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província xinesa de Henan. L'espècie H. hebetis tenia el protocònid oblic a la part posterior i una línia fina que separa el talònid. Aquest últim és ascendent i s'obre cap endavant. Ocupaven un nínxol ecològic semblant al que avui en dia correspon a les llúdries. El nom genèric Honanodon significa 'dent de Henan'.

## Referències

* 1 2 Entrada «Honanodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ Zhang, Zheng i Ding, 1979, p. 2.

## Bibliografia

* Zhang, Y.; Zheng, J.; Ding, S. «Mesozoic and Cenozoic Red Beds of South China» (en anglès), 1979.
# Miklós Holop

Miklós Holop (Budapest, 2 de febrer de 1925 - Budapest, 12 de novembre de 2017) va ser un waterpolista hongarès que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la competició de waterpolo.

## Referències

* ↑ «Elhunyt Holop Miklós, az 1948-as olimpia ezüstérmes vízilabdázója» (en hongarès). olimpia.hu [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ «Miklós HolopOlympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 2 juliol 2019].
# Baltasar Morell

Baltasar Morell va néixer a la segona meitat o finals del segle XVI probablement a Barcelona. Estudià dret a la Universitat d'Osca. Posteriorment es doctorà en dret i va obtenir la càtedra per exercir com a professor en instituts.
Va ser nomenat Conseller tercer entre els anys 1601-1602. Entre els anys 1602-1604 va exercir el càrrer de rector de la Universitat de l'Estudi General.
També va treballar com assessor de la Generalitat de Catalunya i l'any 1614 treballà com a jutge de l'Audiència, feina que es prolongà fins a l'any 1622, moment de la seva defunció.

## Referències

* ↑ García Carcel, Ricardo. «La Universidad de Barcelona en el siglo XVI. Aproximación a un estado de la cuestión». Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2003, p.31
* ↑ Fernández Luzón, Antonio, La Universidad de Barcelona en el siglo XVI. Barcelona: Publicacions i Edicions Universitat de Barcelona, 2005, p. 31.

## Bibliografia

* García Carcel, Ricardo. «La Universidad de Barcelona en el siglo XVI. Aproximación a un estado de la cuestión» a Fernández Luzón, Antonio, La Universidad de Barcelona en el siglo XVI. Barcelona: Publicacions i Edicions Universitat de Barcelona, 2005, pp. 23-34.
* Fernández Luzón, Antonio, La Universidad de Barcelona en el siglo XVI. Barcelona: Publicacions i Edicions Universitat de Barcelona, 2005. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB
* Fernández Luzón, Antonio, La Universidad de Barcelona en el siglo XVI [Tesis doctoral dirigida pel Dr. Ricardo García Cárcel]. Bellatera: Universitat Autònoma de Barcelona. Departament d'Història Moderna i Contemporània, 2003. Disponible a: TDX Tesis Doctorals en Xarxa.

## Enllaços externs

* Enllaç al Catàleg d'Autoritats de la UB. Baltasar Morell Arxivat 2015-02-03 a Wayback Machine., registre d'autoritat.
# Marcel Langiller

Marcel Langiller (Charenton-le-Pont, Vall del Marne, 2 de juny de 1908 - París, 28 de desembre de 1980) fou un futbolista francès dels anys 1920 i 1930.
Pel que fa a clubs, jugà a un grapat de clubs francesos, com foren, fins al 1928 CA Paris, Excelsior Athlétic Club de Roubaix (1928-1933), Red Star (1934-1936), AS Saint-Étienne (1935-1937) i CA Paris (1936-1938). Guanyà dues copes de França els anys 1928 i 1933.
Jugà durant deu anys a la selecció francesa un total de 30 partits, marcant 7 gols. Participà en la primera Copa del Món l'any 1930.

## Palmarès

* Copa francesa de futbol: 1928 i 1933
* Segona divisió francesa: 1934

## Referències

* 1 2 Perfil a la Federació Francesa de Futbol

## Enllaços externs

* Perfil a la FFF