OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estructura tramada

Les estructures tramades són estructures formades per barres verticals (pilars) i barres horitzontals (bigues). Els pilars i les bigues s'uneixen entre si de forma rígida per aconseguir formes tridimensionals. Els moderns edificis de blocs d'habitatges i d'oficines són estructures tramades.

## Materials

Els materials més utilitzats en les estructures tramades són l'acer, el formigó armat i en menor mesura la fusta.

### Biguetes i revoltons

Entre els pilars es col·loquen bigues d'acer o de formigó armat. Damunt de les bigues es col·loquen altres bigues més petites, les biguetes. En l'espai que hi ha entre dues biguetes s'encaixen unes peces ceràmiques anomenades revoltons. Sobre els revoltons es col·loca una capa de formigó armar, anomenada capa de compressió, el que seria el terra o se sostre d'un pis s'anomena forjat. En els edificis més grans els forjats es fan mitjançant lloses de formigó.

### Formigó armat

El formigó en una barreja de ciment, sorra, grava i aigua. Quan el formigó qualla, forma una massa sòlida semblant a la pedra. El formigó és molt resistent als esforços de compressió (suporta molt bé pes al damunt, però no és gaire resistent als de tracció (no suporta bé que l'estirin o que el flexionin, s'acaba trencant). Per augmentar la seva resistència a tot tipus d'esforços, es posen a l'interior barres d'acer (que suporta bé la tracció), formant el que s'anomena formigó armat, que és el material més emprat en les construccions modernes. El conjunt de barres d'acer s'anomena armadura.

### Fonaments

El pes d'una construcció se suporta pel terreny on s'assenta. Si és de roca resistent es podria construir directament, però el més habitual és que el terreny sigui tou pel que és necessari construir uns fonaments per evitar que la construcció s'enfonsi al sòl i s'esquerdi. Els dos tipus de fonaments més usats són el de sabates i el de llosa.

### Lloses i columnes

Damunt dels fonaments es construeix l'estructura. Als edificis de certa grandària ja no es fan forjats mitjançant bigues, biguetes i revoltons, sinó que es construeix una llosa contínua que integra a una sola unitat aquests tres elements i permet construir més ràpid.

### Tancaments, coberta i acabats

Un cop acabada l'estructura es construeix la coberta (la teulada) i els tancaments (les parets exteriors de l'edifici). Finalment es fan els interiors i els acabats exteriors. Antigament un material deia diverses funcions alhora. Els murs de maó, per exemple deien d'estructura, tancaments i acabats. En l'arquitectura moderna se separen molt bé les diferents funcions de l'edifici. Això permet seleccionar els millor materials per cada funció (formigó armat per a l'estructura, maons i aïllants als tancaments, etc.) i distribuir el treball de l'obra entre professionals especialitzats.

## Referències

* ↑ Estructures a blocs.xtec.cat
* ↑ Estructures resistents

## Enllaços externs

* Tecnologia d'estructures
* Les estructures Arxivat 2016-11-20 a Wayback Machine.
# EuroVelo

Eurovelo (European Cycle Route Network) és una xarxa de rutes trans-europees de llarga distància per realitzar en bicicleta. La xarxa s'està desenvolupant de forma local des de diversos països i entitats i fou coordinada inicialment per la European Cyclist Federation (ECF, Federació Europea de Ciclistes), per Sustrans del Regne Unit i per De Frei Fugle de Dinamarca. Des del 2007, la coordinació la fa la ECF junt a socis nacionals i regionals.
Tot i que la xarxa està dissenyada per un ús essencialment cicloturista, les rutes EuroVelo també donen suport als desplaçaments locals diaris (per anar a la feina, a l'escola, per oci, etc). De fet, l'objectiu d'EuroVelo és encoratjar a utilitzar la bicicleta en la major part dels desplaçaments possibles.
La distància total de les rutes planificades és d'uns 70.000 km, dels quals 45.000 ja estan construïts.

## Les rutes d'Eurovelo

Les rutes estan identificades per nombres enters.

### Rutes nord-sud

    EV 1 - Ruta de la costa atlàntica: Cap Nord - Sagres 8.186 km
    EV 3 - Ruta dels Pelegrins: Trondheim - Santiago de Compostel·la 5.122 km
    EV 5 - Via Romea Francigena: Londres - Roma i Bríndisi 3.900 km
    EV 7 - Ruta de l'Europa Central: Cap Nord - Malta 7.305 km
    EV 9 - Ruta del mar Bàltic a l'Adriàtic (Ruta d'Amber): Gdańsk - Pula 1.930 km
    EV 11 - Ruta de l'Europa de l'Est: Cap Nord - Atenes 5.984 km
    EV 13 - Ruta del Teló d'Acer: Del Mar de Barens fins al Mar Negre 7.650 km
    EV 15 - Ruta del Rin: entre Suïssa i els Països Baixos 1.320 km

### Rutes est-oest

    EV 2 - Ruta de les capitals: Galway - Moscou 5.500 km
    EV 4 - Ruta de Roscoff a Kíev 4.000 km
    EV 6 - De l'Atlàntic al mar Negre (Ruta dels Rius): Nantes - Constança 4.448 km
    EV 8 - Ruta mediterrània: Cadis - Atenes i Xipre 5.888 km

### Circuits

    EV 10 - Ruta del mar Bàltic (Circuit de Hansa) 7.980 km
    EV 12 - Ruta del mar del Nord 5.932 km
Distància total: 63.505 km

## Referències

* 1 2 3 4 5 Šimunović, Pilko i Banožić, 2012, p. 243.
* ↑ Šimunović, Pilko & Banožić 2012, p. 243 ofereix dades del 2012.
* 1 2 Šimunović, Pilko i Banožić, 2012, p. 244.

## Bibliografia

* Šimunović, Ljupko; Pilko, Hrvoje; Banožić, Mario «Development of National Cycle Route Induced by EuroVelo Cycle Networks-Danube Cycle Route Case Study.». Suvremeni promet: časopis za pitanja teorije i prakse prometa, 32, 3-4, 2012, pàg. 241-247.

## Vegeu també

* Ruta cicloturista del Danubi

## Enllaços externs

* (anglès) Lloc oficial
* (anglès) European Cyclist's Federation
# Estefania de Provença

Estefania de Provença (Arle, 1110 $^{(Gregorià)}$ - c. 1163 $^{(Gregorià)}$) va ser una aristòcrata occitana, filla de Gerbert de Gavaldà i Gerberga de Provença. El 1116 va casar-se amb Ramon I dels Baus, senyor de Bèrra, aportant com a dot al matrimoni les terres que posteriorment serien anomenades bausenques.
El 1129, qua va morir la seva germana Dolça de Provença, el matrimoni va pretendre el Comtat de Provença i van conspirar contra qui fou el seu marit el comte Ramon Berenguer III. El conflicte va resoldre's amb les Guerres baussenques, i la victòria del Casal de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Estefania de Provença». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Estació de Bank & Monument

Bank i Monument són dues estacions del metro de Londres que formen un intercanviador anomenat oficialment "Bank-Monument complex", els seus noms per separat s'utilitzen a les entrades de les andanes de cada estació i al mapa del metro. El complex es troba al llarg del carrer de King William a Ciutat de Londres. Ambdós formen la vuitena estació més transitada de la xarxa, servida per cinc línies del metro de Londres i Docklands Light Railway (DLR).
Els noms provenen de trobar-se a prop del Banc d'Anglaterra i el Monument to the Great Fire of London (monument al gran incendi de Londres). El complex es troba a la zona 1.
| | Bank | |
| Anterior estació | Metro de Londres | Següent estació |
| St. Paul'sdirecció Ealing Broadway o West Ruislip | Central Line | Liverpool Streetdirecció Epping, Hainault o Woodford via Hainault |
| Moorgatedirecció Edgware, Mill Hill East o High Barnet | Northern Line | London Bridgedirecció Morden |
| WaterlooTerminal | Waterloo & City Line | Terminal |
| DLR |||||
| Terminal | Docklands Light Railway | Shadwell direcció Lewisham, Beckton o Woolwich Arsenal |
| | Monument | |
| Anterior estació | Metro de Londres | Següent estació |
| Cannon Streetdirecció Victoria | Circle Line | Tower Hilldirecció Liverpool Street |
| Cannon Streetdirecció Wimbledon, Richmond o Ealing Broadway | District Line | Tower Hilldirecció Upminster |
# Esticopòdids

Els esticopòdids (Stichopodidae) són una família d'equinoderms holoturoïdeus de l'ordre Synallactida, a la qual pertany, entre d'altres, l'espardenya de mar, una espècie freqüent al litoral dels Països Catalans.

## Característiques

Els membres d'aquesta família són majoritàriament holotúries de mida gran o mitjana amb una secció quadrada, una superfície ventral plana i grans projeccions còniques. La boca està envoltada de 20 tentacles peltats. Generalment es troben en substrats tous.

## Gèneres

La família Stichopodidae inclou 34 espècies en nou gèneres:
* Apostichopus Liao, 1980
* Astichopus Clark, 1922
* Australostichopus Levin, 2004
* Eostichopus Cutress & Miller, 1982
* Isostichopus Deichmann, 1958
* Neostichopus Deichmann, 1948
* Parastichopus Clark, 1922
* Stichopus Brandt, 1835
* Thelenota Brandt, 1835

## Referències

* ↑ ; H. Silver«Family Stichopodidae». North Australian Sea Cucumbers. Marine Species Identification Portal. Arxivat de l'original el 2014-11-29.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species». [Consulta: 5 juny 2020].
# Ev'rybody Today Is Turning On

Ev'rybody Today Is Turning On és una cançó provinent de l'espectacle musical I Love My Wife, estrenat a Broadway el 1977. El mateix any es va traduir al castellà amb el nom En el rollo está la solución.
La cançó prové del musical I Love My Wife, que seria adaptat a diversos idiomes i estrenat a diferents parts del món, com Madrid, on amb el títol Yo quiero a mi mujer, seria una obra molt popular. Hispavox publicaria un disc amb les cançons del musical.
La cançó no era especialment important, i podria haver sigut oblidada si no fóra per diversos factors. Un, va ser l'emissió de la cançó al programa de RTVE Aquí, Radio Sardina. Un altre, que Alfredo Landa abandonara l'equip original del musical, i fóra substituit pel líder de Micky y Los Tonys, Miguel Ángel Carreño. El nou intérpret trauria un disc amb la cançó, que fou un èxit, i de fet va ser la versió de Micky la que es va emetre a televisió.
Ja al segle xxi, la cançó es faria viral i seria compartida per xarxes socials per com d'inapropiada era la lletra, on s'animava al consum de drogues.

## Referències

* ↑ Flinn, Denny Martin. Little Musicals for Little Theatres: A Reference Guide to the Musicals that Don't Need Chandeliers Or Helicopters to Succeed. Hal Leonard Corporation, 2006, p. 82-83. ISBN 978-0-87910-321-7.
* 1 2 3 Moreno, Fidel. ¿Qué me estás cantando?: Memoria de un siglo de canciones. Penguin Random House Grupo Editorial España, 2018-05-03. ISBN 978-84-9992-809-8.
* 1 2 «Yo quiero a mi mujer | Francisco Valladares», 11-02-2017. Arxivat de l'original el 2017-02-11. [Consulta: 10 febrer 2022].
* 1 2 3 4 5 Bravo, Eduardo. «Cuando Micky, Alfredo Landa y Paco Valladares cantaban que las drogas eran la solución» (en espanyol europeu). [Consulta: 10 febrer 2022].
* ↑ «En el Rollo Está la Solución - La Fonoteca» (en castellà). [Consulta: 10 febrer 2022].
# Estat client

Un estat client és un estat controlat en l'àmbit econòmic, polític o militar per un altre estat més poderós en assumptes internacionals. El tipus de relació és una relació bilateral normalment beneficiosa, i amb obligacions mútues, però diferents.
Al llarg de la història, molts països han practicat el clientelisme enfront de països la subordinació podien assegurar sense haver d'assumir el cost. Els tipus d'estats clients inclouen: estat satèl·lit, estat associat, estat titella, neocolònia, protectorat, estat vassall i estat tributari.

## Exemples

* Pèrsia i les ciutats estat gregues practicaven el clientelisme amb estats menys poderosos, com Atenes amb la Lliga de Delos o Esparta amb la Lliga del Peloponès. Posteriorment, Filip II de Macedònia va imposar la Lliga de Corint.
* La República Romana va crear una gran quantitat d'estats clients que després van ser absorbits per l¡Imperi.
* Corea (sota la dinastia Koryo o Goryeo) va ser un estat client de l'Imperi Mongol al segle xiii, i del Japó a la fi de segle xix i principis del segle xx.
* L'Imperi Otomà tenia una sèrie d'estats vassalls o estats tributaris, en general localitzats a la perifèria de l'imperi, que estaven sota sobirania de govern imperial, però sobre els quals no exercia el control directe per diverses raons. Alguns d'aquests estats van servir com a estats tampons.
* França, després de la Revolució, va afavorir el sorgiment de "repúbliques germanes" a: Itàlia, Suïssa, Bèlgica i els Països Baixos, les quals es van convertir en estats clients durant l'imperi. Una mena similar van enfrontar Espanya i dos estats creats per Napoleó: el Gran Ducat de Varsòvia i la Confederació del Rhin.
* Els estats principescos de l'Índia eren entitats nominalment sobiranes de l'Índia Britànica que no eren governades en forma directa pels britànics, sinó per governants nadius sota un esquema de govern indirecte, subjecte a una aliança subsidiària i la suzerania de la Corona britànica.
* Durant la Segona Guerra Mundial, França es va convertir, sota el govern de Vichy, en un estat client de l'Alemanya nazi. Els nazis també van establir estats client en els seus territoris conquistats a l'est, com la República Eslovaca, l'Estat Independent de Croàcia i Sèrbia.

## Referències

* ↑ Graham Fry, Michael; Goldstein, Erik; Langhorne, Richard. «Organization of the International system». A: Guide to International Relations and Diplomacy (en anglès). Londres y Nueva York: Continuum, 2002, p. 9. ISBN 978-1-6235-6603-6 [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ Heròdot, 2009, p. 50 i 51.
* ↑ Rocca, Samuel. Herod's Judaea (en anglès). Eugene: Wipf and Stock, 2008. ISBN 978-1-4982-2454-3 [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ «Historia Universal bajo la República Romana, tomo I, libro segundo». imperivm.com. [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ Ramusack, Barbara. «The British construction of indirect rule». A: The new Cambridge history of India: The Indian princes and their states (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 2004, p. 85-87. ISBN 978-0-521-26727-4 [Consulta: 27 setembre 2018].
# Factiva

Factiva és una base de dades comercial d'informació de premsa, corporativa i comercial oferta per Dow Jones. La informació proporcionada per Factiva prové d'unes 35.000 fonts de notícies procedents de 197 països en 26 idiomes, entre elles diaris, revistes, imatges i més de 400 agències de notícies. Exclusiu a Factiva són The Wall street journal i les agències de notícies de Dow Jones i Reuters. Factiva també proporciona perfils d'empreses, dades financeres i de fons, dades històriques del mercat i contingut de pàgines web i blogs.

## Història

Factiva va sorgir el maig de 1999, quan l'agència de notícies anglesa Reuters i l'empresa d'informació financera Dow Jones & Company van decidir unir-se per crear un projecte comú, Dow Jones Reuters Business Interactive, que mig any després va rebatejar-se amb el nom que coneixem a dia d'avui, Factiva.
El 2006 Reuters va vendre la seva participació del 50 % a l'empresa sòcia, Dow Jones & Company, per un import equivalent a 128 milions d'euros i, per tant, aquesta darrera es va quedar amb la totalitat de les accions. No obstant això, un any després, l'empresa va passar a mans de News Corp, la multinacional de comunicació de masses de Rupert Murdoch, empresa propietària.
Dow Jones també és líder mundial en les borses, notícies financeres i de negocis. A més, ajuda els clients a minimitzar constantment els riscos de compliment.
Factiva no només és una base de dades d'informació, sinó que ha desenvolupat mòduls en col·laboració amb Microsoft, Oracle Corp., IBM i Yahoo! i va col·laborar amb empreses com EuroSpider, Comintell, PeopleSoft, MediaMap, Biz360, ChoicePoint, BTRadianz, AtHoc i Reuters. Amb Microsoft Office, per exemple, l'any 2003 es va annexar com una opció de cerca més al panell de cerca del programa. El 2005 va marcar un punt d'inflexió important en l'esdevenir de la base de dades, ja que l'empresa va prendre el control de les companyies 2B Reputation Intelligence Limited i Synapse. Aquesta incorporació va permetre desenvolupar Synaptica, una eina de software i Taxonomy Warehouse, una pàgina web que permet consultar informació sobre taxonomia, és a dir, la ciència de la classificació i l'ordenació. Així doncs, el 2008 es va publicar Synaptica Central, una pàgina web centrada en els recursos Synaptica on també es pogués debatre els termes i vocabulari especialitzat de la tecnologia.

## Referències

* ↑ Quint, Barbara «Factiva: The New Name for Dow Jones Reuters Business Interactive» (en anglès). Information Today, 08-11-1999.
* ↑ Walsh, Fiona; editor, business «Reuters sells Factiva news service to Dow Jones» (en anglès). The Guardian, 18-10-2006. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Ellison, Sarah; Karnitschnig, Matthew «Murdoch Wins His Bid for Dow Jones» (en anglès). Wall Street Journal, 01-08-2007. ISSN: 0099-9660.
* ↑ «2B Reputation Intelligence Limited: Private Company Information - Bloomberg». [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ «Synapse Group, Inc.: Private Company Information - Bloomberg». [Consulta: 28 novembre 2017].
# Eurosport

Eurosport és un canal europeu d'esports disponible per satèl·lit i cable en 54 estats i 18 llengües diferents.
Eurosport ofereix esports variats com la Lliga de Campions, el Ral·li París Dakar, els Jocs Olímpics, ciclisme, tennis i esports d'hivern.

## Enllaços externs

* Eurosport
# Fabien Causeur

Fabien Causeur (nascut el 16 de juny de 1987 a Brest, França) és un jugador de bàsquet francès. Amb 1.96 d'alçada, el seu lloc natural en la pista és el d'escorta. Actualment juga al Reial Madrid de la lliga ACB.

## Biografia
### Carrera de club

Fabien Causeur va fer el seu debut al Plouzané Brest abans d'unir-se al centre de formació del STB Le Havre (Pro A) el 2004 i començar la seva carrera professional el 2005.
Va fitxar pel Cholet el 2009 amb el qual va guanyar el títol de Campió de França 2010 i va jugar l'Eurolliga la temporada següent. El 2010-2011, Causeur es va lesionar amb perill de no arribar al final de temporada, però es va recuperar a temps pels playoffs, i va aconseguir portar al seu equip fins a la final. Per a la temporada 2011-2012, i després de la sortida de Sammy Mejía, es va convertir en el líder ofensiu de l'equip de Mauges. Va obtenir el títol de LNB Pro A MVP aquell any.
L'estiu de 2012, va signar per quatre anys pel Caixa Laboral Baskonia de la lliga ACB, on hi va coincidir amb el francès Thomas Heurtel.
Durant la temporada 2014-2015, el jugador francès va ser nomenat millor jugador en la 9a jornada, i conjuntament amb Álex Abrines en la 28a jornada de la Lliga Endesa.

### Internacional

Fabien Causeur va començar a ser part de la selecció francesa sub-20 a partir del 2007.
És seleccionat per primera vegada l'equip absolut el 2010 per disputar el Campionat del Món, el 2011 (no va ser seleccionat pels 12 components de l'equip en el grup final) i el 2012 va participar en els Jocs Olímpics de Londres de 2012. El 2013, arriba forçat per l'Eurocopa i anuncia la seva retirada de la temporada per a la seva recuperació de la lesió en el peu.
El 16 de maig de 2014, que forma part de la llista de vint-i-quatre jugadors preseleccionats per participar en la Copa del Món de 2014 a Espanya. Però no és part de la llista dels disset jugadors anunciada el 13 de juny.
El 2 de maig de 2015, és un dels 24 jugadors preseleccionats per participar en l'Eurobasket 2015. El 25 de juny de 2015, que forma part de la llista de 16 jugadors que encara poden participar en la competició. Però el 30 de juliol de 2015, quan es va iniciar la preparació, va haver d'abandonar el grup per precaució a causa d'una infecció del seu ull esquerre durant els entrenaments.

## Referències

* ↑ CAUSEUR, FABIEN HEIGHT: 1.96.

## Enllaços externs

* Fitxa a LNB
# Estrep (enginyeria)

* Per a altres significats, vegeu «Estrep».
Un estrep o contrafort és la part d'un pont destinada a suportar el pes de l'armadura.
Els seus objectius són els següents:
* Transmetre el pes als fonaments.
* Mantenir la disposició de la terra.
* Unir l'estructura a les vies d'accés.
* Servir de suport a un arc dins d'una estructura.

## Enllaços externs

* «Estrep (enginyeria)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Eusebi de Tarragona

Eusebi fou arquebisbe de Tarragona nomenat el 610, de família hispano-romana. Va substituir Asiàtic. Durant el seu govern de la diocesi va convocar el Concili d'Ègara. Va morir el 632. El seu successor fou Audax (633).
Eusebi de Tarragona Naixement:  ? Mort:  ? :
| Títols |||
| Precedit per: Asiàtic | Bisbe de Tàrraco (Llista de bisbes de Tàrraco) (610-632) | Succeït per: Audax |
# Fanocles

Fanocles (en llatí Phanocles, en grec antic Φανοκλη̂ς fou un poeta elegíac grec, un dels millors.
No se sap l'època en què va viure, però pel seu estil devia de ser possiblement contemporani d'Hermesianax de Colofó, Filetes de Cos i Cal·límac (segle iv aC), és a dir, en temps de Filip II de Macedònia i Alexandre el Gran. Les seves poesies, d'acord amb la seva època, parlaven principalment de la descripció dels costums i l'esperit de l'antiga vida grega, sota la forma de narracions principalment de caràcter amatori. Els personatges eren trets de l'antiga mitologia.
Plutarc l'anomena ἐρωτικὸς ἀνήρ (home eròtic), cosa que defineix la temàtica dels seus poemes. Climent d'Alexandria esmenta un poema seu de nom ́Ερωτες ἢ Καλοί en llatí Cupidines, segons Lactanci, que tractava sobre pederàstia on es descriuen els avantatges i les desgràcies que comportava aquest tipus de relació a l'antiga Grècia. Estobeu va conservar un considerable fragment de l'inici d'aquest poema. Parla de l'amor d'Orfeu per Càlais i la venjança de les dones tràcies. Per altres referències (Lactanci), es coneix que celebrava els amors de Cicne per Faetont, de Dionís per Adonis (Plutarc), de Tàntal per Ganimedes (Pau Orosi) i d'Agamemnó per Arginnos (Climent d'Alexandria i Properci). El poema és una mena d'història tràgica d'aquesta pràctica.

## Referències

* ↑ Phanocles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 237

## Bibliografia

* Nicolaus Bachius (Bach). Philetae Coi, Hermesianactis Colophonii, atque Phanoclis Reliquiae (en llatí). Halle: Libraria Gebaueria, 1829.
* Ludwig Preller. Ausgewählte Aufsätze aus dem Gebiete der classischen Alterthumswissenschaft (en alemany). Berlin: Weidmannsche Buchhandlung, 1864.
* Katherina Alexander. A stylistic commentary on Phanocles and related texts. (Amsterdam, 1988)
* Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
# Fanodem

Fanodem (grec antic: Phanodemus, llatí: Φανόδημος) fou un geògraf i mitògraf grec.
Va ser l'autor d'una obra sobre les llegendes i antiguitats de l'Àtica, els autors de les quals rebien el nom d'atidògrafs. L'època i lloc de naixement de Fanodem són incerts. Hom ha conjecturat, a partir d'un passatge de Procle, que hauria viscut abans de l'època imperial romana, car l'esmenten el gramàtic Dídim i Dionís d'Halicarnàs. Segons el filòleg i historiador dels clàssics Felix Jacoby, hauria viscut al segle iv aC, i hauria estat el pare de l'historiador Diïl·los.
El seu lloc de naixement podria haver estat Tarent, però també és possible que hagués nascut a Icos, una de les Espòrades, sobre la qual va escriure un llibre. En qualsevol cas, mostra un gran entusiasme i admiració per la grandesa de l'Àtica.
Hom cita tres obres de Fanodem, però la primera va ser sens dubte la més important:
* Ἀτθίς (sobre l'Àtica), en almenys 9 llibres. Eli Harpocratió en parla, i també Ateneu de Nàucratis i Plutarc.
* Δηλιακά (Sobre Delos), citada per Eli Harpocratió.
* Ἰκιακά (sobre l'illa d'Icos), que menciona Esteve de Bizanci.

## Referències

* 1 2 Phanodemus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 237-238
* ↑ Jacoby, Felix. Die Fragmente der Griechischen Historiker. Leiden: Brill, 1964, p. 325.
# FGH

FGH té els següents significats:
* Fragmente der griechischen Historiker, col·lecció de textos d'historiadors grecs
* Jerarquia de creixement ràpid (del seu nom en anglès Fast-Growing Hierarchy), família de funcions matemàtiques de creixement ràpid usada en complexitat computacional
* Fgh també és l'abreviatura de la ferrighoseïta, mineral de la classe dels silicats