OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aleksandr Rakhmanov

Aleksandr Rakhmanov (28 d'agost de 1989) és un jugador d'escacs rus que té el títol de Gran Mestre Internacional des del 2007.
A la llista d'Elo de la FIDE de desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2640 punts, cosa que en feia el jugador número 24 (en actiu) de Rússia. El seu màxim Elo va ser de 2654 punts, a la llista del maig de 2016 (posició 104 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2007 fou tercer al campionat d'Europa Sub-18 i també tercer al campionat del món Sub-18. El 2008 fou campió de l'Obert de Paleochora i de l'Obert d'Heraklio. El 2009 fou segon del Festival d'escacs d'Abu Dhabi. El 2010 fou primer en el desempat a l'Obert Voronezh Masters amb 7 punst de 9, primer a l'Obert Eltodo de partides ràpides jugat a Txèquia, i tercer a l'Obert la Pobla de Lillet (el campió fou Petr Velička). L'agost de 2012 fou segon de l'Obert de Sants (el campió fou Grzegorz Gajewski). El 2013 fou campió de l'Obert de Dubai amb 7½ punts de 9.
El juny del 2014 fou campió de l'Obert de Bòsnia amb 7 punts de 9, mig punt per davant del GM Matej Šebenik. El març del 2015 fou campió de Districte Federal del Nord-oest (Rússia).
El maig del 2016 fou 2-8è (tercer en el desempat) del V Obert Internacionat de Llucmajor amb 7 punts (el campió fou Julio Granda).

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Aleksandr Rakhmanov» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 24 juliol 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Aleksandr Rakhmanov «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-07-24. [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ «Resultats XX Obert La Pobla de Lillet». chess-results.com. [Consulta: 24 juliol 2015].
* ↑ «Resultats XIV Open Internacional de Sants». chess-results.com. [Consulta: 24 juliol 2015].
* ↑ «Aleksandr Rakhmanov impressive in 44th Bosna Open». chessdom.com. [Consulta: 24 juliol 2015].
* ↑ «Aleksandr Rakhmanov wins Northwestern Federal District Chess Championship». chessdom.com. [Consulta: 24 juliol 2015]. (anglès)
* ↑ «V Open Internacional de LLucmajor». chess-results.com. [Consulta: 15 maig 2016].
# Combinatòria analítica

La Combinatòria analítica és una branca de la combinatòria que descriu classes combinatòries fent servir funcions generadores, les sèries de potències formals de les quals sovint corresponen a funcions analítiques.
Donada una funció generadora, la combinatòria analítica intenta descriure el comportament asimptòtic d'una successió de fent servir tècniques algebraiques. Això sovint implica l'anàlisi de les singularitats de la funció analítica associada.
Dos tipus de funcions generadores s'utilitzen comunament: funcions generadores ordinàries i funcions generadores exponencials.
Una tècnica important per obtenir funcions generadores és la combinatòria simbòlica.

## Bibliografia

* François Bergeron, Gilbert Labelle, Pierre Leroux, Théorie des espèces et combinatoire des structures arborescentes, LaCIM, Montréal (1994). English version: Combinatorial Species and Tree-like Structures, Cambridge University Press (1998).

## Referències

* Herbert Wilf, Generatingfunctionology, Academic Press, 1990, ISBN 0127519556.
* Philippe Flajolet and Robert Sedgewick, Analytic Combinatorics, Cambridge University Press, 2008, ISBN 0521898064, Free online version of the book.
# Railhome BCN

Railhome BCN és un museu de trens en miniatura i d'objectes relacionats amb el món ferroviari, situat a Igualada, comarca de l'Anoia. És un dels museus destinats al modelisme més grans del país i va obrir les portes el mes de juliol de 2014. En un espai de més de 500 m2 s'hi exposa una maqueta ferroviària de 200 m2 a escala H0 que recrea perfils d'una ciutat centre-europea, 3000 peces de trens en miniatura, entre màquines i vagons, i objectes d'ús real com gorres de caps d'estació, plaques de fabricant, fanals, accions de companyies ferroviàries i fotografies històriques. La maqueta té forma de C, cosa que permet veure-la pels quatre costats, incloent muntanyes, turons, rius, llacs, horts, petits poblets i ports industrials, un incendi i un telefèric.

## Orígens i història del museu

Railhome BCN és un museu promogut per Antoni Rabell, el qual l'any 1974, amb només 10 anys, va visitar la maqueta de tren de l'igualadí Antoni Vives, moment en què va començar la seva passió. El següent pas va ser construir-se una maqueta d'Ibertren a escala N. En complir 18 anys va vendre la col·lecció d'Ibertren i va començar a col·leccionar trens en miniatura d'escala H0.
L'any 1997, Rabell, economista de professió, va comprar una nau al polígon industrial d'Igualada i poc després va començar a construir una maqueta de 200 m2 que li ocupà unes 10.000 hores de feina minuciosa i 15 anys de la seva vida. Durant aquest temps, adquirí formació visual i tècnica veient maquetes, principalment a Alemanya, Suïssa i Àustria. L'acte d'inauguració del museu tingué lloc el 31 de maig de 2014. El projecte culminà el 6 de juliol de 2014, data en què el museu i la maqueta obriren les portes al públic. El museu forma part dels equipaments de la Xarxa de Turisme Industrial de Catalunya. El juliol de 2014 l'associació Amics del Tren d'Igualada lliurà una placa de l'entitat al promotor del museu, Antoni Rabell, en agraïment per la tasca de difusió de l'afició al món ferroviari.
Per a un futur queda pendent l'obertura de la planta 0 del museu.

## Vegeu també

* Museu del Ferrocarril de Catalunya
* Museu de la Pell d'Igualada
* Museu del Traginer d'Igualada

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Anoia Diari, 26 de juliol de 2014, L'Igualadí Antoni Rabell ha creat el Museu del Tren on s'exposa una maqueta de 200 m² que ha anat construint ell mateix durant 15 anys
* 1 2 3 4 mundoferroviario.com, El Museo Railhome BCN de Igualada Arxivat 2014-08-27 a Wayback Machine.
* 1 2 Youtube de l'Ajuntament d'Igualada, Railhome BCN, el Museu del Tren en Miniatura d'Igualada
* ↑ Regió7, 1 de juny de 2014, Igualada estrena el nou museu dedicat al tren en miniatura
* ↑ Xarxa de Turisme Industrial de Catalunya, Museu del tren miniatura - RAILHOME BCN Arxivat 2014-08-27 a Wayback Machine.
* ↑ Infoanoia.cat, El Museu del tren en miniatura d'Igualada s'incorpora a la Xarxa de Turisme Industrial de Catalunya Arxivat 2014-08-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web del museu Railhome BCN
* Turisme industrial a Igualada Arxivat 2014-08-27 a Wayback Machine.
# Bisaran

Bisaran (en persa: بيساران, romanitzat com Bīsārān i Beysāran; també conegut com Bhasran) és un poble de majoria kurda del districte rural de Bisaran, al districte central del comtat de Sarvabad, a la província del Kurdistan, a l'Iran.

## Referències

* ↑ «Language distribution: Kordestan Province». Iran Atlas, 2015. Arxivat de l'original el 2017-12-04. [Consulta: 22 març 2021].
# Helmut Noll

Helmut Noll (Vegesack, 27 de juny de 1934 - Bremen, 27 de novembre de 2018) fou un remer alemany que va competir com a timoner durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla de plata en la prova del dos amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Heinz Manchen i Helmut Heinhold.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de rem de 1953, així com el campionat nacional de 1952.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Helmut Heinhold». [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Zweier m. Stm.)». [Consulta: 20 juny 2022].
# Acronictins

Els acronictins (Acronictinae) són una gran subfamília de lepidòpters ditrisis de la família dels noctúids (Noctuidae).

## Gèneres

* Acronicta
* Agriopodes
* Agrotisia
* Akoniodes
* Aleptina
* Aleptinoides
* Alika
* Amefrontia
* Amiana
* Amolita
* Amphia
* Amphidrina
* Amphilita
* Amphipoea
* Anamecia
* Anathetis
* Ancara
* Andobana
* Androlymnia
* Andropolia
* Anedhella
* Anereuthinula
* Annaphila
* Anorthodes
* Antachara
* Antha
* Anthodes
* Anthracia
* Anycteola
* Apaustis
* Apocalymnia
* Apsaranycta
* Apsarasa
* Araea
* Arboricornus
* Archanara
* Arcilasisa
* Arenostola
* Argyrhoda
* Argyrospila
* Argyrosticta
* Ariathisa
* Aseptis
* Athetis
* Atrachea
* Atrephes
* Atypha
* Aucha
* Auchecranon
* Auchmis
* Austrazenia
* Axenus
* Azenia
* Bistica
* Bryophilina
* Calymniodes
* Chalcoecia
* Chytonidia
* Conicophoria
* Craniophora
* Diphtherocome
* Eremobina
* Eulonche
* Gerbathodes
* Harrisimemna
* Hoplolythra
* Libyphaenis
* Licha
* Lophonycta
* Lucasidia
* Madeuplexia
* Merolonche
* Nacna
* Narcotica
* Ommatostolidea
* Polygrammate
* Pumora
* Simyra
* Subleuconycta
* Thalatha
* Uniramodes
* Victrix

## Referències

Beccaloni, G.W., Scoble, M.J., Robinson, G.S. & Pitkin, B. (Editors). 2003. The Global Lepidoptera Names Index (LepIndex). (accessed 03/06/2006)
* Natural History Museum Global Lepidoptera Names index Arxivat 2011-06-08 a Wayback Machine.
* Lafontaine, J.D.; Schmidt, B.C. 2010: Annotated check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico. ZooKeys, Arxivat 2010-02-09 a Wayback Machine. 40: 1-239. doi:10.3897/zookeys.40.414
* Rindge, F.H. 1952: A revision of the genus Annaphila Grote (Lepidoptera, Phalaenidae). Bulletin of the American Museum of Natural History 98 (3): 191-256. Full article: .
# Reial Monestir de l'Encarnació

El Reial Monestir de l'Encarnació és un convent de monges agustines recol·lectes de la ciutat de Madrid. Va ser fundat el 1611 per la reina Margarida d'Àustria. D'estil barroc, conserva un conjunt pictòric i escultòric destacat. Està gestionat per Patrimoni Nacional.

## Edifici

Destaca l'església de planta de creu llatina, d'una sola nou i cúpula sobre el creuer. La façana segueix l'estil de Francisco de Mora, amb una triple arcada d'ingrés, finestres i escuts alternats a la part alta i ràfec en forma de frontó amb òcul, un model que va ser repetit de manera constant en l'arquitectura religiosa espanyola del segle xvii.
Conserva importants conjunts pictòrics i escultòrics dels segles XVII i XVIII, amb obres de Luca Giordano, Juan van der Hamen, Vicente Carducho, Gregorio Fernández o Pedro de Mena. És d'esment un reliquiari que conserva un conjunt de 700 peces de bronze, corall, ivori i fustes fines procedents d'Itàlia, Alemanya, Espanya i els Països Baixos.
Al convent també s'hi guarda una relíquia de sant Pantaleó.

## Història

El monestir va ser fundat el 1611 per Margarida d'Àustria, consort de Felip III, fruit d'un desig personal de fer una obra semblant al convent de les Descalces Reials, impulsada per Joana d'Àustria. El convent va ser destinat a monges agustines recol·lectes de clausura.
L'edifici va ser projectat per Juan Gómez de Mora i fra Alberto de la Madre de Dios, que es va convertir en model del barroc madrileny. L'església va ser restaurada el 1761 per Ventura Rodríguez, i en el seu interior va comptar amb la col·laboració amb els millors pintors i escultors del moment, assolint un conjunt molt destacat.
La desamortització de 1836 va afectar el convent, ja que les monges van ser exclaustrades el 1842 i es va procedir a l'enderroc progressiu de l'edifici. El director de les obres de desenrunament era, el 1844, l'arquitecte Narciso Pascual Colomer, que treballava també en les obres de la plaça d'Oriente. Aquell mateix any es va aprovar el projecte de reconstrucció del convent, sobretot l'ala del carrer de San Quintín, iniciada el 1847, quan les monges van tornar després de cinc anys.
El 1994 va ser declarat Bé d'Interès Cultural. La seva gestió va a càrrec de Patrimoni Nacional.

## Referències

* 1 2 3 «Real Monasterio de la Encarnación» (en castellà). Patrimoni. Ajuntament de Madrid. [Consulta: 30 gener 2022].
* 1 2 3 4 5 6 7 «Monasterio de la Encarnación» (en castellà). Turisme. Ajuntament de Madrid. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Real Monasterio de la Encarnación» (en castellà). Patrimoni Nacional. [Consulta: 29 gener 2022].
# Retaule Ceràmic de Sant Roc (Suera)

El retaule ceràmic de Sant Roc, situat al carrer Del Retor, 3, en la façana principal, a nivell del primer pis, a mà esquerra de la balconada, en la localitat de Suera, a la comarca de la Plana Baixa; és un retaule ceràmic catalogat, en la categoria de Espai Etnològic d'Interès Local, com Bé de Rellevància Local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi: 1.
El retaule és obra de Inocencio V. Pérez Guillen, i data de finals del segle xix. El retaule està pintat amb pintura ceràmica policromada vidriada. En ell es presenta a Sant Roc amb vestimenta de pelegrí, amb barret d'ala ampla i aurèola. El sant porta el tirapeu amb la carabassa a la mà esquerra i la mà dreta la usa per aixecar el seu faldó mostrant la nafra de la seva cuixa esquerra. Com sempre la imatge del sant està acompanyada per un gos que porta un pa la boca. La figura del sant s'enquadra en un paisatge amb petits matolls esbossats. Tot el retaule presenta una orla color groc amb una fina línia central en color taronja. El conjunt està format per un total de 9 peces, unes de 20 × 20 i unes altres de 10 x20 centímetres, donant lloc a una composició rectangular de 60 centímetres per 50.
El retaule ceràmic està situat en una fornícula (sense ornamentació) de major grandària que el retaule ceràmic, i coberta en arc molt rebaixat, emplenant-se l'espai sobrant amb restes de taulells blancs.

## Referències

* 1 2 3 «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 5 abril 2018].
# Retaule ceràmic de Sant Bertomeu, Verge dels Dolors i Sant Julià

El retaule ceràmic de Sant Bertomeu, Verge dels Dolors i Sant Julià, a Vilafermosa, a la comarca de l'Alt Millars és un conjunt de tres panells ceràmics rituals, catalogats, de manera genèrica, com Bé Immoble de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).

## Descripció

Es tracta d'un conjunt format per tres panells juxtaposats en la façana d'un edifici del carrer Sant Julià s/n a Villafermosa, a uns 2,5 metres d'altura del sòl.
El retaule central ens presenta a la Dolorosa, amb un mantell blau i el simbòlic cor travessat per set punyals, típic del seu advocación, presentant una corona d'espines entre les mans en les quals també porta un blanc mocador. A la dreta es contempla a Sant Bertomeu, que es representa dempeus subjectant amb una cadena un drac al qual domina en situar-se sobre ell subjectant una curta daga amb la mà dreta. Finalment, el retaule de l'esquerra ens presenta a Sant Julià dempeus, amb robes típiques de bisbe, tocat amb mitra i a la seva mà dreta un llibre, i en l'esquerra una ploma, com a fons de la imatge una estada en la qual es pot veure un altar i un bàcul recolzat, el sòl en forma de tauler d'escacs i una finestra al fons de l'estada.
Cadascun dels retaules presenta una orla de color marró amb petits detalls decoratius en un to ocre. Tots els retaules presenten el nom de la advocación que representen en el taulell central de l'última final. El conjunt ho componen 27 peces, 9 per cada retaule, de les quals, les peces centrals són quadrades de 0,2 metres de costat, mentre que les laterals són de forma rectangular apaisada de 0,2 x 0,1 metres. El conjunt té unes dimensions de 0,6 x 1,2 metres. A més presenten, cadascun dels retaules, inscripcions que han de ser dels seus autors, així el retaule de Sant Bertomeu presenta en l'angle inferior dret: “J. Cotanda”; el de la Verge, en angle inferior esquerre: “F. Diago/Castelló”; finalment, el de Sant Julià presenta en el seu angle inferior esquerre: “Cotanda/l'Alcora”.
El conjunt es complementa amb una espècie de motllura a força de taulell blanc que ho embolica i sobre el mateix se situa un frontó triangular amb un fanal de forja al centre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?IdInmueble=13991
# Maksim Averin

Maksim Averin (en ucraïnès Максим Аверин; Lviv, 28 d'octubre de 1985) és un ciclista azerbaidjanès d'origen ucraïnès. Actualment milita a l'equip Synergy Baku Project.
És fill del ciclista soviètic Aleksandr Averin.

## Palmarès

* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina I
* 2014
** 1r al Poreč Trophy
* 2015
** Campió de l'Azerbaidjan en ruta
** Campió de l'Azerbaidjan en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 2016
** Campió de l'Azerbaidjan en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Azerbaidjan

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ievgueni Gléizerov

Ievgueni Gléizerov (en rus: Евгений Глейзеров); nascut el 20 de març de 1963), és un jugador d'escacs rus, que té el títol de Gran Mestre des de 1993.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2437 punts, cosa que en feia el jugador número 162 (en actiu) de Rússia. El seu màxim Elo va ser de 2600 punts, a la llista de maig de 2011 (posició 232 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2001 empatà al 1r-3r lloc amb Stanislav Voitsekhovski i Michal Krasenkow a Barlinek. Empatà als llocs 3r–6è amb David Berczes, Iuri Kuzúbov i Pia Cramling a la Rilton Cup 2008/2009. El 2009 guanyà en solitari el torneig de Parla, per damunt de Renier Vazquez Igarza i Salvador del Río
El 2010 empatà als llocs 1r-6è amb Kamil Mitoń, Lázaro Bruzón, Yuri Gonzalez Vidal, Bojan Kurajica i Bartlomiej Heberla al 4t Torneo Internacional de Ajedrez Ciudad de La Laguna. El 2011 empatà als llocs 1r–4t amb Qadir Huseynov, Merab Gagunashvili i Serguei Tiviàkov a la 19a edició del Torneig Obert Fajr i va guanyar el Campionat Internacional d'Eslovàquia a Banská Štiavnica (empatat als llocs 1r-3r amb els GMs locals Tomas Petrik i Jan Markos, però superant-los per desempat).

## Partides notables

* Iivo Nei vs Ievgueni Gléizerov, Osterskars op 1995, defensa francesa, variant de l'avenç (C02), 0-1.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Ievgueni Gléizerov» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 15 desembre 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Ievgueni Gléizerov «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 15 desembre 2011].
* ↑ «IX Emanuela Laskera open A» (en anglès). FIDE. [Consulta: 15 desembre 2011].
* ↑ El campió fou Sebastian Bogner: «Rilton Cup 2008/2009» (en anglès). FIDE. [Consulta: 15 desembre 2011].
* ↑ «XIV Campeonato de Parla 2009» (en anglès). FIDE. [Consulta: 15 desembre 2011].
* ↑ «Torneo Internacional de Ajedrez Ciudad de La Laguna» (en anglès). Chessdom.com. Arxivat de l'original el 2010-04-13. [Consulta: 23 desembre 2011].
* ↑ «19th Fajr International Open Chess Tournament» (en anglès). FIDE. [Consulta: 15 desembre 2011].
* ↑ «International Championship of Slovakia» (en anglès). Chessdom.com. Arxivat de l'original el 2011-12-05. [Consulta: 15 desembre 2011].
# Premis del New York Film Critics Circle

Els premis del New York Film Critics Circle (New York Film Critics Circle Awards) són els guardons que entrega el New York Film Critics Circle (NYFCC, el Cercle de Crítics de Cinema de Nova York), una associació fundada l'any 1935 de crítics de cinema de la premsa escrita. Són lliurats anualment i premien les millors pel·lícules de l'any, tot i que l'entitat atorga també premis individuals especials a persones i organitzacions que han fet contribucions significatives a l'art del cinema, com ara escriptors, directors, productors, crítics de cinema, restauradors de cinema, historiadors i organitzacions de serveis. Els premis NYFCC són els més antics atorgats pels crítics de cinema dels Estats Units i un dels més prestigiosos.

## Categories

* Millor pel·lícula
* Millor realitzador
* Millor actor
* Millor actriu
* Millor actor a un segon paper
* Millor actriu a un segon paper
* Millor primera pel·lícula
* Millor guió
* Millor fotografia
* Millor pel·lícula en llengua estrangera
* Millor pel·lícula documental
* Premi Especial

## Referències

* 1 2 «About - New York Film Critics Circle» (en anglès). New York Film Critics Circle. [Consulta: 16 octubre 2015].
* ↑ «Print Outlets Shrink But NY Film Critics Circle Adds Six To Roster» (en anglès). Deadline, 16-10-2015. [Consulta: 16 octubre 2015].
* ↑ «'Boyhood' Takes Home Best Film at 2014 New York Film Critics Circle Awards» (en anglès). Indiewire, 01-12-2014. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «A Movie You Probably Never Heard of Won Two Huge Prizes from the New York Film Critics Circle» (en anglès). Vanity Fair, 01-12-2014. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Peradèctids

Els peradèctids (Peradectidae) són una família extinta de mamífers que visqueren entre el Cretaci i el Miocè. Se n'han trobat restes fòssils a les Amèriques. Estaven emparentats amb els opòssums d'avui en dia.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 15 octubre 2011].
# Jozaria palustris

Jozaria palustris és un gènere de mamífer proboscidi extint de la família dels antracobúnids. Se n'han trobat restes fòssils al Pakistan.

## Referències

* 1 2 The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Pharsophorus

Pharsophorus és un gènere de marsupial sud-americà extint de la família dels borhiènids que visqué en l'Oligocè. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i Bolívia.

## Taxonomia

* Pharsophorus lacerans
* Pharsophorus tenax

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Leptotomus

Leptotomus és un gènere de rosegador extint de la família dels isquiròmids que visqué durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Colorado, Califòrnia, Texas, Utah, Wyoming i Nebraska (Estats Units), així com Saskatchewan (Canadà.

## Referències

* 1 2 The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Rapamys

Rapamys és un gènere de rosegador extint de la família dels isquiròmids que visqué durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Wyoming i Califòrnia (Estats Units).

## Referències

* 1 2 The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* R. W. Wilson. 1940. Californian paramyid rodents. Carnegie Institution of Washington Publication 514(5):59-84
# Thryptacodon

Thryptacodon és un gènere de mamífer extint de la família dels arctociònids que visqué durant el Paleocè i l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units i el Canadà.

## Referències

* 1 2 The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* W. D. Matthew. 1915. Bulletin of the American Museum of Natural History 34
# Miccylotyrans minimus

Miccylotyrans minimus és una espècie de teri extint de la família dels driolèstids que visqué durant el Juràssic. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units.

## Referències

* 1 2 The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* ↑ G. G. Simpson. 1927. Mesozoic Mammalia. VI. Genera of Morrison pantotheres. American Journal of Science 13:409–416
# Gobiohyus

Gobiohyus és un gènere d'artiodàctil extint de la família dels helòhids que visqué durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a la Xina.

## Referències

* 1 2 «The Paleobiology Database» (en anglès).
# Pseudocyon

Pseudocyon és un gènere de carnívor extint de la família dels amficiònids que visqué durant el Miocè. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units i a Europa.

## Taxonomia

* Pseudocyon sansaniensis
* Pseudocyon steinheimensis
* Pseudocyon styriacus

## Referències

* 1 2 «The Paleobiology Database» (en anglès).
# Saghacetus

Saghacetus és un gènere de cetaci extint de la família dels basilosàurids que visqué durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Egipte.

## Referències

* 1 2 «The Paleobiology Database» (en anglès).