OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xah Suvar

Xah Suvar (turc otomà: شهسوار; turc: Şehsuvar) (?, 1432 - el Caire, 1472) fou emir d'Elbistan de 1466 a 1472, de la dinastia Dhul-Kadr, germà i successor de Xah Budak.
Amb suport otomà es va revoltar el 1465 contra el seu germà Malik Arslan i va rebre el diploma d'investidura del sultà el 4 de desembre del 1465 que el nomenava «valí de tots els dominis dels seus ancestres i de tots els Bozklu i Dhul-Kadirlü», és a dir dels nòmades turcmans; però abans de poder ocupar la capital forces egípcies van intervenir i un cop d'estat va portar al tron al proegipci Xah Budak.
Durant dos anys va lluitar contra els egipcis, amb suport encobert dels otomans, sense aconseguir res decisiu i finalment el 1468, amb el suport d'un exèrcit otomà, va derrotar el seu rival i les forces egípcies i va assolir el poder.
Després d'obtenir el triomf va seguir lluitant contra els egipcis que van enviar dues expedicions al territori als que va derrotar (1468 i 1469) a causa de la mala direcció dels egipcis i de la poca disciplina de les tropes amb rivalitats entre soldats sirians i egipcis. Es va confiar i va demanar la retirada de les forces otomanes perquè ja no li semblaven necessàries, cosa que va molestar al sultà. El 1471 Qàït-Bay va aconseguir que el sultà otomà deixés de donar suport a Shah Suwar a canvi de retirar el suport egipci a Àhmad de Karaman i llavors els egipcis van retornar sobtadament, i Shah Suwar fou derrotat en un combat decisiu (avançat 1471) pel mameluc Ezbek, fugint a la fortalesa de Zamantu on va capitular a condició de conservar el principat com a vassall; però una vegada es va rendir fou fet presoner i enviat al Caire i executat (1472), i el tron fou donat al proegipci Xah Budak.
Xah Suvar fou l'únic sobirà de la dinastia que va encunyar moneda. Es van encunyar a la ciutat d'Aintab, probablement entre 1468 i juny de 1471, quan la ciutat va tornar a estar sota el control mameluc.

## Referències

* ↑ Har-El, Shai. Struggle for Domination in the Middle East: The Ottoman-Mamluk War, 1485-91 (en anglès). BRILL, 1995. ISBN 978-90-04-10180-7.
* ↑ Uğurluer, Murat «Ayntab'da Dulkadiroğlu Şehsuvar Bey Adına Basılan Sikke = The Coin Minted in Aintab in the Name of the Dulkadirid Shah Suwar Beg». Arkeoloji ve Sanat Dergisi, 28, 121, 2006. ISSN: 1300-4514.
# Erich Campe

Erich Campe (Heinersdorf, 1 de febrer de 1912 - 5 de maig de 1977) va ser un boxejador alemany que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata de la categoria del pes wèlter del programa de boxa, en perdre la final contra Edward Flynn.
El 1932 i 1934 guanyà el campionat alemany de la cateogoria. Posteriorment, entre 1946 i 1949, fou professional, amb un balanç de 5 victòries, 7 derrotes i 5 combats nuls.

## Referències

* ↑ «Erich Campe Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 19 gener 2019].
* ↑ Erich Campe a boxrec.com
# Eyal Halfon

Eyal Halfon (hebreu: איל חלפון‎; Netanya, 1956) és un autor i director de cinema israelià.
Després d'acabar els seus estudis a la Universitat de Tel-Aviv, on va estudiar història a la Facultat d'Humanitats Entin, va treballar inicialment com a periodista per a diverses revistes israelianes. Des de 1991, Halfon ha realitzat documentals i llargmetratges d'èxit, com Zirkus Palestina (קרקס פלשתינה) de 1998, que va guanyar cinc premis de l'Acadèmia israeliana. EL 2006 va guanyar el Premi Pierre Kast al millor guió i el premi del Públic a la XXVII edició de la Mostra de València per Eize Makom Nifla.

## Filmografia

* 1996 : Ha-Italkim Ba'im
* 1997 : Pa'amayim Humus
* 1998 : Ha-Haverim Shel Theo
* 1998 : Zirkus Palestina (קרקס פלשתינה)
* 2003 : Teum Kavanot
* 2005 : Eize Makom Nifla

## Referències

* ↑ Eyal Halfon a Watkins Publishng
* ↑ Eyal Halfon a Israel Film Center
* ↑ Un filme esloveno sobre el desencanto ante la entrada en Europa triunfa en la Mostra, El País, 27 d'octubre de 2006
# Leonardo Bruni

Leonardo Bruni (Arezzo, 1369 $^{(Gregorià)}$ - Florència, 1444) o Leonardo Aretino, humanista, historiador i polític italià.

## Biografia

Malgrat que la seva família era aretina, es traslladà a Florència, esdevenint ciutadà florentí el 1416. A Florència aprengué retòrica i feu amistat amb els humanistes Niccolò Niccoli, Poggio Bracciolini i Palla Strozzi, coetanis seus, freqüentant també a mestres com Coluccio Salutati i Manuel Crisolores.
A partir de 1405 va emprendre una carrera política a Roma, al servei d'Innocenci VII. El 1411 participà en el Concili de Constança en el seguici de l'antipapa Joan XXIII i des del 1415 s'establí definitivament a Florència, exercint el càrrec de canceller de la República de Florència des del 1427 fins a la seva mort, a la mateixa Florència, el 1444. Está enterrat a l'església de la Santa Croce.

## Obra

Va escriure una Historiae Florentini populi, en 12 llibres, que fou impresa el 1492. Aquesta obra destaca, a la seva època, per adoptar un mètode historiogràfic científic: confrontació de documents i allunyament d'una concepció providencialista de la història. En vulgar va escriure una Vita di Dante i una Vita di Petrarca, ambdues de 1434, així com algunes rimes i novelle (traduïda per Susanna Allés Torrent a l'editorial Adesiara l'any 2014). També compongué una peça dramàtica, la comèdia Poliscena, que és un dels antecedents de La Celestina.
Una altra obra seva, De studis et litteris, ad illustrem dominam Baptistam de Malatestis és un breu tractat, en la forma usual a l'època d'una carta, que constitueix probablement el primer tractat humanista sobre educació dirigit a una dona, Baptista di Montefeltro (o Baptista di Malatesta, com a nom de casada), que es considera una de les primeres en la sèrie de dones estudioses pròpies del Renaixement. Consta que aquesta obra tingué difusió en terres catalanes, constant-ne un exemplar a la biblioteca de l'humanista català Pere Miquel Carbonell.
Fou un dels millors escriptors de llatí del seu temps i s'esmerçà a aconseguir que es traduïssin del grec les obres de Plató i Aristòtil.

## Referències

* ↑ Text de l'obra a aussagen b logik.org (PDF) Arxivat 2007-07-04 a Wayback Machine.
* ↑ Vegeu també reproducció digital del manuscrit Epistula Leonardo Aretini ad Malatesta Disponible en línia a www.li.uchicago.edu
* ↑ Leonardo Bruni d'Arezzo, De Studiis et Litteris; W.H. Woodward, ed., dins Vittorino da Feltre and Other Humanist Educators (Cambridge: Cambridge University Press, 1912), 119-33 (Disponible en línia; conté la traducció a l'anglès del citat De Studiis el Litteris.

## Bibliografia

* (castellà) Mauri Furlan, La Retórica de la Traducción en el Renacimiento
* (castellà) Maurilio Pérez González, Leonardo Bruni y su tratado De interpretatione recta
* (portuguès) Leonardo Bruni Aretino, Mauri Furlan, De interpretatione recta / Da tradução correta (obra de Bruni, trad. de Mauri Furlan)
# Hermann Kreuzer

Hermann Kreuzer va ser un jugador de rugbi alemany que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la competició de rugbi, com a integrant de l'equip FC 1880 Frankfurt, que exercia d'equip nacional en aquesta competició.

## Referències

* ↑ «Hermann Kreuzer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2012. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ Die Gründerjahre des deutschen Rugbysports (alemany) DRV website – Foundation years, Consulta: 3 abril 2010
# Peter Jamvold

Peter Krefting Jamvold (Løten, Hedmark, 27 d'agost de 1896 - Oslo, 4 de juny de 1962) va ser un regatista noruec que va competir a començaments del segle xx. Era cosí del també regatista Gunnar Jamvold.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or en els 10 metres (1907 rating) del programa de vela, a bord de l'Eleda.

## Referències

* 1 2 «Peter Jamvold Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Aida Esteve Quintero

Aida Esteve Quintero (Rubí, Vallès Occidental, 12 de març de 2001) és una futbolista catalana.
Migcampista, començà a practicar el futbol a la Unió Esportiva Rubí i, posteriorment, es formà a l'academia de l'Espanyol. En categoria juvenil, jugà amb el filial del Futbol Club Barcelona, debutant a la Segona Divisió femenina la temporada 2017-18. Va jugar un únic partit amb el primer equip, la final de la Copa Catalunya 2018-19. L'estiu de 2020 fitxà per la SD Eibar amb el qual debutà a la Primera Divisió i, dos anys després, s'incorporà al Madrid Club de Fútbol. Internacional amb la selecció espanyola en categories de formació, s'ha proclamat campiona d'Europa sub-17 (2018). Amb la selecció catalana sub-16, guanyà el campionat d'Espanya de seleccions autonòmiques (2017).

## Palmarès

* 1 Copa Catalunya: 2018

## Referències

* ↑ Martínez, Andrea. «La rubinenca Aida Esteve fitxa per la SD Eibar de la Primera Divisió de futbol femení». Tot Rubí, 18-07-2020. [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ «Final de la Copa Catalunya femenina» (en castellà). Mundo Deportivo. [Consulta: 15 octubre 2022].
* ↑ Menayo, David. «Aida Esteve se enfrenta a su ex en su momento más dulce» (en castellà). Marca, 04-11-2021. [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ Sevilla Herraiz, Alicia. «Aida Esteve ya es del Madrid CFF» (en castellà). Reinas del balón, 08-08-2022. [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ «Aida Esteve, campiona d’Espanya amb la selecció catalana Sub16 de futbol». Diari de Rubí, 15-06-2017. [Consulta: 21 juny 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Aida Esteve Quintero - Txapeldunak
* Fitxa d'Aida Esteve Quintero - FC Barcelona
# Erik Bladström

Erik Bladström (Västervik, 29 de març de 1918 - Västervik, 21 de maig de 1998) fou un piragüista suec que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín on, fent parella amb Sven Johansson, guanyà la medalla d'or en la competició del K-2 plegable, 10.000 metres del programa de piragüisme. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món en aigües tranquil·les de 1938 en la mateixa prova.

## Referències

* 1 2 «Erik Bladström Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 13 maig 2019].
# Jindrich Rohan

Jindrich Rohan (Brno, 14 de maig de 1919 - Praga, 14 de febrer de 1978) va ser un director d'orquestra txec.

## Vida i activitat

Després de graduar-se de secundària, va començar a fer estudis al Conservatori de Brno i al Conservatori de Praga amb el professor Method Doležil. Més tard va estudiar a l'AMU de Praga amb Robert Barock, Alois Klíma, Karel Ančerl i en privat amb Václav Talich. Durant els seus estudis, també va treballar com a acompanyant a l'Òpera del Teatre Nacional. Es va graduar l'any 1950.
Des de 1954, Jindřich Rohan fou el segon director de l'Orquestra Simfònica de Praga. m Praga FOK i els anys 1976-1977 el seu director en cap.
L'orquestra FOK sota la direcció de Rohan va realitzatr una sèrie d'enregistraments, els més importants dels quals són els concerts de violí de Felix Mendelssohn-Bartholdy (1966, solo d'Isaac Stern), Ernst Bloch, Arnold Schönberg i Ígor Stravinski (1968, solo de Hyman Bress), Passió segons sant Joan de Johann Sebastian Bach i d'altres.
A més, Rohan va gravar el primer Concert per a piano de Franz Liszt (solo d'Arturo Benedetti Michelangeli) amb l'Orquestra Simfònica de Jomiuri.
Rohan, restava casat amb l'actriu i activista política del Partit Comunista txec, Jiřina Švorcová (1928-2011).

## Referències

* Aquest article es va utilitzar per traduir text de l'article Роган, Индржих a la Viquipèdia en rus.

## Enllaços externs

* Enciclopèdia de la història de la ciutat de Brno. encyclopedie.brna.cz. 2004 [cit. 18-01-2019]. Disponible en línia.
* Diccionari de música txeca. www.ceskyhudebnislovnik.cz. [consultat. 18-01-2019]. Disponible en línia.
# Leptosophista

Leptosophista és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Leptosophista aleatrix, que es troba a Java.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Leptosophista aleatrix". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum
# Wolfgang Heidenfeld

Wolfgang Heidenfeld (pronunciació alemanya:; 29 de maig de 1911 - 3 d'agost de 1981) fou un jugador d'escacs sudafricà d'origen jueu alemany. Nascut a Berlín, va haver d'emigrar des d'Alemanya a Sud-àfrica perquè era jueu.

## Biografia

Heidenfeld va guanyar el Campionat d'escacs de Sud-àfrica vuit cops, i va representar el país a les Olimpíades d'escacs del 1958. A banda de jugar als escacs, també va fer d'escriptor, venedor a domicili, periodista, i escriptor de mots encreuats. També, a banda de jugar als escacs, tenia com a aficions el pòquer, el bridge i la filatèlia. Durant la II Guerra Mundial va ajudar a decodificar missatges alemanys en favor dels Aliats.
El 1955 va vèncer l'excampió del món Max Euwe. També va guanyar partides contra Miguel Najdorf, Joaquim Durao i Ludek Pachman. Mai va tenir el títol de Mestre Internacional tot i que sí que va assolir els requisits mínims per a tenir-lo però va declinar el títol de la FIDE.
Va escriure diversos llibres, incloent Chess Springbok, My Book of Fun and Games, Grosse Remispartien (en alemany; n'hi ha una versió en anglès titulada Draw!, editada per John Nunn, de 1982), i Lacking the Master Touch (1970).
El 1957, després de visitar Irlanda, es va mudar a Dublín. El 1979 la família es va mudar a Ulm on va morir dos anys després.
Heidenfeld fou campió d'Irlanda els anys 1958, 1963, 1964, 1967, 1968, i 1972. Va guanyar el tradicional Leinster Chess Championship els anys 1965, 1969 (compartit) i 1972. Va formar part de l'equip olímpic irlandès els anys 1966, 1968, 1970 i 1974; i al del Campionat d'Europa per equips el 1967.
El seu fill Mark Heidenfeld és Mestre Internacional, ha jugat representant Irlanda, i va guanyar el Campionat d'escacs d'Irlanda l'any 2000.
The Heidenfeld Trophy, the second division, of the Leinster chess league, is named in his honour.

## Referències

* ↑ Wolfgang Heidenfeld 1911-1981 Arxivat 2014-07-02 a Wayback Machine. per Mark Orr, Lloc web de l'Irish Chess Union (juny de 1998).
* ↑ Roll of Honour - Leinster Championships
* ↑ Heidenfeld Trophy - Leinster Chess Union Results website.
# Philip Rogers

Philip Rogers (Vancouver, 14 de febrer de 1908 - 9 de juny de 1961) va ser un regatista canadenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria de 6 metres del programa de vela. Rogers navegà a bord del Caprice junt a Gerald Wilson, Gardner Boultbee i Kenneth Glass.

## Referències

* ↑ «Philip Rogers Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 5 gener 2019].
# Erik Jørgensen

Erik Jørgensen (Nyborg, 21 d'abril de 1920 - Odense, 9 de juny de 2005) va ser un atleta danès, especialista en curses de mig fons, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on fou novè en els 1.500 metres del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaquen una medalla de bronze en els 1.500 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1946, a Oslo, i onze campionats nacionals, un dels 800, quatre dels 1.500 metres i sis per equips.

## Millors marques

* 800 metres. 1' 51.4" (1947)
* 1.500 metres. 3' 50.4" (1948)

## Referències

* 1 2 3 «Erik Jørgensen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Liah Greenfeld

Liah Greenfeld (Vladivostok, URSS, 1954) és Professora de Sociologia, Antropologia i Ciència Política a la Universitat de Boston. És també Professora adjunta a la Lingnan University de Hong Kong. Greenfeld va rebre el seu doctorat en la Universitat Hebrea de Jerusalem en 1982.
Greenfled és l'autora d'una àmplia obra sobre art, economia, història, llenguatge i literatura, filosofia, política, religió i ciència, serà al CCCB per parlar de les connexions entre democràcia i nacionalisme, dos termes que, segons ella, són consubstancials i que no poden ser plenament entesos al marge d'aquesta connexió.
Les fonamentacions de la seva teoria sobre el nacionalisme com a origen de la democràcia, la modernitat i el capitalisme, han donat lloc a crítiques entre els historiadors de "falta de respecte per la historiografia, inclinació per a la construcció d'àmplies generalitzacions d'escassa evidència anecdòtica, i una tendència a presentar "exemples" històrics en un model esquemàtic prefabricat"

## Publicacions

* Center: Ideas and Institutions. Chicago: University of Chicago Press, 1988. ISBN 0-226-30686-0.
* Different Worlds: A Sociological Study of Taste, Choice and Success in Art. Cambridge: Cambridge University Press, 1989. ISBN 0-521-36064-1.
* Nationalism: Five Roads to Modernity. Cambridge, Mass: Harvard University Press, 1992. ISBN 0-674-60318-4.
* The Spirit of Capitalism: Nationalism and Economic Growth. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 2001. ISBN 0-674-00614-3.
* Nationalism and the Mind: Essays on Modern Culture. Oxford: Oneworld, 2006. ISBN 1-85168-459-X.
* The Ideals of Joseph Ben-David: The Scientist’s Role and Centers of Learning Revisited (ed.). New Brunswick, NJ: Transaction Publishers, 2012. ISBN 141284293X.
* Mind, Modernity, Madness: The Impact of Culture on Human Experience. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 2013. ISBN 0674072766.

## Referències

* ↑ Date information sourced from Library of Congress Authorities data, via corresponding WorldCat Identities linked authority file (LAF)
* ↑ Presentation at Boston University web site, http://www.bu.edu/sociology/faculty-staff/faculty/liah-greenfeld
* ↑ Andre Wakefield. Review of Greenfeld, Liah, The Spirit of Capitalism: Nationalism and Economic Growth. The Journal of Modern History 75 (December 2003): 926–928. DOI: http://www.jstor.org/stable/10.1086/383362
# Fotis Mastihiadis

Fotis Mastihiadis (en grec: Φώτιος Μαστιχιάδης; 6 de febrer de 1913 - 17 d'agost de 1997) va ser un jugador d'escacs grec i guanyador del campionat grec d'escacs de 1949. Fora dels escacs, va treballar com a gravador i dibuixant.

## Resultats destacats en competició

A la dècada de 1950 Fotis Mastihiadis era un dels principals jugadors d'escacs grecs. El 1949, va guanyar el campionat grec d'escacs.
Fotis Mastihiadis va jugar representant Grècia a les Olimpíades d'escacs següents:
* El 1950, al primer tauler a la 9a Olimpíada d'escacs a Dubrovnik (+0, =3, -10),
* El 1952, al quart tauler a la 10a Olimpíada d'escacs a Hèlsinki (+1, =5, -5),
* El 1956, al primer tauler de reserva a la 12a Olimpíada d'escacs a Moscou (+1, =1, -5).

## Referències

* ↑ «OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Fotis Mastihiadis». www.olimpbase.org.
# Richard Dixon

Richard Travers Dixon (Sydney, Austràlia, 20 de novembre de 1865 - Falmouth, Cornualla, 14 de novembre de 1948) va ser un regatista britànic que va competir a començaments del segle xx.
Dixon va néixer a Austràlia, on el seu pare feia d'enginyer del ferrocarril. De ben jove es traslladà al Regne Unit i estudià a la Harrow School i a la Reial Acadèmia Militar de Woolwich, abans de ser enviat a la Royal Engineers el 1885.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla d'or en la categoria de 7 metres del programa de vela. Dixon navegà a bord del vaixell Heroine junt a Norman Bingley, Charles Rivett-Carnac i Frances Rivett-Carnac.

## Referències

* 1 2 «Richard Dixon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 10 desembre 2015].
# Bussa

Bussa fou una ciutat capital de la regió nord de Borgu i de l'emirat de Bussa, a Nigèria; era el punt més llunyà fins on era navegable el riu Níger, just sota els ràpids. La ciutat fou coberta per les aigües del Kainji Lake, un embassament creat el 1968. La població fou recol·locada a una població creada nova anomenada New Bussa.

## Referències

* ↑ «Bussa». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 4. 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
Viccionari
# Suffragette

El terme suffragette designava, al començament del segle xx, una dona que reivindicava el dret a vot de les dones, i que fins i tot estava disposada a infringir la llei per aconseguir-ho, en un context en el qual les dones no tenien més opció. D'acord amb l'Oxford English Dictionary, el terme va ser encunyat pel Daily Mail el 1906, com a forma despectiva de distingir les suffragettes i les sufragistes més moderades, una forma de dividir el moviment.

## Referències

* ↑ Blackman, Cally «How the Suffragettes used fashion to further the cause» (en anglès). The Guardian, 08-10-2015 [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «WSPU Flag» (en anglès). UK Parliament. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Suffrage glossary.» Arxivat 2018-01-30 a Wayback Machine. British Library (anglès)
* ↑ Mugglestone, Lynda. OxfordWords Blog: «Woman – or Suffragette?» Arxivat 2017-03-11 a Wayback Machine. Oxford Dictionaries (anglès)

## Vegeu també

* Suffragette (pel·lícula)
* Christina Broom
* Agnes Brown
Feminisme :
Dones
Noies
Feminitat
Sororitat :
Història :
Moviments :
Teoria feminista :
# Erik Pettersson (aixecador)

    No confondre amb el seu compatriota Albert Pettersson, nascut el 1885.
Erik Albert Pettersson (Nyköping, 18 de maig de 1890 – Estocolm, 4 d'abril de 1975) fou un aixecador suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà la prova del pes semipesant, per a aixecadors amb un pes inferior a 82,5 kg, del programa d'halterofília. En ella guanyà la medalla de bronze amb un pes total de 267,5 kg alçats.

## Referències

* ↑ «Erik Pettersson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 d’octubre 2009. [Consulta: 30 juny 2017].
* ↑ Erik Pettersson. Comitè Olímpic Suec