OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gustav Sule

Gustav Sule (Tartu, 10 de novembre de 1910 - Kotlas, 3 d'abril de 1942) va ser un atleta estonià, especialista en el llançament de javelina, que va competir entre 1929 i 1941.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on fou onzè en la prova del llançament de javelina del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la prova del llançament de javelina al Campionat d'Europa d'atletisme de 1934, rere els finlandesos Matti Sippala i Matti Järvinen. Aquesta medalla li va servir per ser reconegut com a esportista estonià de l'any pel Tallinn Sports Press Club. Entre 1928 i 1940 va guanyar el campionat nacional de javelina en nou ocasions i una el de salt d'alçada. Va millorar el rècord nacional de javelina en sis ocasions, passant dels 63,32 metres de als 75,935 el 1938.
Va morir de pneumònia el 3 d'abril de 1942 mentre servia en les columnes de treball del NKVD.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 75,93 metres (1938)

## Referències

* 1 2 3 4 «Sule, Gustav» (en estonian). Eesti spordi biograafiline leksikon. [Consulta: 20 abril 2014].
* ↑ «Gustav Sule Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 16 abril 2020].
# Alexander Beaufort Meek

Alexander Beaufort Meek (17 de juliol de 1814 (Columbia, Carolina del Sud) – 30 de novembre de 1865 (Columbus, Mississipi), fou un polític, advocat, jugador d'escacs, escriptor, i poeta estatunidenc, que va exercir el càrrec d'Attorney General (Procurador General) d'Alabama el 1836.

## Obres

* Americanism in literature. An oration before the Phi Kappa and Demosthenian societies of the University of Georgia, at Athens, August 8, 1844, Charleston, Burges and James, printers, 1844, 39 p.
* A digest of the laws of the state of Alabama, with John Gaston Aikin, 2nd edition. Tuscaloosa, Ala., D. Woodruff, 1836, 664p.
* The Red Eagle. A poem of the South, New York, D. Appleton & company, 1855, 108 p.
** Montgomery, Ala., The Paragon press, 1914
* Romantic passages in southwestern history; including orations, sketches and essays, New York, Mobile, S.H. Goetzel & co., 1857, 330p.
** Spartanburg, S.C. : Reprint Co., 1975
* Songs and poems of the South, New York, Mobile, S. H. Goetzel & co., 1857, 282 p.
* The South west: its history, character, and prospects, Tuscalossa, C. B. Baldwin, p’r., 1840, 40 p.

## Bibliografia

* Spinrad, Jeremy P. Judge Meek. ChessCafe.com, octubre 2006.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Alexander Beaufort Meek» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 20 maig 2013].

## Enllaços externs

* Online biography by the state of Alabama Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* The Red Eagle, A Poem of The South, at Books.Google.com
* Video reenactment of Meek vs Amateur game by Serguei Vorojtsov
# Museu de la Ràdio «Protagonistas Luis del Olmo»

El Museu de la Ràdio Luis del Olmo és una exhibició ubicada dins el Centre cívic de la Roca Foradada de Roda de Berà. Va ser inaugurat el juny de 2012 però aviat va romandre massa petit, degut al seu èxit i a la constant ampliació del catàleg d’aparells. El 2017 es va decidir una ampliació.
El juliol de 2019 es va estrenar una nova sala d'exposicions d'uns 130 metres quadrats. La col·lecció inicial d'uns 150 peces ha crescut fins a més de 540 aparells radiofònics de totes formes i dimensions, amb una cronologia que va des de 1820 fins a l'actualitat. Totes les ràdios pertanyen a la col·lecció privada de Luis del Olmo. Després de jubilar-se, del Olmo es va dedicar a col·leccionar ràdios antigues que restaura amb peces originals. A més de les ràdios conté una col·lecció dels premis, reconeixements, plaques commemoratives, pòsters, fotografies o portades de premsa que del Olmo va aconseguir.
És el primer museu dedicat a la ràdio a Catalunya. N'hi un segon a i el segon a Ponferrada a Castella i Lleó i ambdós són promoguts per del Olmo.

## Referències

* 1 2 3 «Museu de la Ràdio Luis del Olmo». Ajuntament Roda de Berà. [Consulta: 4 abril 2021].
* 1 2 «Roda de Berà ampliarà el Museu de la Ràdio amb l’adequació de la planta baixa». Info Camp de Tarragona, 16-11-2017. [Consulta: 4 abril 2021].
* 1 2 Redacció. «El Museu de la Ràdio de Roda de Berà acull ja 550 aparells antics». Diari Més Digital, 23-07-2019. [Consulta: 4 abril 2021].

## Enllaços externs

* Museu de la Ràdio Luis del Olmo
# György Bródy

György Bródy (Budapest, 21 de juliol de 1908 - Johannesburg, 5 d'agost de 1967) va ser un waterpolista, entrenador i dirigent esportiu hongarès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo, una medalla que revalidà als Jocs de Berlín de 1936. En el seu palmarès també destaquen dos campionats d'Europa (1931 i 1934) i la lliga hongaresa de 1928.
El 1945 va ser nomenat vicepresident de l'Associació Hongaresa de Natació. Bródy va entrenar l'equip nacional hongarès als Jocs de Londres de 1948, mentre el 1960, als Jocs de Roma entrenà l'equip de Sud-àfrica. Va morir d'un atac de cor mentre jugava al futbol.

## Referències

* 1 2 3 «György Bródy Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 d’agost 2011. [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ Wasserball - Europameisterschaften (Herren) a sport-komplett.de
* ↑ Bródy György a mek.oszk.hu
# Helen Meany

Helen Meany, posteriorment coneguda pel seu nom de casada Helen Gravis, (Nova York, 15 de desembre de 1904 – Greenwich, Connecticut, 21 de juliol de 1991) va ser una saltadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1920.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la prova de palanca de 10 metres del programa de salts, en què quedà eliminada en la primera ronda. Quatre anys més tard, als Jocs de París, va disputar la mateixa prova, on fou cinquena. El 1928, a Amsterdam, va disputar els seus tercers Jocs Olímpics. En ells va guanyar la medalla d'or en la prova del salt de trampolí des de 3 metres.
Va ser la primera saltadora estatunidenca que va competir en tres Jocs Olímpics. Durant la seva carrera esportiva va guanyar 13 campionats de l'AAU.

## Referències

* 1 2 3 4 «Helen Meany Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 2 juliol 2017].
# Hermann Hirt

Hermann Alfred Hirt, nascut el 19 desembre de 1865 a Magdeburg i va morir el 12 de setembre de 1936 a Giessen era filòleg i indoeuropeísta alemany.

## Trajectòria

Hirt va escriure en mètrica alemanya (Untersuchungen zur westgermanischen Verskunst, 1889), editat el Parerga de Schopenhauer (1890), i dedicat a la filologia indoeuropea, on cursa els seus estudis sobre l'estrès, l'escriptura Der indogermanische Accent (1895) i Der indogermanische ablaut, vornehmlich en seinem Verhältnis zur Betonung (1900). Hirt, fou professor de la Universitat de Leipzig, va fer contribucions valuoses a la Indogermanische Forschungen de Burgmann i Streitberg en la morfologia de les terminacions dels esdeveniments. El 1902 es va publicar Handbuch der griechischen Laut-und Formenlehre, el primer volum d'una sèrie de manuals que indoeuropea era l'editor. Va ser l'autor de Indogermanische Grammatik, publicat en set volums entre 1921 i 1937 Hirt va fer contribucions fonamentals a l'estudi de l'accent i ablaut de l'idioma protoindoeuropeu.

## Obra

* Hirt H (1895). Der indogermanische Akzent. Estrasburg: Trübner.
* Hirt H (1900). Der ablaut indogermanische, vornehmlich en seinem Verhältnis zur Betonung. Estrasburg: Trübner.
* Hirt H (1902). Handbuch der griechischen Laut-und Formenlehre (2a ed., 1912). Estrasburg: Trübner.
* Hirt H (1905-1907). Die Indogermanen. Ihre Verbreitung, ihre Heimat und ihre Kultur (2 vols.) Estrasburg: Trübner.
* Hirt H (1909). Étymologie neuhochdeutschen der Sprache. München: Beck (2a ed, 1921.).
* Hirt H (1921-1937). Indogermanische Grammatik (7 vols.) Heidelberg: Winter.
* Hirt H (1931-1934). Handbuch des Urgermanischen (3 vols). Heidelberg: Winter.
* Hirt H (1939). Hauptprobleme der indogermanischen Sprachwissenschaft. HRSG. bearbeitet von und H. Arntz. Halle: Niemeyer.
* Hirt H (1940). Indogermanica. Über Forschungen Sprache und Geschichte Alteuropas. Halle: Niemeyer.

## Vegeu també

* L'ovella i els cavalls

## Referències

* ↑ «Hermann Hir» (en anglès). http://www.britannica.com.+[Consulta: 11 juny 2014].

## Enllaços externs

* Portrait Gallery a Tito
# Twickenham Stadium

Twickenham o normalment anomenat Twickers és un estadi dedicat al rugbi a 15. Situat a Twickenham, al sud-oest de Londres, és un escenari de 82.000 seients.
L'estadi és la seu de la federació anglesa de rugbi a 15, l'RFU, és utilitzat per l'equip d'Anglaterra de rugbi a 15 al Torneig de les Sis Nacions i dels seus partits de prova per a la final del Campionat d'Anglaterra de rugbi a 15 i de la Copa d'Anglaterra de rugbi a 15, i per partits de la Copa d'Europa de rugbi a 15. Tot i que està dedicat principalment al rugbi a 15, l'estadi també va ser usat per a concerts de grups de rock com The Eagles, els Rolling Stones, Iron Maiden, U2 i Police.

## Galeria d'imatges

* Panorama (2007)
* Aménagements de la tribune sud
* Vue aérienne
* Concert de U2 (2005)

## Referències

* ↑ Nicky Campbell Twickers learning from us Scots as petty tyranny crosses border, The Guardian 1 febrer 2007
# Museu islandès del Rock'n'Roll

El Museu islandès del Rock'n'Roll (Rokksafn Íslands en islandès) es troba al palau de congressos i concerts de Hljómahöll, a Reykjanesbær. Va ser inaugurat el 5 d'abril de 2014.
El museu mostra la història de la música pop i rock d'Islàndia des de 1830 fins a l'actualitat. Els visitants poden, a més, aprofundir en la història de cada artista i sentir la seva música a través de l'app per a tauletes. El museu té a més un soundlab on els visitants poden provar ells mateixos els instruments.
Alguns dels artistes que s'hi mostren són Björk, Sigur Rós, Of Monsters and Men, Hljómar, Hjaltalín i Mugison.
El 15 de març de 2015 el museu va inaugurar la seva primera exposició, que incloïa l'artista islandès Páll Óskar Hjálmtýsson (també conegut com a Paul Oscar. L'exposició duia per títol "Einkasafn poppstjörnu" (La col·lecció privada d'una estrella del pop en islandès) i presentava la seva carrera musical cronològicament, una taula de mescles que el públic podia usar, un karaoke i unes 40 peces de roba que l'artista havia usat en la seva trajectòria. La peça més antiga, que datava de 1991, la va portar Páll Óskar quan va actuar al Rocky Horror Show amb Menntaskólinn við Hamrahlíð. L'exposició és explicada per Páll Óskar en fragments de vídeo.

## Referències

* ↑ Þormóður Logi Björnsson «Fékk draumastarfið» (en icelandic). Dagblaðið Vísir, 16-01-2014. Arxivat 17 de gener 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-11-05. [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ «Páll Óskar sýnir allt í Rokksafni Íslands». Vísir. [Consulta: 24 març 2015].
# Tractat de Berlín (1926)

El Tractat de Berlín fou signat el 24 d'abril de 1926 a la ciutat de Berlín per part d'Alemanya i la Unió Soviètica, sent els signataris Gustav Stresemann i l'ambaixador extraordinari Nikolai Krestinski respectivament.
En virtut d'aquest tractat es garantia la neutralitat d'amdós països en la possibilitat d'un atac militar per part d'un d'aquests dos a un tercer país durant els següents cinc anys. El tractat fou propiciat pel recel soviètic a l'aproximació alemanya vers el Regne Unit i França per mitjà del Tractat de Locarno de 1925, reactivant així el Tractat de Rapallo de 1922. Malgrat la renovació d'aquest tractat l'any 1931 (ratificat pels dos països el 1933) les relacions entre els dos estats s'anaren refredant.

## Referències

* ↑ German-Soviet relations between the two World Wars, 1919-1939: Edward Hallett Carr Ayer Publishing
* ↑ Crozier 1997: 67
* ↑ Документы внешней политики СССР Том 14. 1 января — 31 декабря 1931 г. — М.: Политиздат, 1968.
* ↑ p.91 German-Soviet relations between the two World Wars, 1919-1939: Edward Hallett Carr Ayer Publishing

## Bibliografia
### Articles

* Crozier, Andrew J.. «The Failed Peace». A: The causes of the Second World War. Blackwell Publishers, 1997, p. 67. ISBN 978-0-631-18601-4 [Consulta: 30 juliol 2009].
* Tucker, Robert C.. «THE DIPLOMACY OF RAPPROCHEMENT WITH GERMANY». A: Stalin in power: the revolution from above, 1928-1941. reprint. W. W. Norton & Company, 1992, p. 227. ISBN 978-0-393-30869-3 [Consulta: 30 juliol 2009].
* Moss, Walter. «Soviet Foreign Policy, 1917–1941». A: A history of Russia. 2. 2a edició. Anthem Press, 2005, p. 284. ISBN 978-1-84331-034-1 [Consulta: 30 juliol 2009].

### Llibres

* Akten zur deutschen auswärtigen Politik 1918-1945. Serie B, 1925–1933
* Документы внешней политики СССР. Том 9. 1 января — 31 декабря 1926 г. — М.: Политиздат, 1965
# György Mitró

György Mitró (Nyíregyháza, 6 de març de 1930 - Budapest, 4 de gener de 2010) fou un nedador hongarès que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar tres proves del programa de natació. Va guanyar la medalla de plata en els 4x200 metres lliures, formant equip amb Elemér Szathmáry, Imre Nyéki i Géza Kádas, i la de bronze en els 1.500 metres lliures, mentre en els 400 metres lliures fou cinquè.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa de natació de 1947, d'or en els 1.500 metres lliures, de plata en els 400 metres lliure i de bronze en els 4x200 metres lliures. Guanyà una medalla de plata al campionat del món universitari de 1947 i onze campionats nacionals.
Fou proposat per fer el paper de Tarzan a les pel·lícules de Metro-Goldwyn-Mayer, però el refusà. La seva carrera esportiva es va acabar prematurament en ser purgat pel règim hongarès.

## Referències

* ↑ «Úszás: elhunyt az olimpiai ezüstérmes Mitró György - NSO» (en hongarès), 04-01-2010. [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ György Mitró a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ Révai új lexikona. Mah-Nel. 14. köt., 2004. ISBN 963-9556-16-5.
* ↑ «Magyar Nemzet», 11-03-2007. Arxivat de l'original el 2007-03-11. [Consulta: 19 juliol 2020].
# Helen Varcoe

Helen Varcoe (Croydon, 18 de febrer de 1907 - Truro, 7 de maig de 1995) va ser una nedadora anglesa que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la prova dels 4x100 metres lliures del programa de natació. Va compartir equip amb Margaret Cooper, Elizabeth Davies i Edna Hughes.

## Referències

* ↑ «Helen Varcoe Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de juny 2015. [Consulta: 10 gener 2019].
# Pont de Blackfriars Railway

El Pont de Blackfriars Railway és un pont ferroviari al riu Tàmesi a Londres, entre el pont de Blackfriars i el pont del Mil·lenni.
Hi ha hagut dues estructures amb el mateix nom. El primer pont s'obria el 1864 i fou dissenyat per Joseph Cubitt per al London, Chatham and Dover Railway. Els sòcols de cada extrem del pont portaven la insígnia del ferrocarril, conservada i esplèndidament restaurada a la cara sud. Després de la formació del Southern Railway el 1924, els serveis es concentrarien a Waterloo, i l'estació de Saint Paul es convertia en una aturada local i suburbana. Per aquesta raó, l'ús del pont original gradualment anà declinant. Finalment esdevenia massa dèbil per sostenir els trens moderns, i es desmantellava l'any 1985. Encara en romanen les columnes que el sostenien al costat del nou.
El segon pont, construït just al costat en direcció a l'est, s'anomenava originalment St Paul's Railway i s'obria el 1886. Estava dissenyat per John Wolfe-Barry i Henri Marc Brunel i es feia de ferro forjat. Quan l'estació de ferrocarril de saint Paul va canviar el seu nom per Blackfriars el 1937 el nom del pont també es va canviar.

## Referències

* ↑ Blackfriars: Loughborough Junction
# François Dufault

François Dufault (francès: François du Fault) (Bourges, 1604 - 1672) François Dufault (o Dufaut) (abans 1604 (?) – ca. 1672?) fou un llaütista i compositor francès.
Dufault Va néixer en Bourges, França. Com a estudiant de Denis Gaultier, va gaudir d'una reputació excel·lent com un instrumentista, el qual és demostrat dins moltes fonts contemporànies on va ser descrit com un del més gran llaütistes del seu temps. Gairebé cap informació és conservada sobre la seva vida. Va morir, probablement durant el final del 1660s o la primeria de 1670s, dins Anglaterra.
De les seves feines ha sobreviscut una col·lecció de dotze composicions de llaüt en tablature a més unes quantes feines individuals dins manuscrit o altres recopilacions publicades per P. Ballard el 1631. Com la majoria dels grans compositors de la seva època, Dufaut va mostrar una certa inclinació per les harmonies i els colors erudits, sense abandonar la discreció i el refinament que caracteritzaven el seu art.

## Obra

Algunes de les obres per a llaüt, foren d'aproximadament 165 peces:
| Suite en sol mineur: Prélude Allemande Sarabande & Doble Courante suedoise Gigue Tombeau de Monsieur Blancrocher Suite en ut mineur: Prélude Allemande Courent Sarabande Guigue | Suite en la mineur: Prélude Allemande Gigue Courante Courante Sarabande Suite en ut majeur: Allemande Sarabande Gavotte Sauterelle Pavane en mi mineur |

## Discografia

* El 1976, Hopkinson Smith va gravar un disc sencer sota el segell Astrée/Auvidis, (ref. As 15), reeditat en CD el 1989 (ref. E 7735)
* Dufaut: 5 suites per a llaüt de Louis Pernot a Accord (Musidisc) (Ref: 200262 MU 750) enregistrades el 1988
* François Dufaut, Jacques Gallot Peces per a llaüt Pascal Montheilhet, disc Virgin
* El 2006, André Henrich va dedicar un disc sencer al compositor, el disc Aeolus.
* Les Accords Nouveaux II, CD de Sigrun Richter dedicat a les suites de René Mézangeau, Nicolas Bouvier, Mr Dubuisson (Étienne Houselot), Nicolas Chevalier i François Dufaut.

## Referències

* 1 2 Marc Vignal, Dictionnaire de la musique, vol. 1, article « Dufaut », Paris, Larousse, 1999, p. 600.
* ↑ Robert (1572?-165 ?) Compositeur Ballard et René (15-1638?) Compositeur Mesangeau, « Tablature de luth de differens autheurs, sur les accords nouveaux » [archive], sur Gallica, 1631 (consulté le 29 avril 2022)
* ↑ Silvo Riolfo Marengo, Encyclopédie de la musique, article « François Dufaut », Paris, LGF, coll. La Pochothèque, 2000, p. 231-232
# Géza Kádas

Géza Kádas (Eger, 7 d'agost de 1926 - Budapest, 6 de març de 1979) fou un nedador hongarès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar tres proves del programa de natació. Va guanyar la medalla de plata en els 4x200 metres lliures, formant equip amb György Mitró, Imre Nyéki i Elemér Szathmáry, i la de bronze en els 100 metres lliures, rere els estatunidencs Walter Ris i Alan Ford. En els 400 metres lliures fou quart. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, disputà dues proves del programa de natació. En ambdues, els 100 i 4x200 metres lliures, fou cinquè.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i dues medalles de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1947, tretze campionats universitaris, nombrosos campionats nacionals, a l'hora que va establir nombrosos rècords nacionals.
Fou condemnat a vuit anys de presó pel règim hongarès per la seva participació en la Revolució hongaresa de 1956.

## Referències

* ↑ Géza Kádas a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Kádas Géza | Magyar életrajzi lexikon | Kézikönyvtár». [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ Megosztom, 2012 07 06 06:25. «Kádas Géza, a gyorsúszóból lett példakép» (en hongarès). Arxivat de l'original el 2020-07-20. [Consulta: 20 juliol 2020].
# Governació de Guiza

La governació de Guiza (àrab: محافظة الجيزة, muḥāfaẓat al-Jīza) és una de les governacions o muhàfadhes d'Egipte. Està situada al centre del país i la seva capital és la ciutat de Guiza. També destaquen les ciutats d'Atfih i Memfis, així com la Necròpolis de Guiza i l'oasi de Bahariya. L'any 2006 tenia 6.272.571 habitants.

## Referències

* ↑ Dades a Geohive basades en dades de la CAPMAS (Central Agency for Public Mobilisation and Statistics)
# Helmer Mörner

Helmer Fredrik Gustafsson Mörner (Göteborg, 8 de maig de 1895 – Uppsala, 5 de gener de 1962), també conegut com a Graf Helmer Morner, va ser un oficial de l'exèrcit i genet suec que va guanyar dues medalles d'or als Jocs Olímpics.
El 1914 Mörner es va allistar al Regiment d'Artilleria Wendish o A3 de Kristianstad, en el qual va servir fins a 1947, quan passà a exercir de professor a la Universitat d'Uppsala. Va morir sense descendència.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or en el concurs complet individual i per equips del programa d'hípica, amb el cavall Germania. En un primer moment el cavall que havia d'emprar era un altre, però una lesió a la cama obligà a un canvi de darrera hora. El cavall Germania fou rebatejat com a Geria durant els Jocs per no ferir susceptibilitats amb el nom després de la fi de la Primera Guerra Mundial.

## Referències

* 1 2 3 «Helmer, Count Mörner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ Helmer Mörner. Comitè Olímpic Suec
# Pedrafita (Biosca)

El Pedrafita és una muntanya de 675 metres que es troba al municipi de Biosca, a la comarca catalana del Solsonès. Està situat a un centenar de metres al sud del Mas de Pedrafita Al seu cim hi ha el vèrtex geodèsic referència: 269103001

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Punta de la Clapissa

La Punta de la Clapissa és una muntanya de 1.026 metres que es troba al municipi d'Arnes, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Géza Szigritz

Géza Szigritz (Kriváň, 18 de gener de 1907 - Eger, 12 de desembre de 1949) va ser un nedador hongarès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va disputar dues proves del programa de natació. Fou quart en la prova dels 4×200 metres lliures, quedant eliminat en sèries en els 400 metres lliures.
En el seu palmarès destaquen dues medalles al Campionat d'Europa, de plata el 1926 i bronze el 1927, sempre en la prova dels 4×200 metres lliures.

## Referències

* 1 2 «Géza Szigritz Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 27 novembre 2018].