OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tau de la Balena e

Tau de la Balena e és un exoplaneta confirmat que pot estar orbitant a la vora de l'estrella de característiques similars al Sol, Tau de la Balena a una distància d'11,905 anys llum del Sol. És el quart planeta del sistema en distància a la seva estrella.
És notable per la seva predita habitabilitat i propietats similars a la Terra, amb un Earth Similarity Index de 0,77 i una òrbita que el col·loca en la vora interior calenta de la zona habitable de Tau Ceti.

## Descobriment

Igual que amb els altres quatre planetes de Tau de la Balena, va ser detectat duent a terme anàlisis estadístiques de les dades de les variacions de l'estrella en velocitat radial que es van obtenir a partir del HIRES, AAPS, i HARPS.

### Característiques

A causa del mètode de detecció utilitzat, se saben algunes propietats del planeta, com la seva òrbita i la massa. Orbita Tau de la Balena a una distància de 0,552 ua (entre les òrbites de Venus i Mercuri en el sistema solar) amb un període orbital de 168 dies i té una massa mínima de 4,3 masses terrestres que el classifica com a superterra. Tau de la Balena e orbita en la zona habitable de Tau de la Balena.

### Possible habitabilitat

Poc se sap actualment sobre la naturalesa de les superterres. Encara suposant que és un planeta tel·lúric com la Terra, és probable que sigui 1,8 vegades més gran que la Terra.
Si té una atmosfera similar a la Terra, la temperatura de la superfície seria del voltant de 70°C. En aquest rang de temperatura, l'única vida a la Terra que podria existir en la superfície serien els termòfils.

## Vegeu també

* Habitabilitat en sistemes de nanes grogues
* Llista d'exoplanetes potencialment habitables

## Referències

* 1 2 3 4 5 Guillem Anglada Escudé «Color Difference Makes a Difference: Four Planet Candidates around τ Ceti» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 05-09-2017, pàg. 135. DOI: 10.3847/1538-3881/AA83B4.
* 1 2 Guillem Anglada Escudé «Color Difference Makes a Difference: Four Planet Candidates around τ Ceti» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 05-09-2017, pàg. 135. DOI: 10.3847/1538-3881/AA83B4.
* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Planet tau Cet E» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 13 desembre 2020].
* 1 2 Planetary Habitability Laboratory @ UPR Arecibo (19 desembre 2012). "Two Nearby Habitable Worlds?". Nota de premsa. Consulta: 2013-12-28. Arxivat 2021-03-08 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-03-08. [Consulta: 13 maig 2014].
* ↑ Tuomi, M. [et al]. «Signals embedded in the radial velocity noise: Periodic variations in the tau Ceti velocities». Astronomy & Astrophysics, 551, preprint, 2013, pàg. A79. arXiv: 1212.4277. Bibcode: 2012yCat..35519079T. DOI: 10.1051/0004-6361/201220509.
# Prohegetoteri

Els prohegetoteris (Prohegetotherium) són un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels hegetotèrids que visqueren a Sud-amèrica des de l'Oligocè superior fins al Miocè inferior, fa entre 16,3 i 28,4 milions d'anys. Se n'han trobat fòssils a l'Argentina, Bolívia i l'Uruguai. Són els representants més antics coneguts de la seva família. La fusió de la tíbia i el peroné a la part superior del turmell fa pensar que eren bons saltadors. El nom genèric Prohegetotherium significa ‘abans d'Hegetotherium’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Prohegetotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 25 abril 2024].
* ↑ Madden, 2015, p. 45.
* ↑ Sargis i Dagosto, 2008, «Postcranial Osteology of Mammals from Salla, Bolivia (Late Oligocene): Form, Function, and Phylogenetic Implications» (B. J. Shockey i F. Anaya).
* ↑ Palmer, 1904, p. 570.

## Bibliografia

* Madden, R. H. Hypsodonty in Mammals (en anglès). Cambridge University Press, 2015. ISBN 978-1-107-01293-6.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Sargis, E. J.; Dagosto, M. Mammalian Evolutionary Morphology: A Tribute to Frederick S. Szalay (en anglès). Springer, 2008. ISBN 978-1-4020-6997-0.
# Paul Staub

Paul Staub va ser un remer suís que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or en la competició del quatre amb timoner del programa de rem, formant equip amb Willy Brüderlin, Max Rudolf, Paul Rudolf i Hans Walter. En aquests mateixos Jocs disputà la prova del vuit amb timoner, on fou eliminat en sèries. En ambdós equips exercia de timoner.

## Referències

* 1 2 «Paul Staub Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 7 octubre 2017].
# TV Globo

La TV Globo, més popularment coneguda com a Globo, i anteriorment Rede Globo de Televisão (Rede Globo) és una empresa brasilera de televisió i de mitjans de comunicació. És la cadena més gran d'entreteniment a Amèrica Llatina i és el tercer major operador comercial de radiodifusió al món. Pertany al Grupo Globo.
Va ser fundada el 26 d'abril de 1965 pel periodista Roberto Marinho, i la seva seu es troba a la ciutat de Rio de Janeiro.

## Referències

* ↑ «Globo» (en portuguès brasiler). Donos da Mídia. Arxivat de l'original el 2010-05-15. [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ «Rede Globo se torna a 2ª maior emissora do mundo» (en portuguès brasiler). O Fuxico. Terra, 11-05-2012. Arxivat de l'original el 2012-05-14. [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ «Folha Online - Brasil - Roberto Marinho influiu durante sete décadas - 07/08/2003» (en portuguès brasiler). Folha de S.Paulo. UOL, 07-08-2003. [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ «Globo inaugura estúdios nesta quinta-feira (8) e amplia seu complexo de produção no Rio» (en portuguès brasiler). Grupo Globo, 08-08-2019. [Consulta: 17 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial de Rede Globo
# Theta de l'Altar

Theta de l'Altar (θ Arae) és una estrella de la constel·lació de l'Altar. És una estrella blava-blanca del tipus B supergegant amb una magnitud aparent de +3,65. Està a uns 1.010 anys llum de la Terra.
Theta de l'Altar és una supergegant blava de tipus espectral B2Ib.1 És semblant a Adhara (ε Canis Majoris) o a γ Arae, aquesta última en aquesta mateixa constel·lació, però menys lluminosa que aquestes. Té una temperatura efectiva de 18.500 K seu diàmetre angular és de 4,0 × 10-4 segons d'arc, el que correspon a un diàmetre unes 20 vegades més gran que el diàmetre solar. Gira sobre si mateixa amb una velocitat de rotació projectada -límit inferior de la mateixa- de 98 km/s, de manera que dins de la seva classe se la pot considerar un «rotor ràpid».
Theta de l'Altar és una estrella massiva, si bé no hi ha consens pel que fa a la seva massa; un estudi dona un valor de 8,9 ± 0,1 masses solars, mentre que un altre eleva aquesta xifra fins a les 17 masses solares.2 Té una edat de 28,2 ± 4,7 milions d'anys.

## Referències

* ↑ «MK Spectral Types for Bright Southern OB Stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 7-1969, pàg. 313–326. DOI: 10.1086/150069.
* ↑ «The interstellar Ca II distance scale» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 15-09-2009, pàg. 833–840. DOI: 10.1051/0004-6361/20079144.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Catàleg de velocitats rotacionals dels estels. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juny 1970.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Theta Arae» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 22 desembre 2020].
* 1 2 Fraser, M.; Dufton, P. L.; Hunter, I.; Ryans, R. S. I. «Atmospheric parameters and rotational velocities for a sample of Galactic B-type supergiants». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 404, 2010. pp. 1306-1320.
* 1 2 Tetzlaff, N.; Neuhäuser, R.; Hohle, M. M. «A catalogue of young runaway Hipparcos stars within 3 kpc from the Sun». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 410, 2011. pp. 190-200.
# Isotemnus

Isotemnus és un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels isotèmnids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 38 i 56 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Chubut i Santa Cruz. És el representant més antic de la seva família. Era un dels isotèmnids més petits, amb un pes (extrapolat a partir de les dimensions de l'astràgal) d'uns 50 kg. El nom genèric Isotemnus significa ‘tall igual’ i es refereix presumiblement a la funció de les seves dents.

## Referències

* 1 2 Entrada «Isotemnus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ Rose, 2006, p. 230.
* ↑ Lorente, 2019, resum.
* ↑ Palmer, 1904, p. 353.
* ↑ Croft, 2016, p. 58.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Lorente, M. «The Limb Anatomy of Isotemnus, One of the Most Basal Toxodontid Notoungulates (Mammalia, Paso Del Sapo Fauna)» (en anglès). Ameghiniana, 57, 2, 2019, pàg. 80-89. DOI: 10.5710/AMGH.18.10.2019.3272.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Paul Vasseur

Paul Henri Vasseur (Lilla, Nord, 10 d'octubre de 1884 - Sant Deidier, Valclusa, 12 d'octubre de 1971) va ser un nedador i waterpolista francès que va competir durant el primer quart del segle XX.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo, tot formant part del Libellule de Paris. En waterpolo, i representant França, també disputà els Jocs d'Estocolm de 1912 i d'Anvers de 1920, quedant eliminat abans de semifinals.
Va disputar proves de natació als Jocs Intercalats d'Atenes el 1906, quan disputà la prova de la milla; i als d'Anvers, el 1920, quan disputà les proves dels 400 metres lliures i els 4 x 200 metres lliures, però en tots els casos quedà eliminat en les eliminatòries inicials.

## Referències

* 1 2 3 «Paul Vasseur Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 27 d'agost 2011. [Consulta: 20 octubre 2015].
# Camí Antic de València

El Camí Antic de València és un carrer del barri del Poblenou de la ciutat de Barcelona. El traçat d'aquest carrer transcorre sobre una antiga via de comunicació de la ciutat de Barcelona. Aquest camí tenia els seus orígens als camins romans que comunicaven la ciutat de Bàrcino amb la Via Augusta, unes vies que van seguir en ús al llarg de l'edat mitjana i de l'època moderna.
El Camí Antic de València és un dels carrers amb més història del barri del Poblenou; el tram entre la rambla del Poblenou i el carrer de Fluvià forma part d'un antic camí que travessa la plana del Baix Llobregat del Barcelonès des del Garraf fins a Montgat. Als segles ix i x era conegut amb els noms de Via Lacunam i Via Marina. No es coneix amb exactitud quan adopta el nom actual, però possiblement fou als voltants dels segles xvii o XVIII. L'actual denominació es pot verificar des de mitjan segle xix. Segons la Guia de J. Roca i Roca (1884 i 1895), era la carretera o camí veïnal que unia el Poblenou amb Horta.
El seu recorregut paral·lel a la costa fa intuir una estreta relació amb el comerç marítim.

## Referències

* ↑ DDAA. Enciclopèdia, El Poblenou en 135 veus. Arxiu Històric del Poblenou, 2005, p. 8
# Illa del Brocoió

L'illa del Brocoió es localitza a l'interior de la badia de Guanabara, en el sector nord-est de la ciutat i Estat de Rio de Janeiro, al Brasil. Forma part de l'arxipèlag de l'Illa de Paquetá, de la qual dista prop de 300 metres.
Originalment constituïda per dues petites illes lligades, va ser primitivament utilitzada com a presó per a indígenes rebels. Posteriorment va ser explorada per la cal, material de construcció essencial a l'època del Brasil colonial.
Pertanyia a Maria Albertina Saraiva de Souza, Comtessa de São Tiago de Lobão i da "Rio de Janeiro City Improvements". En la dècada de 1930, la illa va ser comprada per Octávio Guinle, quan va ser urbanitzada pel seu propietari. Per això es van ser promoure diversos abocaments que van alterar significativament la seva geografia, que avui comprèn aproximadament 200.000 m² de superfície.
Adquirida el 1944 per l'Ajuntament del llavors Districte federal, pel valor de sis milions de creuers, per la gestió d'Henrique de Toledo Dodsworth, actualment és de propietat del govern de l'Estat del Rio, trobant-se catalogada per l'Instituto Estadual do Patrimônio Cultural (INEPAC). Allà s'hi aixeca el Palau de Brocoió, utilitzat com a residència alternativa pel Governador de l'Estat.
El 1950 es va ser promoure la reforestació de l'illa. El 1960, amb el canvi de la capital a Brasília, l'Illa de Brocoió va passar a ser propietat del recentment creat Estat de Guanabara. El 1975, després de la fusió dels antics estats de Guanabara i Rio de Janeiro, l'illa de Brocoió va passar a ser propietat del nou Estat de Rio i a servir com a Residència Oficial d'estiueig i vacances per als seus Governadors.

## Referències

* ↑ «Ilha de Brocoió» (en anglès). [Consulta: 25 desembre 2020].
* 1 2 3 Gerbase, Fabíola. «Ilha de Brocoió: um patrimônio sem uso, para o olhar de poucos». O Globo. Grupo Globo, 25-08-2013. [Consulta: 18 jun yde 2016].
* ↑ «Histórias das Ilhas da Baía de Guanabara | Ep. 03 - Ilha de Brocoió - YouTube» (YouTube). [Consulta: 25 desembre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Homogalax

Homogalax és un gènere extint de mamífers perissodàctils del grup dels tapiromorfs que visqueren a Àsia i Nord-amèrica durant l'Eocè inferior, fa entre 50,3 i 55,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units, el Kazakhstan, Mongòlia i la Xina. Segurament eren parents propers dels tapiroïdeus i donaren peu als helalètids i els isectolòfids. La seva posició basal en l'arbre evolutiu dels perissodàctils fa que físicament no sigui gaire diferent dels primers equoïdeus i rinocerotoïdeus. Eren animals petits i mancaven de la probòscide característica dels tapirs. El nom genèric Homogalax significa ‘germà de llet’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Homogalax» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 juny 2024].
* ↑ Carlton, 2019, «Homogalax».
* ↑ Carlton, 2019, «Isectolophidae».
* ↑ Prothero, 2017, p. 193.
* ↑ Palmer, 1904, p. 331.

## Bibliografia

* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
# Paul Vidrașcu

Paul Vidrașcu (1901) va ser un jugador de rugbi a 15 romanès que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1924 va ser seleccionat per jugar amb la selecció de Romania de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze. Entre 1919 i 1927 disputà 3 partits amb la selecció nacional.

## Referències

* ↑ «Paul Vidraşcu Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 13 desembre 2017].
* ↑ Paul Vidraşcu a espn
# Deixa't portar

Deixa't portar (en anglès Take the lead) és una pel·lícula estatunidenca de 2006, del gènere drama, musical, dirigida per Liz Friedlander, protagonitzada per Antonio Banderas, Rob Brown, Yaya Da Costa, Alfre Woodard i Jenna Dewan en els papers principals. Fou estrenada el 17 de març del 2006 al RiverRun International Film Festival a Winston-Salem (Carolina del Nord). Es va exhibir als cinemes a partir del 14 de juliol de 2007. Ha estat doblada al català.
Basada en la vida real de Pierre Dulaine, un ballarí i professor de ball, inventor del mètode Dulaine. Fou filmada a Toronto.

## Argument

Pierre Dulaine (Antonio Banderas) és un mestre de ball que un dia mentre tornava del treball observa com un noi colpeja un acte, però al moment d'anar a parlar amb ell, aquest escapa i deixa tirada una targeta del propietari de l'acte (la directora d'una preparatòria), i decideix anar a veure-la. Quan es reuneix amb ella, Pierre s'adona que la postura de la mateixa denota desinterès per la realitat en la qual es veuen immersos els alumnes de la preparatòria.
La directora distingeix un grup d'adolescents com els nois "problemàtics" i li comenta a Pierre sobre ells amb desànim i resignació. Pierre es proposa a conèixer millor la realitat d'aquests adolescents i decideix ajudar-los posant en joc la seva passió pel ball com una proposta per a la superació de la marginació i l'abatiment que travessen.
El desenvolupament de la història continua amb el procés d'aprenentatge en el qual els alumnes de la preparatòria a través del ball poden aconseguir superar situacions de discriminació, pobresa, extrema violència i depressió, en paral·lel amb els conflictes propis de l'adolescència com a etapa de vida.
El grup de joves finalment pot sobreposar-se a les dificultats inicials i reconstruir el seu rol en la societat en trobar-se amb els seus límits i capacitats, gràcies a la perseverança i determinació de Pierre, que els contagia amb ganes de viure i lluitar pel que un somia.

## Repartiment

* Antonio Banderas - Pierre Dulaine
* Rob Brown - Rock
* Yaya DaCosta - LaRhette
* Alfre Woodard - Diretora Augustine James
* John Ortiz - Joe Temple
* Laura Benanti - Tina
* Jonathan Malen - Kurd
* Lauren Collirin - Caitlin
* Jasika Nicole - Egypt
* Katya Virshilas - Morgan
* Jenna Dewan - Sasha
* Marcus T. Paulk - Eddie

## Premis

Antonio Banderas va rebre el premi al millor actor als Premis Imagen de 2006.

## Referències

* ↑ Antonio Banderas se mueve al ritmo de 'Déjate llevar' en Cuatro, Europa Press, 7 de juny de 2013
* ↑ "History of the RiverRun International Film Festival Arxivat 2019-04-17 a Wayback Machine., www.riverrunfilm.com. Retrieved 09-22-2015.
* ↑ "Take the Lead international theatrical release dates", www.boxofficemojo.com. Retrieved 09-22-2015.
* ↑ Deixa't portar a esadir.cat
* ↑ Fischer, Paul. "Antonio Banderas interview for Take the Lead" Arxivat 2016-06-10 a Wayback Machine., www.darkhorizons.com, published 04-06-2008. Retrieved 09-22-2015.
* ↑ Amy Allison Antonio Banderas,

## Enllaços externs

* (castellà) Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Periphragnis

Periphragnis és un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels isotèmnids que visqueren a Sud-amèrica des de l'Eocè inferior fins a l'Oligocè inferior, fa entre 28,4 i 48 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i Xile. Les dents postcanines eren més grosses que les canines (que apuntaven cap enfora), que alhora eren més grosses que les incisives. En l'espècie P. exauctus, el crani feia uns 40 cm de llargada. El nom genèric Periphragnis deriva del mot grec περιφραγμός (perifragmós), que significa ‘circumval·lació’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Periphragnis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 5 juliol 2024].
* ↑ Croft, 2016, p. 59.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
# Copa del Rei de futbol 1913

La Copa del Rei de futbol 1913 va ser la 11ena edició de la Copa d'Espanya.
Degut a dissensions internes entre els clubs, en aquesta edició es disputaren dues competicions paral·leles, una organitzada per la Federación Española de Fútbol a Madrid, un la segona organitzada per la Unión Española de Clubes de Fútbol, a Barcelona. Ambdues competicions són reconegudes com a oficials per la RFEF.

## Copa FEF (Federación Española de Fútbol)

Se celebrà entre el 16 i el 23 de març a Madrid, a l'Estadi d'O'Donnell. El participants en aquest torneig van ser:
* FC Espanya de Barcelona
* Reial Madrid
* Vigo Sporting Club
* Racing de Irún
* Athletic Club

### Fase final

| Ronda preliminar | Ronda preliminar | Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| 16 de març | 16 de març | 17 i 18 de març | 17 i 18 de març | 22 i 23 de març | 22 i 23 de març |
| FC Espanya | 1 |
| Vigo Sporting Club | 0 |
| Vigo Sporting Club | 0 | Racing de Irún | 1 |
| | | FC Espanya | 0 |
| | | | | Racing de Irún | 2 / 1 |
| | | | | Athletic Club | 2 / 0 |
| | | Athletic Club | 3 |
| | | Madrid F. C. | 0 |

### Ronda preliminar

| FC Espanya | 1-0 | Vigo Sporting Club |
| Olivé | | |

### Semifinals

| Athletic Bilbao | 3-0 | Madrid FC |
| Rafael Moreno "Pichichi" 2' Rafael Moreno "Pichichi" 11' Cortadi 53' | | |
| Racing de Irún | 1-0 | FC Espanya |
| penal | | |

### Final

| Racing de Irún | 2-2 (pr.) | Athletic Bilbao |
| Patricio Arabolaza Retegui | | Rafael Moreno "Pichichi" Ramón Belauste II |

### Repetició

| Racing de Irún | 1-0 | Athletic Bilbao |
| Retegui 70' | | |

### Campió

* Campions de la Copa d'Espanya 1913
* Racing de Irún 1r títol

## Copa UECF (Unión Española de Clubes de Fútbol)

Quatre equips es van inscriure a la competició: FC Barcelona, Reial Societat, Irún Sporting Club i Sporting de Pontevedra, dels quals el conjunt gallec abandonà abans de començar la competició. Es disputà una fase prèvia entre els dos conjunts guipuscoans per decidir el club que viatjaria a Barcelona per enfrontar-se al conjunt català. La final es disputà a doble volta. Com els dos partits acabaren amb empat, es disputà un tercer partit per decidir el campió.

### Ronda prèvia

| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Reial Societat | 9-0 | Irún Sporting Club |
| Irún Sporting Club | 1-1 | Reial Societat |
| Irún Sporting Club | 0-1 | Reial Societat |
| Reial Societat | 4-1 | Irún Sporting Club |

### Anada

| Reial Societat | 2-2 | FC Barcelona |
| Domingo Arrillaga Juan Artola 89' | | Romà Forns Apolinario Rodríguez |

### Tornada

| FC Barcelona | 0-0 | Reial Societat |

### Final

| FC Barcelona | 2-1 | Reial Societat |
| José Berdié Apolinario Rodríguez | | E. Rezola |

## Campió

* Campions de la Copa d'Espanya 1913
* Futbol Club Barcelona 3r títol

## Referències

* ↑ «Spain - List of Cup Finals». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Spain - Cup 1913». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1913 a linguasport.com
* ↑ Martínez Calatrava, Vicente. «Una final de Copa de ida y vuelta». Cuadernos de Fútbol Nº 9. CIHEFE, 01-04-2010. [Consulta: 24 desembre 2010].