OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pantà de Suquets de Baix Est

El pantà de Suquets de Baix Est és un pantà artificial totalment naturalitzat, delimitat per una mota de terres perimetral, que es troba sec habitualment i ha donat lloc a un extens canyissar i a una interessant vegetació salobre, amb poblaments d'ocells remarcables. Es tracta d'una zona interessant per la biodiversitat que aporta en una zona on predomina, de forma aclaparadora, l'agricultura cerealista amb caràcter intensiu. Anteriorment, el pantà de Suquets de Baix Est i el pantà de Suquets de Baix Oest formaven part d'una única zona humida, de codi 1421800.
El pantà té una forma aproximadament quadrada i una superfície de 7,73 Ha. Està situat a 500 metres del camí del Fondo de Sucs i la carretera d'Almacelles a Sucs. Es troba molt colmatat de sediments i, a més, sembla haver-se deixat d'utilitzar per a usos agraris, de manera que roman gairebé sempre eixut o amb molt poca aigua.
Pel que fa a la vegetació, destaca la presència d'un extens canyissar, amb nombrosos tamarius. Hi ha també claps de jonqueres i, a les parts perifèriques, matollars d'espècies nitro-halòfiles com el siscall (Salsola vermiculata), el salat fruticós (Suaeda fruticosa) i el salat blanc (Atriplex halimus), que contribueixen a augmentar-ne l'interès florístic.
Segons la cartografia dels hàbitats de Catalunya, a la zona apareixen els següents hàbitats d'interès comunitari:
* 1410 Prats i jonqueres halòfils mediterranis (Juncetalia maritimi)
* 1420 Matollars halòfils mediterranis i termoatlàntics (Sarcocornetea fruticosae)
* 1430 Matollars halonitròfils (Pegano-Salsoletea)
* 92D0 Bosquines i matollars meridionals de rambles, rieres i llocs humits (Nerio-Tamaricetea)
Respecte al poblament faunístic, destaca la nidificació més o menys regular d'espècies com l'arpella (Circus aeruginosus) o l'agró roig (Ardea purpurea) i s'hi observen espècies poc freqüents, com el mitjaire (Remiz pendulinus). Així mateix, durant els passos migradors i a l'hivern acull importants concentracions de limícoles i anàtids.
A la zona s'observen alguns abocaments de runes. També són visibles infraestructures relacionades amb el reg, actualment en desús. En general, l'estat de conservació és bo, tot i que poden produir-se efectes negatius derivats de captacions excessives del nivell freàtic, així com processos de contaminació de les aigües (per productes fitosanitaris, etc.).
El Pantà de Suquets de Baix Est forma part de l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5130017 "Basses de Sucs i Alcarràs".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Pantà de Suquets de Baix Est». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 14 setembre 2014].
# Pantà de Seva

El pantà de Seva és un embassament que pertany al riu Gurri, creat per una presa situada al municipi de Seva, a la comarca d'Osona.

## Vegeu també

* Embassaments de Catalunya

## Enllaços externs

* Els embassaments al web de l'ACA
# Ossenmoorgraben

L'Ossenmoorgraben és un petit afluent del Tarpenbek a Norderstedt a l'estat federal de Slesvig-Holstein (Alemanya). Neix a un petit estany a prop del carrer Pinnauweg i desemboca al Tarpenbek a Ochsenzoll. Prop de l'embocament es construeix un estany que servirà de bassa al cas de pluges forts per desguassar la cruïlla propera. El riu s'ha integrat en un nou passeig circular que reuneix els monuments naturals més interessants de la vall del Tarpenbek-West, Tarpenbek-Ost.
El nom del rierol és compost d'una arrel baix alemany: Ossen (bous) i dos arrels alemanys Moor (prats humits, aigües molls) i Graben (rec de desguàs). Significaria doncs rec de l'aiguamoll dels bous. El súfix -graben (excavat) és una indicació de l'origen artificial del curs d'aigua. Fins a la fi del segle xx, se solia assecar aiguamolls per guanyar terra arable o explotar la torba. A poc a poc es van descobrir els inconvenients per la destrucció de biòtops interessants i el paper dels aiguamolls en l'ecosistema, per la seva capacitat d'absorbir diòxid de carboni.

## Referències

* ↑ «Norderstedt - Rundweg in der Tarpenbek-Niederung» (pdf) (en alemany). Ajuntament de Norderstedt, 2014. [Consulta: agost 2016].
* ↑ «Zerstörung der Moore – Schutz der Moore» (en alemany). BUND. Arxivat de l'original el 2016-09-11. [Consulta: setembre 2016].
# Orvanne

Orvanne és un antic municipi francès, situat al departament del Sena i Marne i a la regió d'Illa de França.
Es va crear a l'1 de gener de 2015 amb la fusió del municipis d'Écuelles i Moret-sur-Loing, però va desaparèixer a finals d'aquell mateix any al unir-se al municipi de Épisy i Montarlot i crear Moret Loing et Orvanne.

## Referències

* ↑ Arrêté du 2 décembre 2014 portant création de la commune nouvelle d'Orvanne
* ↑ Arrêté du 29 octobre 2015 portant création de la commune nouvelle de Moret Loing et Orvanne
# Ottone

Ottone, HWV 13, és una òpera en tres actes composta per Georg Friedrich Händel sobre un llibret en italià de Nicola Francesco Haym. Es va estrenar el 12 de gener de 1723 al Her Majesty's Theatre de Ciutat de Westminster, a Londres.
En aquesta nova òpera, Händel va introduir una nova cantant, Francesca Cuzzoni, i un nou llibretista Haym, que havia succeït a Rolli com a secretari i poeta. Burney considera que és la millor de les òperes de Händel. Va escriure un duet, A' teneri affetti en el que aleshores s'anomenava "estil llombard", introduït per Vivaldi, que consisteix en continues sincopes. Aquest estil va ser utilitzat amb bon efecte per Bach a la cantata Freue dich, erlöste Schaar. De la cançó Affanni del pensier, amb la seva puntuació original, Mainwaring afirma que «un mestre eminent (probablement Pepusch, que no estava gaire bé amb Händel), va dir: 'Aquell gran ós estava sens dubte inspirat quan va escriure aquella cançó'». La gavota de l'obertura es va fer popular aleshores i es va tocar amb tots els instruments, des de l'orgue fins a les caixes dels músics ambulants.

## Referències

* ↑ Abdy Williams, 1935, p. 79.

## Bibliografia

* Abdy Williams, Charles Francis. The Master Musicians: Handel (en anglès). Londres: J.M. Dent and Sons LTD, 1935.
Òperes de Georg Friedrich Händel :
Almira (1705)
Florindo (1708)
Rodrigo (1707)
Agrippina (1709)
Rinaldo (1711)
Il pastor fido (1712)
Silla (1713)
Teseo (1713)
Amadigi di Gaula (1715)
Acis and Galatea (1718)
Radamisto (1720)
Muzio Scevola (1721)
Floridante (1721)
Ottone (1723)
Flavio (1723)
Giulio Cesare (1724)
Tamerlano (1724)
Rodelinda (1725)
Scipione (1726)
Alessandro (1726)
Admeto (1727)
Riccardo Primo (1727)
Siroe (1728)
Tolomeo (1728)
Lotario (1729)
Partenope (1730)
Poro (1731)
Ezio (1732)
Sosarme (1732)
Orlando (1733)
Arianna in Creta (1734)
Oreste (1734)
Ariodante (1735)
Alcina (1735)
Atalanta (1736)
Arminio (1737)
Giustino (1737)
Berenice (1737)
Alessandro Severo (1738)
Faramondo (1738)
Serse (1738)
Giove in Argo (1739)
Imeneo (1740)
Deidamia (1741)
Semele (1744)
Alceste (1750) :
Oratoris de Georg Friedrich Händel :
Il trionfo del Tempo e del Disinganno (1707)
La resurrezione (1708)
Brockes Passion (1715)
Esther (1732)
Deborah (1733)
Athalia (1733)
Alexander's Feast (1736)
Il trionfo del Tempo e della Verità (1737)
Saul (1738)
Israel in Egypt (1738)
L'Allegro, il Penseroso ed il Moderato (1740)
El Messies (1741)
Samson (1741)
Semele (1743)
Joseph and his Brethren (1743)
Hercules (1744)
Belshazzar (1744)
Occasional Oratorio (1746)
Judas Maccabaeus (1746)
Joshua (1747)
Alexander Balus (1747)
Susanna (1748)
Solomon (1748)
Theodora (1749)
The Choice of Hercules (1750)
Jephtha (1751)
The Triumph of Time and Truth (1757) :
Cantates de Georg Friedrich Händel :
Ero e Leandro (1707)
Clori, Tirsi e Fileno (1707)
Aci, Galatea e Polifemo (1708)
Dalla guerra amorosa (1709)
Apollo e Dafne (1710)
Ode for the Birthday of Queen Anne (1713)
Ode for St. Cecilia's Day (1739) :
# Parc de Bercy

El Parc de Bercy és un conjunt de tres jardins situats al 12è districte de París, entre el Palais omnisports de Paris-Bercy (POPB) i el centre comercial i de restauració Bercy Village. Amb les seves 14 hectàrees, el parc de Bercy és un dels més importants de la capital.

## Els tres jardins

El parc està compost de tres jardins concebuts pels arquitectes Bernard Huet, Madeleine Ferrand, Jean-Pierre Feugas, Bernard Leroy, i els paisatgistes Ian Le Caisne i Philippe Raguin entre 1993 i 1997:
* El jardí més proper a Bercy-Village ha estat anomenat el «Jardí romàntic», comprèn basses on hi viuen peixos i reconstitucions de dunes. Entrant per Bercy-Village, sobre la seva esquerra s'hi troba una escultura anomenada Demeure X, envoltada de nenúfars. Just de cara s'hi troba la casa del llac, situada a la vora d'un llac.
* Dues passarel·les permeten passar als «Parterres», un jardí dedicat a les activitats del treball de les plantes: horts pedagògics oberts als alumnes de les escoles, matolls tallats, flors, etc.
* La part més a la vora del POPB anomenada «les Praderies» és formada de grans espais de gespes ombrejades per grans arbres. És en aquesta part que s'organitzen els partits de futbol improvisats. Aquest jardí s'acaba sobre una esplanada de terra del que els passeigs serveixen de punt de concentració dels practicants de skateboard i de patins de rodes.
Al llarg d'aquests tres jardins del costat del Sena, un mur talla el soroll de la circulació del quai de Bercy, i acull sales d'esport municipals. Al dalt, un camí de ronda ofereix un panorama sobre les capçades dels arbres del parc i sobre la riba esquerra, destacant la Biblioteca Nacional de França.
A la banda Nord-est, el parc és vorejat d'immobles amb l'arquitectura original. Prop del jardí Yitzhak Rabin, part del parc de Bercy, es troba l'antic American Center de l'arquitecte Frank Gehry que conté la Cinémathèque française, inaugurada a la tardor de 2005.
El parc està connectat directament a la Biblioteca Nacional de França per la Passarel·la Simone-de-Beauvoir sobre el Sena (oberta el juny de 2006).

## Història vinícola

Construïts a l'emplaçament dels antics magatzems de vins despatxats cap a la capital des de la província. A la part central (els «Parterres») encara són visibles els rails, un celler (antic lloc d'embotellament dels vins) i la casa dels guardians dels magatzems. Al «Jardí romàntic», ha subsistit la casa dels recaptadors de les taxes. En efecte, aquest emplaçament per al mercat del vi havia estat escollit per ser a la frontera de la barrera de concessió instaurada al segle xviii.
El jardí ha conservat de l'indret antic la trama ortogonal dels carrers i certes voreres pavimentades.

## Vegeu també

* Musée des Arts forains

## Enllaços externs

* Web de la Ville de Paris sobre el parc Arxivat 2009-07-07 a Wayback Machine.
* Le Parc de Bercy- Fotos dels jardins del parc.
# Telquis

Segons la mitologia grega, Telquis (grec antic: Τελχίς) va ser un rei de Sició, fill d'Èurops i net d'Egialeu, primer rei i fundador de Sició. El seu germà era Hermió, fundador de la ciutat d'Hermíona.
En la tradició transmesa per Apol·lodor, Telquis i Telxíon són dos herois que van lliurar el Peloponnès de la tirania del rei Apis, fill de Foroneu, que tot i ser un bon legislador governava amb una mà duríssima. Per haver mort Apis, Telquis va morir després a mans d'Argos Panoptes, el gegant de cent ulls.
Una altra versió, transmesa per Pausànias, diu que Telquis, rei de Sició, va ser succeït per Apis, el seu fill, i que més tard Telxíon, que era fill d'Apis, va ocupar el tron.

## Referències

* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, II, 1, 1 i II, 1, 2
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, II, 5, 6
# Helicoverpa punctigera

Helicoverpa punctigera és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels noctúids (Noctuidae). És originària d'Austràlia i de vegades arriba a Nova Zelanda. La seva envergadura és d'uns 4 cm.
La larva s'alimenta de diverses espècies vegetals, i és considerada plaga del tabac, lli, pèsols, alfals, gira-sol (meravella), cotó, blat de moro, tomàquet i altres cultius.

## Referències

* ↑ Pests of Field Crops and Pastures: Identification and Control (en anglès). Collingwood: Csiro Publishing, 2007, p. 89. ISBN 9780643067585.
# Adolf Aufdenblatten

Adolf Aufdenblatten (Zermatt, 12 de novembre de 1897 - Zermatt, 17 de juny de 1975) fou un alpinista, esquiador i guia d'esquí suís que va competir durant la dècada del 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix. Va guanyar la medalla d'or en la prova de patrulla militar per equips, formant equip amb Alphonse Julen, Antoine Julen i Denis Vaucher. En aquests mateixos Jocs disputà els 50 quilòmetres del programa d'esquí de fons.

## Referències

* ↑ «Adolf Aufdenblatten Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 5 desembre 2017].
# Enyimba International FC

L'Enyimba International FC és un club de futbol nigerià de la ciutat d'Aba.
Enyimba significa ‘elefant’ en Igbo i és l'àlies de la ciutat d'Aba. Per aquest motiu el sobrenom associat al club és «l'elefant del poble».
El club va ser fundat el novembre de 1976 per Sir Jerry Amadi Enyeazu, una personalitat esportiva nigeriana. El club passar a ser propietat del govern de l'Estat d'Abia a partir del 1999.

## Palmarès

* Lliga nigeriana de futbol:
** 2001, 2002, 2003, 2005, 2007, 2009–10, 2015, 2019
* Copa nigeriana de futbol:
** 2005, 2009, 2013, 2014
* National Second Division:
** 1993
* Supercopa nigeriana de futbol:
** 2001, 2003, 2010, 2013
* Lliga de Campions de la CAF:
** 2003, 2004
* Supercopa africana de futbol:
** 2004, 2005

## Jugadors destacats

* Nnaemeka Onovo
* David Tyavkase
* Kola Ademola
* Garba Yaro-Yaro Ahmed
* Raphael Chukwu
* Benedict Idahor
* John Gaadi
* Kelechi Iheanacho
* Emmanuel Issah
* Chukwudi Nwogu
* Pascal Ojigwe
* Ndongo Ukhana
* Christian Chukwu Okoro
* Emeka Ezeugo
* Eric Fashindo
* Atanda Sakibu
* Benedict Atule
* Oliver Agbo
* Mangut Mbwas
* Mohammed Pele
* Aliyu Musa
* Alhaji Mohammed
* Ambrose Aikhomuogbe
* Alphonsus Ezimorah

## Referències

* ↑ «Governor Okezie Ikpeazu Contributes to the New Enyimba Stadium». Allsoccerplanet, 07-04-2016.
* ↑ «Caf Confederation Cup: Akwa United get Al Hilal, USM Alger face Plateau United, Enyimba meet Bidvest Wits, Djoliba vs MFM | Goal.com» (en anglès).
* ↑ «Nigeria - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Nigeria - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Agnes Geraghty

Agnes Geraghty (Nova York, 26 de novembre de 1907 - Oceanside, 1 de març de 1974), coneguda posteriorment pel seu nom de casada Agnes McAndrews, va ser una nedadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de plata en la competició dels 200 metres braça del programa de natació. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, no va poder repetir l'èxit, en ser eliminada en sèries en la mateixa prova.
Entre 1924 i 1930 guanya 10 campionats de braça de l'AAU, alhora que establí rècords mundials en totes les distàncies entre els 50 i els 400 metres braça. En retirar-se passà a exercir d'entrenadora de natació.

## Referències

* 1 2 3 «Agnes Geraghty Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 d'agost 2011. [Consulta: 16 abril 2018].
# Milan Šrejber

Milan Šrejber (Praga, Txecoslovàquia, 30 de desembre de 1963) és un extennista txec que va competir per Txecoslovàquia.
En el seu palmarès només hi ha un títol individual i dos de dobles masculins, però destaca la medalla de bronze olímpica als Jocs Olímpics de Seül 1988 en la prova de dobles masculins junt a Miloslav Mečíř. També va formar part de l'equip txecoslovac de la Copa Davis i va arribar a disputar les semifinals en l'edició de 1986.

## Jocs Olímpics
### Dobles masculins

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1988 | Jocs Olímpics, Seül, Corea del Sud | Miloslav Mečíř | | |

## Palmarès
### Individual: 2 (1−1)

* Llegenda (pre/post 2009)
* Grand Slams (0−0)
* Tennis Masters Cup / ATP Finals (0−0)
* ATP Masters Series / ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP International Series Gold / ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP International Series / ATP World Tour 250 (1−1)
* Títols per superfície
* Dura (1−0)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (0−0)
* Moqueta (0−1)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Oponent | Marcador |
| Finalista | 1. | 3 de febrer de 1986 | Toronto, Canadà | Dura (i) | Joakim Nyström | 1−6, 4−6 |
| Guanyador | 1. | 22 d'agost de 1988 | Rye Brook, Estats Units | Moqueta (i) | Ramesh Krishnan | 6−2, 7−6 |

### Dobles masculins: 3 (2−1)

* Llegenda (pre/post 2009)
* Grand Slams (0−0)
* Tennis Masters Cup / ATP Finals (0−0)
* ATP Masters Series / ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP International Series Gold / ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP International Series / ATP World Tour 250 (2−1)
* Títols per superfície
* Dura (0−0)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (1−1)
* Moqueta (1−0)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Guanyador | 1. | 4 de juliol de 1988 | Gstaad, Suïssa | Terra batuda | Petr Korda | Andrés Gómez Emilio Sánchez | 7−6, 7−6 |
| Guanyador | 2. | 6 de febrer de 1989 | Rotterdam, Països Baixos | Moqueta (i) | Miloslav Mečíř | Jan Gunnarsson Magnus Gustafsson | 7−6, 6−0 |
| Finalista | 1. | 10 de juliol de 1989 | Gstaad | Terra batuda | Petr Korda | Cássio Motta Todd Witsken | 4−6, 4−6 |

## Enllaços externs

* Milan Šrejber a l'ATP (anglès)
* Milan Šrejber a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Milan Šrejber a la Copa Davis (anglès)
# Pierre Albarran

Pierre Albarran (Chaville, 18 de maig de 1983 − París, 24 de febrer de 1960) fou un jugador i teòric de bridge i tennista francès, fill de l'uròleg francès d'origen cubà Joaquín Albarrán.
Com a jugador de tennis no aconseguí cap títol destacat però si una medalla de bronze en els Jocs Olímpics d'Anvers 1920 en categoria de dobles masculins fent parella amb Max Décugis. També va formar part de l'equip francès de Copa Davis en dues edicions.
En el món del bridge fou molt conegut, ja que fou campió francès en 19 edicions i disputà 32 partits internacionals pel seu país. Durant molts anys va organitzar i dirigir el torneig de bridge anual celebrat a Montecarlo, en el qual aconseguí el millor resultat l'any 1955 sent segon classificat. També fou columnista sobre bridge per diversos diaris francesos i autor de molts llibres sobre aquest joc.

## Jocs Olímpics
### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1920 | Jocs Olímpics, Anvers, Bèlgica | Max Décugis | François Blanchy Jacques Brugnon | Renúncia |

## Publicacions

* Bridge, Nouvelle methode de nomination. Les jeux bicolores. Le Canapé, 1946
* Cent donnes extraordinaires: Bridge, 1953, coautor José Le Dentu
* Comment Gagner Au Bridge, 1959, coautor Pierre Jaïs
* L'Encyclopédie du bridge moderne, vol 1. 1957 i vol. 2 1968
* Le Bridge pour Tous, 1949, coautor Robert de Nexon, Ed.: A. Fayard, París, LC: 49052576
* Le Nouveau Bridge Pour Tous, 1958, coautors Robert de Nexon i José Le Dentu
* Notre Methode de Bridge, 1936, coautor Robert de Nexon
* Nouveau Memento de Bridge en 100 Lecons: Encheres Naturelles, 1976, coautor José Le Dentu, Ed.: A. Fayard, París, ISBN 2-213-00396-3, LC: 77576798

## Referències

* 1 2 "BRIDGE: Pierre Albarran's Bidding Theories: Methods Used by Late French Expert Have Been Copied Extensively" Albert H. Morehead. The New York Times. 28 February 1960. Page X10.
* 1 2 «Olympedia – Pierre Albarran». [Consulta: 13 setembre 2024].
* ↑ "Contract Bridge: French Bidding Is Much the Same as Ours, Except for the Canape System". Albert H. Morehead. The New York Times. 12 May 1960. Page 32.
# Pierre Darmon

Pierre Darmon (Tunis, Tunísia, 14 de gener de 1934) fou un tennista francès.

## Torneigs de Grand Slam
### Individual: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Oponent en la final | Marcador |
| Finalista | 1. | 1963 | Roland Garros | Roy Emerson | 6−3, 1−6, 4−6, 4−6 |

### Dobles: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1963 | Wimbledon | Jean-Claude Barclay | Antonio Palafox Rafael Osuna | 6−4, 2−6, 2−6, 2−6 |

## Carrera esportiva

Fou campió francès en categoria júnior l'any 1950 i va dominar el tennis francès durant la segona meitat de la dècada del 1950 i tota la del 1960 sent campió del campionat nacional en nou ocasions. El seu millor resultat en un Grand Slam fou ser finalista en el Roland Garros de 1963, on va superar Manuel Santana en semifinals però no va poder fer el mateix davant Roy Emerson en la final. El mateix any també va ser finalista a Wimbledon en dobles masculins fent parella amb Jean Claude Barclay.
Durant la seva carrera va formar part de l'equip francès de Copa Davis amb 44 victòries en 68 partits, de manera que manté el rècord de més victòries individuals i totals de França. Amb 34 eliminatòries és el segon tennista francès amb més participacions, a només una de François Jauffret. L'any 2002 fou guardonat amb el guardó Davis Cup Award of Excellence. Anteriorment havia estat guardonat amb l'Orde Nacional del Mèrit (1966), que va rebre de la mà de l'extraordinari tennista francès René Lacoste.
Va participar en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic (1968), on el tennis fou esport de demostració i exhibició. Va disputar totes les proves celebrades enduent-se una medalla de bronze en la prova de dobles masculins de demostració i la d'argent en dobles masculins d'exhibició, ambdues amb Joaquín Loyo-Mayo. També va guanyar la medalla de bronze en dobles mixtos exhibició junt a la seva muller Rosa Maria Darmon, precisament d'origen mexicà.

## Referències

* ↑ «Pierre Darmon» (en anglès). International Jewish Sports Hall of Fame. Arxivat de l'original el 2015-10-10. [Consulta: 10 agost 2018].
* ↑ «Emerson On Way To Slam» (en anglès). The Canberra Times, 28-05-1963. [Consulta: 10 agost 2018].
* ↑ «Davis Cup Award of Excellence» (en anglès). TennisFame.com. [Consulta: 10 agost 2018].

## Enllaços externs

* Pierre Darmon a l'ATP (anglès)
* Pierre Darmon a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Pierre Darmon a la Copa Davis (anglès)
# Sallum

Sallum, As Sallum o Sollum (àrab: السلوم, as-Sallūm) és una població d'Egipte, situada prop del mar Mediterrani, a l'est de la frontera amb Líbia, i a uns 145 km de Tobruk. Sallum és principalment una comunitat de beduins i un centre comercial regional.

## Història

En època romana era el port de Baranis, i encara ara conserva algunes restes romanes. Durant la Segona Guerra Mundial, el 10è Exèrcit italià, arran de la invasió d'Egipte duta a terme des de Líbia entre Sallum i Sidi Barani, hi bastí una sèrie de fortificacions. Encara ara hi ha un cementiri de víctimes de la Segona Guerra Mundial.
Sallum va ser un lloc idoni de destinació per a observar l'eclipsi de sol del 29 de març de 2006.

## Clima

Segons la classificació de Köppen, Sallum té un clima de desert càlid (BWh), però amb les temperatures temperades pels vents provinents del Mediterrani. Té una temperatura anual mitjana de 20,3 °C, la mitjana de gener és 13,8 °C i la d'agost de 26,4 °C. La pluviometria mitjana anual és de 92 litres (no hi plou gens de juliol a setembre).

## Referències

* ↑ "Valoria La Buena annular eclipse expedition" (report), Solar Physics Group, Astrophysics Lab, University of Rome, January 10, 2007, webpage (mostly Italiano): ICRA-solar: mentions Sidi Barrani observation area.
* ↑ Climate Charts«Salloum, Egypt Climate, Global Warming, and Daylight Charts and Data.htm». Climate Charts. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2013. [Consulta: 12 agost 2013].

## Enllaços externs

* Photograph of twilight Sidi Barrani solar eclipse (Oct. 2005, copyright 2005-2007 Magyar Csillagászati Egyesület): Hungarian-foto Sidi-twilight Arxivat 2007-06-10 a Wayback Machine. (540x345, 38 KB).
* Photograph of solar eclipse at Sidi Barrani (Oct. 2005, copyright 2005-2007 Magyar Csillagászati Egyesület): Hungarian-foto Sidi-eclipse Arxivat 2007-01-27 a Wayback Machine. (9 kb).
* Photograph of Sidi Barrani observers (Oct. 2005, copyright 2005-2007 Magyar Csillagászati Egyesület): Hungarian-foto Sidi-people Arxivat 2007-06-10 a Wayback Machine. (50 kb).
* MSN Map Arxivat 2012-08-29 a Wayback Machine.