OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Serratacó

Serratacó és una masia del terme municipal de Sant Quirze Safaja, al Moianès. Edifici datat a la llinda d'entrada: 16 IHS 66. Fou refet l'any 1677. Els hereus de Serratacó eren els oficials del Sant Ofici del terme.

## Descripció

Casa formant un conjunt amb Can Serracarbassa. Consta de cos principal de planta rectangular amb dos cossos afegits, amb la teulada esglaonadament més baixa. Juntament amb tres cossos més i un pati, queda tot protegit per un tancat de pedra al que s'accedeix per una porta d'entrada. A fora hi ha un pou d'aigua de planta semicircular i una pallissa amb una entrada monumental i una era al davant, envoltada per un mur circular de pedra. Amb pedres angulars i un contrafort de pedra en una paret. Dins la pallissa s'aprofita una llinda d'arc conopial com a pilar. Confronta de finestra amb arquet esculpit i escut romboidal i una altra llinda amb inscripció: ESTA OBRA / A FETA FER / JOAN SERRA / O PAGÈS / FAMILIAR.
Està situada al nord-est del poble de Sant Quirze Safaja, a la part central de la Serra de Bernils. És en un altiplà a la dreta del torrent de l'Espluga, al nord-est de la Corona, al sud-oest de Barnils i al sud-est de la masia del Bosc, del veí terme de Castellcir. Al seu costat de llevant hi ha la masia de Serracarbassa. Entre les dues passa el Camí de Bernils.
S'hi accedeix pel Camí de Bernils, que surt del costat mateix de l'església parroquial de Sant Quirze Safaja, a l'extrem de llevant i més enlairat del poble, i s'adreça cap al nord-est pujant en amples revolts per anar a cercar l'extrem sud-oest de la Serra de Bernils i, des d'allí, seguir la carena de la serra. Així, en quasi 3 quilòmetres arriba a la masia de Serratacó.

## Referències

* 1 2 «Can Serratacó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].

## Enllaços externs

* Serratacó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Wintershouse

Wintershouse (en alsacià Wínterschhüse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 613 habitants.
Forma part del cantó de Haguenau, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat d'aglomeració de Haguenau.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 354 | 366 | 415 | 421 | 517 | 613 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | René Grad | | |
# Warrenton (Missouri)

Warrenton és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2008, tenia 7.398 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Warrenton tenia 5.281 habitants, 1.985 habitatges, i 1.363 famílies. La densitat de població era de 278,2 habitants per km².
Dels 1.985 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,8% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.022 $ i la renda mediana per família de 38.396 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.701 $ mentre que les dones 21.896 $. La renda per capita de la població era de 16.431 $. Entorn del 8% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Warrenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Warrenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Torre PwC

La Torre PwC, coneguda anteriorment com a Torre Sacyr Vallehermoso, és un gratacels de Madrid situat a la zona Cuatro Torres Business Area. S'alça un total de 236 metres gràcies a 52 plantes, encara que originàriament estava prevista una alçada de 215 m. Està destinat principalment a oficines encara que també alberga habitacions d'hotel.

## Referències

* ↑ «Torre Sacyr Vallehermoso» (en anglès). Emporis. [Consulta: 27 agost 2014].
# Tilapia cameronensis

Tilapia cameronensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Sanaga (Camerun).

## Referències

* ↑ Smith, A. 1838-1847. Pisces. A: Illustrations of the zoology of South Africa; consisting chiefly of figures and descriptions of the objects of natural history collected during an expedition into the interior of South Africa in 1834-1836. Illust. Zool. S. Africa v. 4: 77 unnumb. pp, accompanying Pls. 1-31.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Holly, M. 1927. Siluriden, Cyprinodontiden, Acanthopterygier und Mastacembeliden aus Kamerun. Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 136 (núms. 5-6): 195-230.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1991. Tilapia. p. 482-508. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lasalita

La lasalita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la pascoïta. Fou anomenat així per la seva localitat tipus. És idèntica en tots els aspectes amb la pascoïta i tota la resta de membres del grup amb els quals només es distingeix per difracció de raigs X.

## Característiques

La lasalita és un òxid de fórmula química Na₂Mg₂(V$_{10}$O$_{28}$)·20H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1.
El mineral es troba formant crostes eflorescents d'un a tres mil·límetres de gruix. La superfície d'aquestes crostes pot arribar a ser arrodonida com a conseqüència de la dissolució que les afecta. També es pot trobar en forma de cristalls d'un a dos mil·límetres de llargària.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al museu de la Smithsonian, Washington, amb número de catàleg nmnh-174744.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lasalita pertany a «4/G.01-15 - Minerals [6]-sorovanadats juntament amb els següents minerals: ammoniolasalita, pascoïta, magnesiopascoïta, hummerita i sherwoodita.

## Formació i jaciments

En la localitat tipus, la lasalita es troba formant eflorescències en les parets de gres i fractures de la mina Vanadium Queen. El mineral es forma per oxidació de corvusita a partir de l'acció de l'aigua vadosa que la fa reaccionar amb els carbonats del ciment de la roca encaixant (dolomita i calcita que cimenten el gres). A la mateixa localitat tipus s'ha descrit associada a rossita, dickthomssenita i hewettita.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Lasalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
* ↑ «Lasalite Mineral Data» (en anglès). Web Mineral. [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «Lasalita» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 20 gener 2020].
# Orlov (Kursk)

* Per a altres significats, vegeu «Orlov (desambiguació)».
Orlov (en rus: Орлов) és un poble (un khútor) de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte de Kastórnoie.

## Referències

* ↑ «Общая Информация о районе». Официальный сайт Администрации Касторенского района. Arxivat de l'original el 2020-06-18. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Can Serres (Sant Hilari Sacalm)

Can Serres és una casa eclèctica de Sant Hilari Sacalm (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, situat al nucli urbà de Sant Hilari Sacalm.
L'edifici, de planta baixa, dos pisos i golfes, està cobert per una teulada a doble vessant amb el ràfec triple amb decoracions en forma de relleus amb motius vegetals.
A la façana principal, que dona al carrer Vernis, a la planta baixa hi ha la porta d'entrada en arc rebaixat, sobre el qual hi ha el nom i les dates següents "JUAN SERRAS 1885-1955". Al costat, flanquejant la porta d'entrada, dues finestres en arc de llinda. Les finestres estan protegides per una reixa, i destacades en els muntants i la llinda. Els murs de la planta baixa presenten el següent tractament: Un sòcol arriba a l'altura de l'inici de les finestres, i un encoixinat embelleix la planta baixa.
Al primer i segon pis, hi ha tres balcons, amb barana de ferro forjat i llosana de pedra, als que s'hi accedeix per obertures en arc de llinda o arc pla. Les llosanes estan sostingudes per mènsules, i les baranes de ferro forjat, tenen volutes i elements en espiral. Els murs del primer i el segon pis, estan decorats amb esgrafiats amb motius vegetals.
A les golfes, hi ha tres obertures petites quadrangulars, obertes en el mateix eix que les altres obertures dels pisos i la planta baixa. Un esgrafiat amb motius també vegetals, decora la façana.
La façana posterior, destaca pel fet que a la planta baixa, als dos pisos, i també les golfes però de menor altura, hi ha una galeria de cinc arcs de mig punt, sostingudes per columnes clàssiques. Una escala doble amb balaustrada dona accés a l'obertura central de la galeria de la planta baixa.
A la part posterior de la casa hi ha un jardí.

## Història

Les dates inscrites sobre la porta semblen fer referència als anys que Juan Serras va viure a la casa.
La casa fou construïda pels propietaris del Mas Serres per tal que els seus dotze fills no s'haguessin de desplaçar des del mas fins al poble per anar a escola.
A l'interior hi ha una llinda amb la data 1786 que podria provenir del Mas Serres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Can Serres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Visita de l'emperador Carles V a Alcúdia

La visita de l'emperador Carles V a Alcúdia (1535)
El dia 4 de juny de 1535 l'emperador arribà a la badia d'Alcúdia amb uns 1.500 galions des de Barcelona de camí a la guerra nord africanes. En arribar s'instal·là a casa de mossèn Jerònim Moragues en l'actual carrer Roca, part nord de la vila.
    "En memoria de haberse hospedado el emperador en casa del presbítero Moragues, a quien S.M. nombró canónigo de la catedral de Palma, mandó grabar este los siguientes versos con el escudo imperial, que ha existido en la fachada de su misma casa, (...)"
    Carolus ingenti DOMINATURUS CLASSE TUNETUM, CUM PETERET PORTUS, APPULIT HOSCE LARES. HACE DOMO HOSPITIUM DIGNATUR HABERE MONARCA MORAGUIS GUADENS HOSPITIS OFFICIO. UNDE, QIBUS LATE PREMITUR TOTUSQUE TREMISCIT ORBIS, IN HOC SPLENDENT CAESARIS ARMA LOCO".
El monarca també visità la capella de l'ermità Fra Antoni d'Avila amb qui va sopar. Conten que l'emperador arribà a la vila després de passar una travessia molt moguda pel mal temps.
Acompanyaren al rei il·lustres soldats i nobles com el capità genovès Andrea Doria o el marquès de Santa Cruz, Álvaro de Bazán y Guzmán.
Partí l'endemà cap a Menorca arribant al port de Maó.

## Bibliografia

* VENTAYOL SUAU, Pere- Historia de Alcúdia- Mallorca, 1982.
# Moasca

Moasca és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont, (Itàlia).
Moasca limita amb els municipis d'Agliano Terme, Calosso, Canelli, Castelnuovo Calcea, i San Marzano Oliveto.
# Torrent de la Solana

«Torrent de la Solana» té aquests significats:
* Torrent de la Solana (Guixers), afluent de l'Aigua de Valls, a la Vall de Lord.
* Torrent de la Solana (Mont-ros), torrent del terme de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de Mont-ros.
# Lamus

Lamus (en grec antic Λάμος) era una ciutat de Cilícia, situada a la desembocadura del riu Lamus. Era capital del districte de Lamotis.
El riu i la ciutat són esmentats per Estrabó i Claudi Ptolemeu, mentre que Esteve de Bizanci només menciona el riu. Aquest riu per altra banda era poc important, i formava el límit entre la Cilícia anomenada Aspera i l'anomenada Cilícia Pròpia. Segons William Smith, el riu encara porta el nom de Lamas o Lamuzo.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lamus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 maig 2021].
# Protogenia (filla de Deucalió)

Segons la mitologia grega, Protogenia (grec antic: Πρωτογένεια) fou una filla de Deucalió i de Pirra.
Estimada per Zeus, fou mare d'Aetli. Hom també li atribueix la maternitat d'OPunt.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 187. ISBN 8429741461.
# Cantó de Sent Ginièis d'Òlt

El cantó de Sent Ginièis d'Òlt és un cantó francès del departament de l'Avairon, situat al districte de Rodez. Té sis municipis i el cap cantonal és Sent Ginièis d'Òlt.

## Municipis

* Aurèla e Verlac
* Pèiraficha d'Òlt
* Pomairòls
* Pradas d'Aubrac
* Senta Aulària
* Sent Ginièis d'Òlt

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-1994 | Jean Miquel | Divers droite |
| 1994- | Jean-Claude Luche | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.865 | 4.257 | 3.893 | 3.609 | 3.402 | 3.204 | 3.338 |
# Wheeling

«Wheeling» té aquests significats:
* Wheeling (Illinois)
* Wheeling (Missouri)
* Wheeling (Virgínia de l'Oest)
# Vista i plànol de Toledo

Vista i plànol de Toledo és una obra d'El Greco, realitzada en 1608 durant el seu últim període toledà. Es conserva en el Museu d'El Greco de Toledo.

## Anàlisi

Aquesta obra s'allunya de les descripcions belles i estilitzades de Toledo, perquè utilitza una gran meticulositat. Això ha permès suposar que es va tractar d'un encàrrec de l'Ajuntament de la ciutat. L'enorme detall amb el qual va ser realitzat el plànol ha fet que molts estudiosos conjeturen que es tracta d'una obra de Jorge Manuel, fill del pintor i expert en arquitectura.
En la part superior del llenç es troba la Mare de Déu, acompanyada d'una cort d'àngels que porten la casulla de Sant Ildefons. En aquesta obra podria llegir-se una anticipació de l'impressionisme, i fins i tot de Paul Cézanne.

## Vegeu també

* Vista de Toledo

## Bibliografia

* ÁLVAREZ LOPERA, José, El Greco, Madrid, Arlanza, 2005, Biblioteca «Descubrir el Arte», (colección «Grandes maestros»). ISBN 84-95503-44-1.
* SCHOLZ-HÄNSEL, Michael, El Greco, Colonia, Taschen, 2003. ISBN 978-3-8228-3173-1.

## Enllaços externs

* ArteHistoria.com. «Vista y plano de Toledo». [Consulta: 07.01.2011].
# Neobatrachus

Neobatrachus és un gènere de granotes de la família Myobatrachidae que es troba a Austràlia (tret de l'illa de Tasmània).

## Taxonomia

* Nom binomial
* Neobatrachus albipes (Roberts, Mahony, Kendrick, and Majors, 1991)
* Neobatrachus aquilonius (Tyler, Davies, i Martin, 1981)
* Neobatrachus centralis (Parker, 1940)
* Neobatrachus fulvus (Mahony iRoberts, 1986)
* Neobatrachus kunapalari (Mahony i Roberts, 1986)
* Neobatrachus pelobatoides (Werner, 1914)
* Neobatrachus pictus (Peters, 1863)
* Neobatrachus sudelli (Lamb, 1911)
* Neobatrachus sutor (Main, 1957)
* Neobatrachus wilsmorei (Parker, 1940)

## Referències

* IUCN (anglès)
# Torrent de la Selva d'Aubenç

El Torrent de la Selva d'Aubenç és un torrent de l'Alt Urgell, que neix a la Serra d'Aubenç i s'uneix al Segre al Pantà d'Oliana.
# Cofre

Un cofre, també anomenat arca o bagul (i baül), és una caixa, normalment amb planta rectangular, de metall, de fusta, o altres materials, pintada o folrada en el seu interior i tancada amb pany, per a guardar-hi roba o altres objectes. Si té la tapa plana s'acostuma a anomenar arca, mentre que si té diversos vessants s'anomena cofre. Quan té la tapa arrodonida, se sol anomenar bagul.

## Bagul

Un bagul o baül és una caixa relativament gran, amb la tapa lleugerament arrodonida o a vegades plana, usada tradicionalment per guardar-hi roba o altres efectes a les llars, i també per transportar aquests efectes, com a maleta de temps pretèrits. A les cases sovint es col·locaven al peu del llit, per a ús personal i com a banqueta, o també als passadissos, per a ús menys personal, com ara per desar-hi la roba de la llar. També podien aparèixer a les quadres, etc., per col·locar-hi equipatge.

## Arca

Una arca és una caixa relativament gran per a guardar objectes de valor. El fet de considerar-la caixa o arca depèn de l'ús que hom en faci, si s'hi guarden objectes de tipus més utilitari se'n solen dir caixes. Algunes arques amb història són l'Arca de l'Aliança i l'Arca de Noè, que ja no és una arca sinó un vaixell que aparentava la forma d'una arca.
A l'edat mitjana, les arques eren caixes grans, sovint sense peus i fetes amb diversos taulons. Normalment servien per a guardar-hi farina i, de vegades, també teixits.

### Caixes de núvia

Les caixes de núvia eren típiques i habituals. S'usaven per a guardar la roba i l'aixovar de la núvia.

## Arqueta

Una arqueta és una capsa petita i rectangular de metall, de fusta, d'ivori o un altre material, tancada amb pany, per a guardar-hi joies, documents o altres objectes de valor. Pot tenir una tapa plana o, més comunament, amb diversos vessants. Les arquetes poden estar molt elaborades i ricament ornamentades, algunes es consideren obres d'art.

## Referències

* ↑ «baül». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ Baül / Bagul al Diccionari Alcover-Moll (Diccionari Català-Valencià-Balear).
* ↑ Bagul al DIEC.
* ↑ Bagul a la Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Inventaris i encants conservats a l'Arxiu Capitular de Lleida: segles XIV-XVI. Lleida: Pagès Editors, 2014. ISBN 978-84-9975-465-9.

## Vegeu també

* Arqueta de sant Esteve, conservada al MNAC
* Arquimesa o barguenyo
Viccionari
# Orlivske

Orlivske (en (ucraïnès): Орлівське, en rus: Орловское) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.014 habitants. Pertany al districte rural de Krasnoperekopsk. Fins al 1945 la vila es deia Bai Boluix.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Cap de sa Mola

El Cap de sa Mola és un cap de l'illa de Mallorca. Està a una península situada a la part meridional del Port d'Andratx i acaba a la punta des Frare. Pertany al municipi d'Andratx que està al sud-oest de Mallorca, a la comarca mallorquina de la Serra de Tramuntana.

## Referències

* ↑ Vilà i Valentí, J. [et al.].. Atles Universal Català (Gran Enciclopèdia Catalana). Barcelona: Enciclopèdia Catalana, abril de 1986. ISBN 8485194411. p. 40, 2-H
* ↑ «Cap de sa Mola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cap de sa Mola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cap de sa Mola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Xarxa d'Institucions Fiscals Independents de la Unió Europea

La Xarxa d'Institucions Fiscals Independents de la Unió Europea (UE IFIs) és una institució voluntària i inclusiva, oberta a tots els òrgans de supervisió fiscal independents que operen a la UE. Es va establir formalment l'11 de setembre de 2015, a la tercera reunió informal d'IFI de la UE celebrada a Bratislava (Eslovàquia).
Des de la creació, la Xarxa ha tingut quatre presidents. El primer va ser José Luis Escrivá, president de l'AIReF. El seu segon mandat va finalitzar el 2019, i va ser nomenat al seu lloc Seamus Coffey, president del Consell Assessor Fiscal d'Irlanda. Posteriorment han ocupat el càrrec Sander van Veldhuien i Richard van Zwol.

## Presidents

* José Luis Escrivá (2015–2019)
* Seamus Coffey (2019–2020)
* Sander van Veldhuizen (2020–2021)
* Richard van Zwol (2021–)

## Referències

* ↑ «Agreement of EU Independent Fiscal Institutions». www.euifis.eu, 11-09-2015. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Leadership». European Independent Fiscal Institutions. [Consulta: 16 setembre 2022].
# Wilfredo Camacho

Wilfredo Camacho (Quillacollo, 21 de juny de 1935) és un exfutbolista bolivìà de la dècada de 1960 i entrenador.
Fou 27 cops internacional amb la selecció de Bolívia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Deportivo Municipal, Ferrocarril Oeste i Once Caldas.

## Referències

* ↑ Futbolistes internacionals a RSSSF.com
* ↑ (castellà) Article a La Razón Arxivat 2019-01-10 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Article a futbolistasbol.blogspot.fr
# Neobatrachus aquilonius

Neobatrachus aquilonius és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Hero, J.-M. & Roberts, D. 2004. Neobatrachus aquilonius. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Torrent de la Teuleria de Sau

El torrent de la Teuleria de Sau és un torrent que discorre pel terme municipal de Santa Maria d'Oló, a la comarca del Moianès.

## Enllaços externs

* El Torrent de la Teuleria de Sau i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya