OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jan Krekels

Jan Krekels (Sittard, 26 d'agost de 1947) és un ciclista neerlandès, ja retirat, que fou professional entre 1969 i 1978. Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Mèxic de 1968, on guanyà la medalla d'or en la prova dels 100 km contrarellotge per equip del programa de ciclisme. Com a professional destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1971.

## Palmarès

* 1967
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 1968
** Campió Olímpic de CRE (amb Fedor den Hertog, René Pijnen i Joop Zoetemelk)
** 1r de l'Omloop der Kempen
** 1r de la Volta a Overijssel
** 1r de la Volta a Àustria
** 1r a la Volta a Limburg
** 1r a l'Archer Grand Prix
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 1969
** 1r a Orchies
* 1970
** 1r a l'Acht van Chaam
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Oise
* 1971
** 1r a Ulestraten
** 1r a Strombeek-Bever
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1972
** 1r de la Volta a Andalusia i vencedor de 2 etapes
** 1r a Simpelveld
** 1r a Born
* 1973
** 1r a Valkenswaard
** 1r a Born
* 1974
** 1r a Beringen
** 1r a Geetbets
* 1976
** 1r a Arendonk
** 1r a Kloosterzande
** 1r a Kruiningen
* 1978
** 1r a Obbicht
** 1r a Boxmeer

### Resultats al Tour de França

* 1971. 50è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1972. 78è de la classificació general
* 1973. 75è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1972. 55è de la classificació general

## Referències

* ↑ «KREKELS Jan (Jan Jozef Alfons Franciscus)». [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Jan Krekels». [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jan KREKELS» (en italià). [Consulta: 11 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jan Krekels a sitiodeciclismo.net
# Lliga catalana Plata d'hoquei sobre patins masculina

La Lliga Catalana Plata d'hoquei patins és una competició masculina de club d'hoquei patins catalans, creada la temporada 2021-22. De caràcter anual, està organitzada per la Federació Catalana de Patinatge. Hi participen els clubs catalans que competeixen a la Segona divisió estatal, l'OK Lliga Plata. Es disputa en dues fases: la primera, els equips participants s'agrupen en quatre grups disputant una lligueta a una sola volta. El primer classificat de cada grup accedeix a la segona fase o fase final que es disputa en format d'eliminació directa, que determina el campió del torneig.

## Historial

* En negreta = Equip guanyador
* (1) = Nombre de campionats
* (pro.) = Prórroga
* (p.) = Penaltis
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| Edició | Temp. | Data | Campió | Resultat | Finalista | Seu |
| I | 2021-22 | 03-10-2021 | HC Sant Just (1) | 5-0 | CE Arenys de Munt | Pavelló Antoni Roure, Alpicat |
| II | 2022-23 | 09-10-2022 | Corredor Mató Palafrugell (1) | 8-2 | CP Vic | Pavelló Olimpic de Vic |
| III | 2023-24 | 08-10-2023 | CP Vilafranca Capital del Vi (1) | 3-2 | CP Vic | Sant Jordi Desvalls |
| IV | 2024-25 | 06-10-2024 | CE Vendrell (1) | 2-1 | Girona CH | Roda de Ter |

## Palmarès

| Equip | Campió | Subcampió | Finals | Anys campió | Anys subcampió |
| Hoquei Club Sant Just | 1 | 0 | 1 | 2021-22 | — |
| Club Hoquei Palafrugell | 1 | 0 | 1 | 2022-23 | — |
| Club Patí Vilafranca | 1 | 0 | 1 | 2023-24 | — |
| Club d'Esports Vendrell | 1 | 0 | 1 | 2024-25 | — |
| Club Patí Vic | 0 | 2 | 2 | — | 2022-23, 2023-24 |
| Centre d'Esports Arenys de Munt | 0 | 1 | 1 | — | 2021-22 |
| Girona Club Hoquei | 0 | 1 | 1 | — | 2024-25 |

## Referències

* ↑ «La II Lliga Catalana Plata ja té forma». Federació Catalana de Patinatge, 28-07-2022. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ Vilapress. «El Sant Just es proclama campió de la Lliga Catalana de Plata d'hoquei patins». Vilapress, 04-10-2021. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ L’Esportiu. «El Corredor Mató Palafrugell guanya II Lliga Catalana Plata». L'Esportiu, 10-10-2022. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «El CP Vilafranca aixeca el segon títol de la seva història: la Lliga Catalana Plata». La Fura, 09-10-2023. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Redaccio. «El CE Vendrell es proclama campió de la Lliga Catalana Plata d'hoquei patins», 08-10-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
# Selecció masculina de rugbi a 7 de Fiji

La selecció masculina de Rugbi a 7 de Fiji representa Fiji en les competicions internacionals de Rugbi a 7. Ha participat en les dues edicions olímpiques de l'esport a Rio 2016 i Tòquio 2020, sent la única selecció que ha aconseguit l'or en aquesta disciplina olímpica. La medalla d'or aconseguida als Jocs Olímpics de Rio 20616, fou la primera medalla olímpica que el país del pacífic aconseguia en tota la seva història.
La selecció de Fiji és considerada una de les millors seleccions de la història en el Rugbi a 7. Han guanyat múltiples campionats internacionals i són la única selecció del món que ha aconseguit l'anomenada Sevens Treble, és a dir guanyar els tres campionats més importants del Rugbi a 7 (els Jocs Olímpics, el Campionat del Món i la World Rugby Sevens Series).

## Referències

* ↑ «Pàgina oficial de la selecció de Rugbi a 7» (en anglès). Fiji Rugby. [Consulta: 6 març 2023].
* ↑ «Fiji retain Olympic rugby sevens title with victory over New Zealand» (en anglès). Fiji Rugby.
* ↑ «Rugby: Fiji wins first Olympic gold medal with win over Great Britain» (en anglès). CNN, 11-08-2016.
* ↑ «Fiji's sevens triumph is symbolic of their "work together, love one another" spirit» (en anglès). The Guardian, 28-07-2021.
* ↑ «Fiji men's rugby sevens team: biography, the Olympic Gold medal, key players and Covid-19 bubbles» (en anglès). scmp.com, 28-06-2021.
# Tim Mountford

Timothy "Tim" Mountford (Los Angeles, 2 d'abril de 1946) fou un ciclista estatunidenc, professional des del 1970 fins al 1972. Es va especialitzar en el ciclisme en pista. Va participar en els Jocs Olímpics de 1964 i 1968.

## Palmarès

* 1969
** Campió dels Estats Units en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# František Řezáč

František Řezáč (Praga, 1 de gener de 1943 - Praga, 4 de maig de 1979) va ser un ciclista txecoslovac, d'origen txec. Va competir en pista i en carretera. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del Món de persecució per equips de 1965 i una de plata al Campionat del Món de contrarellotge per equips de 1970. Va participar en els Jocs Olímpics de 1964 i els de 1968.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Sanji Inoue

Sanji Inoue (en japonès: 井上三次, Tòquio, 10 de març de 1948) va ser un ciclista japonès, que s'especialitzà en el ciclisme en pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de Tàndem de 1968, fent parella amb Takao Madarame. Va participar en els Jocs Olímpics de 1968.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Kévin Ledanois

Kévin Ledanois (Noisy-le-Sec, Sena Saint-Denis, 13 de juliol de 1993) és un ciclista francès professional des del 2015 fins a l'agost de 2024.
El mateix any que passa a professionals es proclamà Campió del món sub-23 a Richmond, després de superar l'italià Simone Consonni i al seu compatriota Anthony Turgis.
És fill del també ciclista Yvon Ledanois.

## Palmarès

* 2014
** 1r al Tour del Jura
* 2015
** Campió del món en ruta sub-23

### Resultats al Tour de França

* 2018. 96è de la classificació general
* 2019. 103è de la classificació general
* 2020. 102è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. 103è de la classificació general

## Referències

* ↑ esciclismo. «EsCiclismo - Todos los derechos reservados. Está prohibido todo tipo de reproducción sin autorización expresa escrita.» (en castellà), 14-08-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «El francés Kevin Ledanois se enfunda maillot arcoíris en la categoría sub 23» (en castellà). mundodeportivo.com, 25-09-2015. [Consulta: 26 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Església parroquial de Sant Bertomeu Apòstol (el Camp de Mirra)

L'església de Sant Bertomeu és una església situada sobre un monticle al municipi del Camp de Mirra. Té la categoria de Bé de Rellevància Local.
La planta d'aquesta església és de creu llatina i la seua nau es troba coberta per volta de canó. La seua decoració interior és escassa, però destaquen els seus tres altars del creuer i presbiteri, el pis antic, les pilastres de la nau i la cúpula sobre tambor de gran grandària.

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL: Ermita de San Bartolomé». Cult.gva.es. [Consulta: setembre 2015].
* 1 2 Jaén i Urban, G. (director), Martínez Medina, A., Oliva Meyer, J., Oliver Ramírez, J. L., Sempere Pascual, A. y Calduch Cervera, J.. Guía de Arquitectura de la Provincia de Alicante. Alicante, España: Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante, 1999, p. 314.
# Josep Oriol Panyella i Cortès

Josep Oriol Panyella i Cortès (25 de novembre de 1934 - 17 de febrer de 2015) va ser un economista i promotor cultural català i un dels promotors des del 1968 de les itinerants Festes Populars de Cultura Pompeu Fabra, juntament amb Joan Triadú i Font i Avel·lí Ibàñez i Sensarrich, i el 1974 fou un dels promotors de Convergència Democràtica de Catalunya. El 2000 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Esquela a La Vanguàrdia
# Joan Echevarria Puig

Joan Echevarria Puig (Barcelona, 1928) és un empresari i polític català.

## Biografia

Llicenciat en dret, començà a treballar als 17 anys en una sucursal del Banesto. Durant la seva època universitària fou cap del Sindicato Español Universitario (SEU) a Catalunya i Balears. Va ser director general de Perkins, empresa filial de Motor Ibérica; en aquests anys va intentar solucionar una vaga de treballadors el setembre de 1976 amb l'acomiadament de 67 treballadors, entre ells el líder de Comissions Obreres Marcelino Camacho, però una sentència del Tribunal Suprem el va obligar a readmetre. El 1975 fou nomenat director general de Correus i Telecomunicacions, però el 1976 fou destituït per Adolfo Suárez. Poc després contribuí a la fundació de la Confederació Espanyola d'Organitzacions Empresarials (CEOE).
El 1980 va fundar el partit Solidaritat Catalana, amb el qual es va presentar a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980, però amb èxit escàs, de manera que va dissoldre el partit, que es va integrar en Aliança Popular. Darrerament ha mantingut contactes amb la Plataforma 2003, una entitat amb seu a Madrid que reivindica la figura de José Antonio Primo de Rivera.
Després s'ha dedicat plenament al món dels negocis. Ha estat president de les empreses FECSA a la mort de Lluís Magaña i Martínez (1996- 1998), Nissan Motor Ibèrica, de Cable i Televisió de Catalunya, del Consell Social de la Universitat Pompeu Fabra i de la Fundació Institut Guttmann, vicepresident del World Trade Center i conseller del Port de Barcelona. El 1998 va rebre la Creu de Sant Jordi.
El 1999 fou multat amb 12.000 euros per la Comissió Nacional del Mercat de Valors per haver usat informació privilegiada en benefici propi i haver permès als seus fills comprar accions abans de l'OPA que Endesa va llençar sobre FECSA i Sevillana de Electricidad l'octubre de 1996, però l'Audiència Nacional d'Espanya va anul·lar les sancions el 2002. El 2005 el seu fill, Alejandro Echevarría Arévalo, dimití com a directiu del FC Barcelona per la seva vinculació a la Fundación Francisco Franco. El 2004 fou nomenat president de Mutua Universal, però el 2007 va tornar a tenir problemes legals quan la Intervenció General de la Seguretat Social va demanar l'actuació del fiscal Emilio Jesús Sánchez Ulled per suposats delictes de malversació de fons públics

## Referències

* ↑ Juan Echevarría, un ejecutivo incansable con alma universitaria a expansion.com
* ↑ http://www.elmundo.es/1999/01/05/economia/05N0069.html
* ↑ http://www.lafactoriaweb.com/articulos/lopez15.htm Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.elconfidencial.com/cache/2007/08/02/50_echevarria_presidente_mutua_universal_problemas_legales_etapa_directivo.html
* ↑ http://www.elmundo.es/sudinero/99/SD154/SD154-02.html
* ↑ http://ania.urcm.net/noticia.php3?id=22885
* ↑ Mutua Universal y Juan Echevarría Puig

## Enllaços externs

* Articles sobre Joan Echevarría a El País
# Societat Musical La Unió Filharmònica

Societat Musical La Unió Filharmònica d'Amposta és una entitat musical fundada a Amposta (Montsià) el 1917 per iniciativa d'un grup de músics originaris de la Vall d'Uixó. El primer director fou en Leopoldo Segarra i Miguel, i Bautista Solé i Masia el president de l'entitat. El 1923 van obtenir el primer premi en el Certamen Musical de Bandes de Música a Tarragona.
Hagueren d'interrompre les activitats durant la guerra civil espanyola. Després del conflicte el compositor Agustí Ràfales i Cercós va refer la societat i va recuperar els arxius perduts. L'actual director de la banda és Carles Royo i Baiges, i està integrada en la Federació Catalana de Societats Musicals, de la que en fou entitat fundadora el 1982. També és un centre reconegut d'ensenyaments Musicals de Grau Elemental i Mitjà i ofereix concerts benèfics per a diverses organitzacions del Montsià. El 1997 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Història de la entitat
* ↑ «web de la Federació Catalana de Societats Musicals». Arxivat de l'original el 2010-10-06. [Consulta: 8 desembre 2011].
* ↑ Web de l'entitat
* ↑ 4t Concert Benèfic Societat Musical La Unió Filharmònica d'Amposta de 8 de març de 2011
* ↑ L'entitat a xarxanet.org

## Enllaços externs

* Societat Musical La Unió Filharmònica - Lloc web oficial
# Pelkosenniemi

Pelkosenniemi en sami d'Inari:Pelkosnjargâ) és un municipi de la Lapònia Finlandesa. Té 972 habitants (2012) i ocupa una superfície de 1882 km². Va ser fundat l'any 1916. Rep el nom de Paul Pelkonen el primer resident finlandès. Hi ha l'estació d'esquí de Pyhätunturi (que vol dir "Muntanya Santa").

## Pobles

Inclou els pobles de Aapajärvi, Arvospuoli, Kairala, Kiemunkivaara, Luiro, Pelkosenniemi, Pyhäjärvi, Saunavaara i Suvanto

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pelkosenniemi
* Municipality of Pelkosenniemi Arxivat 2005-07-31 a Wayback Machine. – Official website
# Sobrevia

* Per a altres significats, vegeu «masoveria de Sobrevia».
Sobrevia és un xalet modernista a gairebé 3 km a l'est del nucli de Seva (Osona). La casa fou dissenyada per Josep Puig i Cadafalch, el jardí sembla que va estar dibuixat per ell, però la seva mort va impedir que ell mateix s'encarregués de la direcció de les obres. La família Terradas, propietària de la finca, ho era també de la Casa Terradas de Barcelona.
Torre de planta rectangular. Hi ha detalls de les finestres de ferro forjat amb motius de dracs. La construcció és de grans proporcions i està adossada a una masia del 1600. A la part de darrere trobem finestrals geminats (amb motius vegetals en el capitell i rosetons) i grans finestres. A la façana lateral i en el segon pis hi ha vuit arcades que conformen una galeria. Davant la casa i al costat del portal hi ha una església inaugurada el 1905 i al seu interior hi ha un retaule del 1905 d'Enric Monserdà i Vidal i Rosa Terradas. Parallamps de ferro forjat.

## Referències

* 1 2 «Sobrevia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Heinrich Christoph Koch

Heinrich Christoph Koch (Rudolstadt, 10 d'octubre de 1749 - Rudolstadt, 12 de març de 1816) fou un músic, compositor i teòric musical alemany. El seu diccionari musical (Musiklexikon, 1802) tingué una gran difusió en Alemanya i Dinamarca.

## Biografia

Koch va néixer a Rudolstadt, a l'estat federal de Thüringen. En la seva joventut, va ser violinista de l'orquestra de la cort de Rudolstadt i des de 1772 com a músic de cambra. El seu pare li va ensenyar música, un servent de Johann Friedrich von Schwarzburg-Rudolstadt, príncep del petit estat de Schwarzburg-Rudolstadt; més tard va ser tutor de violí i composició per Christian Gotthelf Scheinpflug, el líder de la banda del príncep. Tot i que les seves baixes circumstàncies van impedir una formació universitària, el príncep -i els seus successors- van fomentar la seva formació musical i el van enviar a diferents ciutats alemanyes. Va estudiar durant períodes a Weimar (amb Carl Andreas Göpfert), Leipzig, Dresden, Berlín i Hamburg. Després d'això, va passar la resta de la seva vida a Rudolstadt. El 1792, va ser nomenat Kapellmeister (efectivament director de música) per von Schwarzburg-Rudolstadt; aquest càrrec era ocupat anteriorment pel seu tutor, Scheinpflug. Va tornar a ser violinista després d'un any, després es va fer actiu com a compositor i escriptor de música. Va compondre diverses obres per celebrar ocasions a la cort.
El seu tractat de composició (Versuch einer Anleitung zur Composition) en tres parts, editades respectivament en 1782, 1787 i 1793, suposa encara hui una eina fonamental per a entendre la forma musical al Classicisme i permetre una anàlisi històricament informada. Koch explica l'articulació del discurs musical arran de l'analogia amb el llenguatge, comparant les cesures i les cadències de les frases amb el paper dels signes de puntuació i els paràgrafs en les estructures lingüístiques.

## Referències

* ↑ Anemüller, Bernhard. Allgemeine Deutsche Biographie. 16. Leipzig: Duncker & Humblot, 1882, p. 383.
* ↑ Neue Deutsche Biographie. 12. Berlin: Duncker & Humblot, 1980, p. 263. ISBN 3-428-00193-1.
* ↑ Hinrichsen, Hans-Joachim «Art. Koch, Heinrich Christoph, Würdigung». MGG Online, 2016.
# Jordi Roche i Puigdevall

Jordi Roche i Puigdevall (Girona, Gironès, 16 de setembre de 1974) és un empresari i dirigent de futbol català. Fou President del Girona Futbol Club (2001-05) i de la Federació Catalana de Futbol (2005-08).
A finals del 2020 es va especular amb la seva possible presentació de candidatura a les XIV eleccions a la presidència del Futbol Club Barcelona, tot i que finalment no s'hi va presentar.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 18 setembre 2024].
* ↑ «Futbol.- Jordi Roche, nou president de la Federació Catalana». Vilaweb, 04-03-2005 [Consulta: 18 setembre 2024].
* ↑ «El 1x1 de los precandidatos a la presidencia del Barça». diari Sport, 28-10-2020 [Consulta: 18 setembre 2024].
# Mas Vilardaga

Mas Vilardaga és un mas típic català situat al municipi noguerenc de la Baronia de Rialb, en ple Prepirineu.

## Descripció i situació

Es tracta d'un mas del segle xv situat a migdia del poble i parròquia de Pallerols de Rialb. El 2002 l'edifici fou rehabilitat per funcionar com a allotjament rural. Al mateix temps es va restaurar un antic trull de vi d'origen medieval.
Al lloc s'hi accedeix per un camí carreter d'uns set-cents cinquanta metres que surt de la carretera LV-5118, que enllaça el municipi de la Baronia fins a Peramola, en el punt quilomètric 10.

## Vegeu també

* Toponímia de les cases de Pallerols
* Forat de Bulí

## Referències

* ↑ Bach i Riu, Antoni; Gabriel i Forn, Manel. La Baronia de Rialb: un esbós històric. Diputació de Lleida, 1995 (Viles i Ciutats; 24). ISBN 84-87029-70-1.

## Bibliografia

* Bernaus i Marqués, Amat. Arxiu Fotogràfic de La Baronia de Rialb (1994-1996). La Baronia de Rialb: Ajuntament de La Baronia de Rialb, 2007.
# Bec de coral d'Abissínia

El bec de coral d'Abissínia (Estrilda ochrogaster) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones humides amb herba a les terres altes de l'oest i centre d'Etiòpia i est de Sudan del Sud.

## Taxonomia

Sovint ha estat considerat una subespècie d'Estrilda paludicola.

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
# Antennaria flagellaris

Antennaria flagellaris és una mena de planta herbàcia de la família de les asteràcies. És nativa d'Amèrica del Nord.
És nativa d'Amèrica del Nord occidental des de Columbia Britànica a Califòrnia i Wyoming, però sobretot a la Gran Conca, on és membre de la comunitat vegetal del matoll d'artemisa.
És una herba perenne que forma un petit pegat prim a terra de no més de 2 centímetres d'alçada. Creix d'un prim càudex i es propaga a través de fines teranyines, nervis i estolons. Les fulles són grisenques i llanudes d'un a dos centímetres de llargària i generalment en forma de llança. La petita inflorescència té un sol cap de flor amb menys d'un centímetre d'amplària. L'espècie és dioica, amb plantes masculines produeixen flors estamenades i plantes femenines que les produeixen pistil·lades. El fruit és un desigual aqueni de fins a un centímetre de llarg, incloent el seu llarg i suau vil·là.

## Taxonomia

Antennaria flagellaris va ser descrita per Asa Gray i publicat a Proceedings of the American Academy of Arts and Sciences 17: 212–213. 1882.

## Etimologia

* Antennària: nom genèric que deriva de la llatina antenna, a causa de la semblança de les flors masculines amb les antenes dels insectes.
* Flagellaris: epítet llatí que significa 'amb flagels'.

## Sinonímia

Antennaria dimorpha var. flagellaris A.Gray

## Referències

* ↑ «Antennaria flagellaris». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ Botanical names
* ↑ Dictionary of Botanical Epithets
* ↑ Antennaria flagellaris en PlantList