OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habitacions prehistòriques de Son Mut Vell - Darrera ses Cases

Les habitacions prehistòriques de Son Mut Vell - Darrera ses Cases és un jaciment arqueològic situat al costat de les cases de la possessió de Son Mut Vell del municipi de Llucmajor, Mallorca.
En aquest jaciment només es poden observar algunes filades de dues estructures separades una vintena de metres. Una d'elles està constituïda per una filada de 5 peces que corre en direcció sud-est a nord-oest. A sobre s'hi ha acaramullat moltes pedres petites. D'altres construccions no en queda pràcticament res visible.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 67. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom IV» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 22 [Consulta: 27 desembre 2012].
# William Thompson (remer)

William Thompson (Napa, 19 de juliol de 1908 - Los Angeles, 8 de febrer de 1956) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del vuit amb timoner del programa de rem, en què guanyà la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Bill Thompson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2012. [Consulta: 1r setembre 2018].
# Dummie la mòmia i l'escarabat d'or

Dummie la mòmia i l'escarabat d'or (títol original en neerlandpes, Dummie de Mummie) és una pel·lícula juvenil neerlandesa del 2014 dirigida per Pim van Hoeve. És protagonitzada per Roeland Fernhout, Julian Ras, Ton Kas i Yahya Gaier i tracta sobre una mòmia que de sobte cobra vida i va veure que és la cosina d'en Goos Guts, que té cremades greus. La pel·lícula està basada en la sèrie de llibres Dummie de Mummie de Tosca Menten. S'ha doblat i subtitulat al català pel canal SX3.

## Referències

* ↑ «Dummie de mummie (2014) recensie, Pim van Hoeve - Cinemagazine». [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ «Recensie Dummie de Mummie (2014)» (en neerlandès), 08-10-2014. [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ «Dummie la mòmia i l'escarabat d'or», 2014. [Consulta: 9 novembre 2024].
# Guido Balzarini

Guido Balzarini (Casteldilago, 21 d'octubre de 1874 - Roma, 18 d'abril de 1935) va ser un tirador d'esgrima italià, especialista en sabre, que va competir a cavall del segle xix i del segle xx.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or en la prova de sabre per equips del programa d'esgrima. Balzarini es proclamà campió amb gairebé 50 anys, cosa que el converteix en el medallista d'or italià més veterà de la història.

## Referències

* 1 2 «Guido Balzarini Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 29 març 2018].
# Pintor de Pan

El Pintor de Pan es el nom convencional que s'ha donat a un pintor àtic de la ceràmica de figures roges, actiu en el cercle dels anomenats manieristes, entre 480 i 450 abans de la nostra era, que encara reprodueixen, a principis del classicisme, una versió elaborada i exagerada de l'estil dels pintors de ceràmica tardoarcaics. Entre els pintors de ceràmica d'aquest grup, el Pintor de Pan es distingeix per una major originalitat i individualitat d'expressió.
Deixeble de Misó de Quenes, dins dels manieristes, la seua tècnica de dibuix és considerada la millor del grup. John Beazley li atribueix més de 150 peces eixides de la seua mà.
El seu nom prové d'un crater de campana, provinent de Cumes i ara en el Museu de Belles Arts de Boston, en què es representa a Pan perseguint un cabrer i en la part posterior es mostra la mort d'Acteó.

## Altres obres

* Pèlice a Atenes (Hèracles i Busiris).
* Pèlice en el Museu Arqueològic Nacional de Madrid (Lliçó de música).
* Psicter a Munic (Apol·lo lluitant per Marpessa).
* Lècit a Boston (representació d'un caçador).
* Enòcoa a Londres (Bòreas perseguint a Oritia mentre el seu pare es lamenta).

## Referències

* ↑ J. D. Beazley, Attic Red-figure Vase-painters. 2ª ed., Oxford, 1963: 550.
* ↑ «Carc» (en anglés). [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ Lècit grec de la lliçó de música. Arxivat 2015-09-14 a Wayback Machine. Consultat el 24 de setembre de 2015.
* ↑ Susan Woodford, An Introduction To Greek Art, Londres, 1986, p. 109.
# Willy Brüderlin

Wilhelm "Willy" Brüderlin (20 d'octubre de 1894 - ?) va ser un remer suís que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or en la competició del quatre amb timoner del programa de rem, formant equip amb Max Rudolf, Paul Rudolf, Hans Walter i Paul Staub. En aquests mateixos Jocs disputà la prova del vuit amb timoner, on fou eliminat en sèries.

## Referències

* 1 2 «Willy Brüderlin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 d’octubre 2017. [Consulta: 7 octubre 2017].
# Maria Àngels Boyero Cruz

Maria Àngels Boyero Cruz (Sant Feliu de Guíxols, Baix Empordà, 1963) és una nedadora paralímpica catalana, guanyadora de nombroses medalles estatals, europees i mundials Va començar a practicar la natació l'any 1976 com a representant de l'Hospital Sant Rafael de Barcelona. Posteriorment va nedar amb el Club Mifas de Girona. Va ser el 1978 quan va ser seleccionada per representar Espanya al torneig de les Vuit Nacions a Hoesnbrock (Països Baixos), on va aconseguir quatre medalles d'or dins les modalitats de 25 m. estil papallona, 100 m. lliures, 10 m. esquena i 100 m braça, convertint-se en la més llorejada de l'esdeveniment. Posteriorment va participar en els campionats del món de Stoke Mandeville (Anglaterra) on va guanyar dos ors en els 25 m. papallona i els 4x100 m. relleus i el bronze en els 100 m. lliures individuals. També participà en l'Olimpíada per a Minusvàlids que se celebrà el 1980 a Holanda. El 1981, any en què va finalitzar la seva etapa esportiva, va guanyar quatre medalles als campionats d'Espanya d'hivern a Madrid i cinc medalles als de Catalunya.

## Referències

* ↑ Bussot, Gerard. Gent d'un segle. Sant Feliu de Guíxols 1900-2000 [401 apunts biogràfics].. Sant Feliu de Guíxols: Ajuntament, 2011, p. 58.
* ↑ Suquet i Fontana, Àngels. «Tants caps tants barrets».
* ↑ Sóc Sant Feliu. «Biografies ganxones».
# Sant Joan de la Font

Sant Joan de la Font és una església romànica de Riudaura (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'una sola nau amb absis, amb teulada a doble vessant cobert amb teula àrab. La façana principal dona a ponent i presenta tres obertures: una porta d'accés d'arc de mig punt i adovellada, una porta central allindada i una tercera, també d'arc de mig punt, que és l'entrada a un passadís que arriba a l'altre costat de la construcció. Als murs hi ha gran nombre d'obertures, la major part rectangulars. S'hi pot veure un campanar de cadireta on hi ha una campana del 1789 dedicada a Sant Joan.
Al costat del santuari hi brolla la Font de Joan, que alimenta el torrent de la Font de Joan i més avall conflueix amb el torrent de Cortils, on forma el torrent de Valldossera que desemboca a la riera de Riudaura prop de la vila.

## Història

L'estructura del temple correspon als inicis del segle xii. No és pas la versió més antiga si comptem amb la possible existència de les restes d'un oratori visigòtic. No se sap res de la consagració del temple. Existeixen alguns afegitons, potser del segle xviii, que serviren per reforçar l'absis.
El temple fou edificat amb recursos prou precaris, però disposava de molts privilegis.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Joan de la Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
* 1 2 Pallàs Mariani, Xavier. Campanes i campanars de la Garrotxa. Olot: Edicions El Bassegoda SLU, 2019. ISBN 978-84-09-09420-2.
* ↑ Centro Nacional de Información Geográfica «Mapa MTN25-0256c4-1989-Riudaura». Mapa Topográfico Nacional de España, 1989.

## Bibliografia

* Arnau i Guerola, Maruja (2000). Els pobles gironins. Festes, història costums, tradicions, vol. VI: La comarca de la Garrotxa (II). Olot: Impremta Aubert.

## Enllaços externs

* Santuari de Font de Joan Arxivat 2019-11-17 a Wayback Machine.
# Fenny Heemskerk

Fenny Heemskerk (Amsterdam, 3 de desembre de 1919, – Amersfoort, 8 de juny de 2007) fou una jugadora d'escacs neerlandesa, que obtingué el títol de Mestre Internacional Femení (WIM) el 1950, i el de Gran Mestre Femení el 1977. Fou també cavallera de l'Orde d'Orange-Nassau.
El gener de 1940 Heemskerk es va casar amb el Mestre de la FIDE Willem Koomen tot i que el matrimoni es va trencar el 1944.

## Resultats destacats en competició

Va guanyar el Campionat femení dels Països Baixos deu cops (1937, 1939, 1946, 1948, 1950, 1952, 1954, 1956, 1958 i 1961). El 1937, va guanyar un matx contra Catharina Roodzant (4½-½) el 1937, i el 1939 a Amsterdam en va perdre un altre contra Sonja Graf (0-4).
Durant la dècada dels 1950 estigué entre les millors jugadores del món, i participà en diversos cicles pel Campionat del món: fou vuitena al Campionat del món de 1949-50 a Moscou (la guanyadora fou Liudmila Rudenko), empatà als llocs segon/tercer al Torneig de Candidates de Moscou 1952 (la guanyadora fou Ielizaveta Bíkova), fou novena al Torneig de Candidates de 1955 a Moscou (la guanyadora fou Olga Rubtsova), i empatà als llocs 15è–16è al Torneig de Candidates de Vrnjacka Banja de 1961 (la guanyadora fou Nona Gaprindaixvili).
Va participar en les primeres Olimpíades d'escacs femenines a Emmen 1957 – però va haver d'abandonar la competició només dos dies després de començada, a causa de la mort del seu pare.

## Referències

* 1 2 Gaige, Jeremy. Chess Personalia, A Biobibliography. McFarland, 1987, p. 167. ISBN 0-7864-2353-6.
* 1 2 3 4 «Nota biogràfica de Fenny Heemskerk» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 24 febrer 2014].
* ↑ «Huwelijk Nederlands schaakkampioene». Tijdschrift van den Koninklijken Nederlandschen Schaakbond, 47, 1, 1-1940, pàg. 30.
* ↑ Hageman, Esther (27 juny 2007) Fenny Heemskerk 1919–2007. trouw.nl
* ↑ «World Chess Championship (women) : 1949–50 Title Tournament» (en anglès). Mark-weeks.com. [Consulta: 20 desembre 2011].
* ↑ «World Chess Championship (women) : 1952 Candidates Tournament» (en anglès). Mark-weeks.com. [Consulta: 20 desembre 2011].
* ↑ «World Chess Championship (women) : 1955 Candidates Tournament» (en anglès). Mark-weeks.com. [Consulta: 20 desembre 2011].
* ↑ «World Chess Championship (women) : 1961 Candidates Tournament» (en anglès). Mark-weeks.com. [Consulta: 20 desembre 2011].
* ↑ «Je Maintiendrai - Chess.com». Blog.chess.com. [Consulta: 20 desembre 2011].
# RC4WD

RC4WD és una empresa que fabrica i ven de peces, vehicles i equipament de radiocontrol. La companyia es va fundar el 2001 a l'àrea de la badia de San Francisco. Els seus productes han estat escollits per la NASA i han aparegut a la televisió i en revistes de diversos països. La companyia ha fabricat algunes de les peces del cotxe elèctric operat per radiocontrol més ràpid del món.

## Història

RC4WD va ser fundada el 2001 en un garatge de l'àrea de la badia de San Francisco a Califòrnia. En un primer moment, RC4WD, es va iniciar com una web “tot en un” pel mercat de peces i camions Monster de segona mà. El negoci va créixer amb l'ajut de RCTM.net, un fòrum dedicat a la comunitat d'aficionats als camions Monster operats per radiocontrol. El 2005 la companyia emmagatzemava gairebé 800 peces de companyies com ara Thundertech Racing, JPS, New Era Models, Imex, Defiance Racing, RC Alloy, Vertigo Performance i altres més.
Finalment, el 2007 la companyia es va mudar a un petit magatzem a San José, Califòrnia. El juliol del 2010 va arribar el primer producte amb llicència, el pneumàtic “The Dick Cepek Mud Country” 1.9. El febrer del 2011, Horizon Hobby va començar a distribuir els productes de RC4WD. El març del 2014, Towerhobbies, va començar a vendre els productes de RC4WD.

## Paquet de RC

* 1/10 Trail Finder Truck.
* 1/10 Gelande Truck.
* 1/5 Killer Krawler.
* 1/10 Subzero Truck.
* 1/10 Boyer Truggy.
* 1/10 Worminator 6x6 Truck.
* 1/10 Gelande D110 Truck.
* 1/10 Fracture Truck with V8 engine.
* 1/10 Bully Crawler.
* 1/10 Timberwolf Scale Truck.
* 1/10 Trail Stomper Truck.
* 1/10 Trail Finder II Truck.
* 1/10 Gelande II Truck.

## RC4WD als mitjans
### Reconeixements i premis

* Maig 2010 – Revista WIRED - "Editor's Pick" RC4WD Killer Krawler
* Novembre 2011 - NASA RC Rover Robotic Arm - RC4WD Killer Krawler

### Televisió

* Juliol 2012 - RC4WD a Stacey David's Gears (Speed Channel)

### Revistes

* Novembre 2008 – REVISTA MAX BASHING INTERACTIVE DIGITAL - RC4WD Diablo.
* Novembre 2008 - Revista RC (Japó) - RC4WD Trail Finder.
* Maig 2010 - Revista MAKE - RC4WD Killer Krawler.
* Juny 2010 – Revista XTREME RC CARS - RC4WD Gelande.
* Juliol 2010 – Revista TRUCMODELL (Alemanya) - RC4WD Gelande.
* Febrer 2013 – Revista RACER (Anglaterra) - RC4WD Trail Finder 2.

## Referències

* ↑ Fastestbattery-poweredremote-controlledmodelcar (RC)
* ↑ New Guinness World Record—FASTEST BATTERY-POWERED RC CAR - RC Groups
* ↑ RC Video | NASA Innovation Rover & Helicopter | RCCOH
* ↑ Scale Model RC Trucks - RC 4WD - YouTube

## Enllaços externs

* RC4WD - Lloc web oficial
# Homo sapiens idaltu

Homo sapiens idaltu és una subespècie d'Homo sapiens definida el 2003 per a designar les restes fòssils de l'ésser humà anatòmicament modern arcaic, que visqué fa entre 154.000 i 160.000 anys. Idaltu vol dir ‘més gran’, ‘de més edat’ en la llengua àfar.
Aquestes restes foren trobades l'any 1997 per l'equip de Tim White, prop del poblat d'Herto, a la depressió de l'Àfar, a l'est d'Etiòpia. Consisteixen en dos cranis adults i un tercer crani d'un nen de sis o set anys. Els paleontòlegs van necessitar sis anys per a reconstruir els cranis (sobretot el de l'infant, de 180 peces) i per datar-los pel mètode de l'argó.
La importància d'aquesta troballa radica que omple un buit en el registre fòssil entre els 100.000 i els 300.000 anys abans d'ara (la datació dona 154–160 mil anys).
A més, aquests resultats concorden amb les dades dels antropòlegs moleculars, que des de fa temps prediuen que l'ésser humà modern s'originà a l'Àfrica ara fa uns 156.000 anys (estudis de seqüència de l'ADN mitocondrial).

## Referències

* Sanders, Robert. «160,000-year-old fossilized skulls uncovered in Ethiopia are oldest anatomically modern humans» (en anglès). Berkeley: UC Berkeley News, 11-06-2003. [Consulta: 30 novembre 2013].
# Willy Gysi

Willy Gysi (Basilea, 9 de gener de 1918 - Berna, 12 de maig de 2001) fou un jugador d'handbol suís que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Willy Gysi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 14 desembre 2018].
# Manuel García de Viedma Hitos

Manuel García de Viedma Hitos (La Rebollá, Mieres, 6 d'octubre de 1931 - Madrid, 2 de febrer de 1988) fou un enginyer i entomòleg asturià, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

Tot i que es doctorà en enginyeria forestal, va obtenir la càtedra de zoologia i entomologia de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Forestals de Madrid, on s'hi encarregà del Laboratori d'Entomologia. També fou professor extraordinari d'entomologia a la Universitat de Navarra, professor visitant de biologia a la Universitat Estatal Wayne de Detroit. Finalment ha estat director de l'Institut Universitari de Ciències Ambientals de la Universitat Complutense de Madrid.
Especialitzat en entomologia, n'arribà a ser un especialista de fama mundial en l'estudi de coleòpters, larvaris, cria artificial d'insectes i conservació d'entomofauna. El 1983 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, i hi ingressà l'any següent amb el discurs Consideraciones acerca de la conservación de especies de insectos.

## Obres

* Revisión del género Proctenius Reitt (Coleóptera) (1959)
* Un nuevo Xeris de Marruecos (Hym. Siricidae) (1961)
* Las plagas de las repoblaciones de pinos (1962)
* Tres curculiónidos de la encina (1963)
* Un comentario sobre el tratamiento químico contra Pissodes notatus F., en repoblaciones de pinos (1964)
* Principales insectos que atacan a las resinosas en España (1965)
* La conservación de la fauna (1970)
* Biological Teaching and Research in Spain (1971)
* El proceso de las clasificaciones naturales en el orden Coleoptera (1972)
* La función de los componentes de una dieta artificial (A. Notario i M.G. de Viedma, 1974)
* Nature Conservation in Spain (M.G. de Viedma, F. León i N. Coronado, 1976)
* Notes on insect injection, anesthetization and bleeding (M.G. de Viedma i M.L. Nelson, 1977)
* Fauna de Cazorla. Vertebrados (1978)
* The teaching of Ecology in Spain (1979)
* Alteraciones naturales de las plantas silvestres. Plagas (1981)
* Una selección de lepidópteros del mundo (M.G. de Viedma et al., 1982)
* Las plagas de las choperas (M.G. de Viedma, J.M. Baragaño i A. Notario, 1983)
* Introducción a la Entomología (M.G. de Viedma, Notario i Baragaño, 1985)

## Referències

* ↑ Necrològica al diari ABC
* ↑ Biografia Arxivat 2016-06-03 a Wayback Machine. al web de la RAC
# 1. Wiener Neustädter Sportclub

L'1. Wiener Neustädter Sportclub fou un club de futbol austríac de la ciutat de Wiener Neustadt, Baixa Àustria.

## Història

El club va ser fundat l'any 1908 per alguns estudiants vienesos: Emmerich Sommer, Franz Eichler, Julius Bendek, Alois i Hans Meszaros. El club fou campió d'Àustria amateur l'any 1936 i finalista de la Copa la temporada 1964-65, fet que li permeté participar en la Recopa d'Europa de la temporada 1965-66.
L'any 2008 decidí fusionar-se amb el FC Magna Wiener Neustadt, que es convertí en Sportclub Wiener Neustadt l'1 de juliol de 2009. L'1. Wiener Neustädter SC fou dissolt oficialment el 27 d'abril de 2010.

## Palmarès

* Campionat d'Àustria amateur: 1
** 1936
* Campionat de Staatsliga B: 1
** 1958-59
* Regionalliga: 2
** 1962-63, 1992-93
* Campionat VAFÖ de la Baixa Àustria: 8
** 1922-23, 1923-24, 1924-25, 1925-26, 1935-36, 1936-37, 1945-46, 1949-50
* Campionat de 1. Klasse: 1
** 1934-35
* Campionat de Niederdonau grup B: 1
** 1941-42
* Campionat VAFÖ de la Baixa Àustria: 2
** 1928-29, 1932-33

## Partits a Europa

| Temporada | Torneig | Ronda | País | Club | Local | Visitant | Global |
| 1965-66 | Recopa d'Europa de futbol | 1 | | Stiinta Cluj | 0-1 | 2-0 | 1-2 |

## Futbolistes destacats

Jugadors que han estat seleccionats amb la selecció austríaca mentre jugaven al club:
* Rudolf Pichler (2)
* Oskar Kohlhauser (1)

## Referències

* ↑ «Austria Foundation Dates (until 1920)». RSSSF, 13-06-2013. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «Stadt, 1. Wiener Neustädter SC und FC Magna einigen sich!». wiener-neustadt.gov.at. Arxivat de l'[url= http://www.wiener-neustadt.gv.at/p-5892.html?nopromo=1 original] el 2 de novembre 2013. [Consulta: 15 juliol 2011].

## Enllaços externs

* (alemany) Història oficial del club (edició del centenari)
# Anne Sunnucks

Patricia Anne Sunnucks (21 de febrer de 1927 - 22 de novembre de 2014) fou una escriptora d'escacs i diverses vegades campiona d'escacs britànica (1957, 1958, 1964).
Tot i que va aprendre a jugar als escacs als 8 anys, no va jugar seriosament fins als 21 anys quan va entrar el mateix club d'escacs que Imre König, qui es va convertir en el seu tutor. En acabar empatada al segon lloc en el Campionat Femení de la Gran Bretanya el 1953 es va convertir en un dels tres representants britànics en el zonal de l'Europa occidental el 1954.
Sunnucks va guanyar el títol de Mestre Internacional Femení en ser segona en el zonal de l'Europa occidental el 1954. Tot i que aquest resultat la va classificar per poder jugar en el proper esdeveniment del cicle del Campionat del món femení, com que tenia una posició destacada en el Royal Army Corps femení, les autoritats no li van permetre viatjar a l'URSS on se celebrava el torneig de candidats femení el 1955. Sunnucks va representar Anglaterra diverses vegades en les Olimpíades i encontres per equips, entre els quals la Gran Bretanya vs URSS el 1954, el matx anglo-holandès el 1965, i el primer tauler de l'equip de la Federació Britànica d'Escacs (BCF) a l'Olimpíada d'Escacs femení de 1966 a Oberhausen. Va participar en el cicle del Campionat del Món femení dues vegades més, en representació de la BCF en els torneigs zonals d'Europa Occidental de 1963 i 1966. Sunnucks guanyar tant l'exèrcit com el Campionat de combinat de serveis el 1968, i va ser l'única dona en competir en els dos. Sunnucks va compilar The Encyclopaedia of Chess (1970, segona edició: 1976).
El seu nom de casada era Anne Mothersill.

## Bibliografia

* Brace, Edward R. An Illustrated Dictionary of Chess. Hamlyn Publishing Group, 1977, p. 275. ISBN 1-55521-394-4. (anglès)
* Golombek, Harry. Golombek's Encyclopedia of Chess. Batsford, 1977, p. 313. ISBN 0-517-53146-1. «Sunnucks, Patricia Anne» (anglès)
* Sunnucks, Anne. Encyclopaedia of Chess. St. Martin's Press, 1970. ISBN 978-0-7091-4697-1. (ISBN és de la segona edició) (anglès)

## Referències

* ↑ «Anne Mothersill». [Consulta: 13 novembre 2014].
# Nefta Football Club

Nefta Football Club és un curtmetratge d'imatge real del 2018 dirigit pel director francès Yves Piat. Ha estat seleccionat i premiat a diversos festivals de cinema com el Festival Internacional de Curtmetratges de Clermont-Ferrand, el Festival Internacional de Cinema de Palm Springs així com l'Aspen Shortsfest, on va guanyar el Premi del Jurat Qualificatiu a l'Oscar per a la Comèdia. S'ha subtitulat al català.
El gener de 2020 va ser nominat al Premi Oscar de 2020 al millor curtmetratge d'imatge real i al premi César de 2020 al millor curt.

## Sinopsi

En un poble tunisià, nens juguen a futbol en un erm. Mentrestant, l'Abdallah i en Mohammed es troben amb un ruc amb auriculars a les orelles i bosses plenes de pols blanca a l'esquena. Els dos germans joves decideixen portar aquestes bosses al seu poble.

## Referències

* ↑ France, Centre. «Récompenses - Découvrez le palmarès de la 41e édition du Festival du court métrage de Clermont-Ferrand». www.lamontagne.fr, 09-02-2019. [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ «Nefta Football Club by Yves Piat | Comedy Short Film». Short of the Week. [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ Staff report. «2019 Aspen Shortsfest winners announced» (en anglès americà). [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ «Curtmetratge - Nefta football club». CCMA. [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ «Oscars: Full List of Nominations» (en anglès). The Hollywood Reporter. [Consulta: 16 gener 2020].
* ↑ «César 2020 : retrouvez la liste intégrale de toutes les nominations» (en francès). Télérama.fr. [Consulta: 2 febrer 2020].
# El Siubès

El Siubès és un edifici del terme de Les Encies, al municipi de les Planes d'Hostoles (Garrotxa), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia situada dalt de la carena que separa la Vall de Llémena de la Vall d'Hòstoles. Està formada per diversos cossos d'edifici bastits en moments constructius diferents. El cos principal disposa de baixos i pis superior, en el que destaca una gran eixida orientada a migdia.
Es trobava en estat lamentable, amb molts dels seus cossos en runes. Voltaven el mas un gran nombre de cabanes i pallisses i una edificació que bé podia haver estat un colomar. Actualment és arreglada i amb activitat de restauració.
Es conserven tres llindes en mal estat, a la de la porta de ponent, es pot veure la inscripció "SOLER / ME FECIT" i un triangle amb una creu al mig. Una altra llinda, emblanquinada, diu: "… V E L III / M E ……"
Hi ha referències històriques d'aquest mas (Mas Siubès de les Encies) des del Segle XIII, amb la família Siubès.

## Referències

* 1 2 3 «Masia del Siubès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
* ↑ «Mas Siubès». [Consulta: 17 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Restaurant Mas el Siubès