OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temporada 2004-2005 del RCD Espanyol

Dades de la Temporada 2004-2005 del RCD Espanyol.

## Fets Destacats

* 5 d'agost de 2004: Pretemporada: Nacional Madeira 0 - Espanyol 1
* 7 d'agost de 2004: Pretemporada: SC Beira Mar 2 - Espanyol 1
* 14 d'agost de 2004: Torneig Ciutat de Barcelona: Espanyol 2 - Udinese Calcio 0
* 12 de setembre de 2004: Lliga: Real Betis 1 - Espanyol 4
* 9 de gener de 2005: Lliga: Espanyol 4 - CA Osasuna 1

## Resultats i Classificació

* Lliga d'Espanya: Cinquena posició amb 61 punts (38 partits, 17 victòries, 10 empats, 11 derrotes, 54 gols a favor i 46 en contra).
* Copa d'Espanya: 32ens de final. Eliminat pel Terrassa FC a la ronda de trenta-dosens (1-1 i penals).
* Copa Catalunya: Finalista. Eliminà el Gimnàstic de Tarragona a semifinals, però fou derrotat pel FC Barcelona a la final (2-0).

## Plantilla

| P | D | Jugador | Lliga | Lliga | Copa d'Espanya | Copa d'Espanya |
| P | D | Jugador | PJ | G | PJ | G |
| POR | 13 | Carlos Idriss Kameni | 38 | -45 | - | - |
| POR | 1 | Erwin Lemmens | - | - | 1 | -1 |
| POR | 26 | Biel Ribas | 1 | -1 | - | - |
| DEF | 3 | David García | 33 | - | - | - |
| DEF | 2 | Hugo Benjamín Ibarra | 31 | 1 | - | - |
| DEF | 4 | Alberto Lopo | 36 | 3 | - | - |
| DEF | 6 | Mauricio Pochettino | 27 | 1 | - | - |
| DEF | 21 | Dani Jarque | 21 | 1 | 1 | - |
| DEF | 5 | Antoni Soldevilla | 20 | 1 | 1 | - |
| DEF | 18 | Didier Domi | 5 | - | 1 | - |
| DEF | 17 | Óscar Miñambres | 5 | - | 1 | - |
| DEF | 35 | Sergio Sánchez | 1 | - | - | - |
| DEF | 27 | Marc Bertran | - | - | - | - |
| MIG | 10 | Maxi Rodríguez | 37 | 15 | - | - |
| MIG | 14 | Ito | 32 | - | 1 | - |
| MIG | 9 | Iván De la Peña | 29 | 3 | 1 | - |
| MIG | 15 | Fredson Camara | 29 | 3 | 1 | - |
| MIG | 22 | Àlex Fernández | 18 | - | - | - |
| MIG | 8 | Àngel Morales | 12 | - | - | - |
| MIG | 7 | Toni Velamazán | 6 | 2 | 1 | - |
| MIG | 34 | Miki | - | - | - | - |
| DAV | 23 | Raúl Tamudo | 30 | 11 | 1 | - |
| DAV | 28 | Òscar Serrano | 30 | 2 | - | - |
| DAV | 19 | Dani García | 26 | 5 | 1 | - |
| DAV | 20 | Ferran Corominas | 25 | 1 | 1 | - |
| DAV | 24 | Jose Emilio Amavisca | 22 | 2 | 1 | - |
| DAV | 11 | Martín Posse | 7 | - | 1 | 1 |
| DAV | 31 | Jonathan Soriano | 7 | 1 | - | - |

## Referències

* ↑ «Espanyol 2004-05». bdfutbol. [Consulta: 20 maig 2016].
* ↑ «Plantilles històriques». LFP. [Consulta: 20 maig 2016].
* ↑ «Victoria y susto». Mundo Deportivo, 06-08-2004. [Consulta: 20 maig 2016].
* ↑ «Primer revés...». Mundo Deportivo, 08-08-2004. [Consulta: 20 maig 2016].
* ↑ «Vence y convence». Mundo Deportivo, 15-08-2004. [Consulta: 20 maig 2016].
* ↑ «Maxi victoria». Mundo Deportivo, 13-09-2004. [Consulta: 20 maig 2016].
* ↑ «Remontada fulminante». Mundo Deportivo, 10-01-2005. [Consulta: 20 maig 2016].
* ↑ «Tamudo se perdió el derbi por lesión». La Vanguardia, 02-03-2005. [Consulta: 14 febrer 2015].
# Temporada 2002-2003 del Nàstic

Dades de la Temporada 2002-2003 del Gimnàstic de Tarragona.

## Plantilla

Aquesta és la plantilla del Gimnàstic de Tarragona per a la temporada 2002-2003 a la Segona divisió B de la lliga espanyola de futbol.
| 1 Felip Ortiz Martínez 2 David Morales Sánchez 3 Antonio Garrido Fernández 4 Jesús María Serrano Eugui 5 Felipe Vaqueriza Rodríguez 6 José A. Gordillo Luna 6 Sergio A. Lara García 7 Manuel Herrero Galaso 8 Jordi Masnou Margarit 8 Antonio Roa Sánchez 9 Gaizka Saizar Lekuona 9 Albert Virgili Fort 10 Joan Pallarès Roca 11 Lluís Codina Codina | 12 Edu Benito Fernández 13 José R. Morato de la Fuente 14 Eduardo Conget Salvatierra 14 Joan Molist Berga 15 José Federico Méndez García 16 Pedro Baquero López 17 Richard García Sierra 18 Antoni Pinilla Miranda 19 Santi Castillejo Castillejo 20 José María Díaz Muñoz 21 Diego Ribera Ramírez 22 Álvaro García de Antona 25 Fernando Cantón Ángel |
Aquests tres últims jugadors no acabaren la temporada amb l'equip.
* Entrenador: Pepe Balaguer Berga
* Entrenador: José Carlos Granero

## Resultats

L'equip afrontava el repte de retornar a segona divisió, però la temporada fou molt irregular, i tot certa millora en la fase final de la competició, no s'aconseguiren classificar entre els quatre primers per jugar la lligueta d'ascens.

## Enllaços externs

* Plantilla de la temporada Arxivat 2006-08-28 a Wayback Machine.
* Resultats de la temporada Arxivat 2006-08-28 a Wayback Machine.
# Giovanni Santi

Giovanni Santi (cap a 1435 – 1 d'agost de 1494) va ser un pintor italià i el pare de Raffaello. Nasqué a Colbordolo al Ducat d'Urbino. Estudià sota Piero della Francesca. Va estar infuenciat per Fiorenzo di Lorenzo, i sembla que va ser un ajudant de Melozzo da Forlì. Va ser pintor de la Cort del Duc d' Urbino i pintà diverses peces d'altar dues de les quals actualment ubicades al Museu de Berlin, una Madonna a l'església de San Francesco a Urbino, una a la de la Santa Croce a Fano, una a la National Gallery de Londres, i una altra a la galeria a Urbino; una Annunciació a la Pinacoteca Brera de Milà; un crist resucitat al Museu de Budapest; i un Jeroni d'Estridó al Palau Laterà. Morí a Urbino.

## Llista dels pintors més famosos segons Santi

Santi va fer una llista dels pintors més famosos del segle xv, la llista és la següent:
* Fra Angelico
* Domenico Ghirlandaio
* Piero i Antonio Pollaiuolo
* Sandro Botticelli
* Leonardo da Vinci
* Filippino Lippi
* Pietro Perugino
* Luca Signorelli
* Gentile Bellini
* Giovanni Bellini
* Andrea Mantegna
* Andrea del Castagno
* Cosimo Tura
* Piero della Francesca
* Ercole de' Roberti
* Francesco di Pesello o Pesellino
* Masaccio
* Paolo Uccello
* Pisanello
* Domenico Veneziano
* Melozzo da Forlì
* Gentile da Fabriano
* Antonello da Messina
* Jan van Eyck
* Rogier van der Weyden

## Referències

* ↑ «Giovanni Santi». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana [Barcelona] [Consulta: 3 gener 2024].

## Bibliografia

* Butler, Kim E. «Giovanni Santi, Raphael, and Quattrocento Sculpture». Artibus et historiae: an art anthology, Núm. 59, 2009, pàgs. 15-39. ISSN: 0391-9064.

## Enllaços externs

* Giovanni Santi at Panopticon Virtual Art Gallery Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* The Gubbio Studiolo and its conservation, volumes 1 & 2, from The Metropolitan Museum of Art Libraries (fully available online as PDF), which contains material on Giovanni Santi (see index)
# La missa de Bolsena

La missa de Bolsena és un quadre de l'artista renaixentista italià Rafael. Va ser pintada entre 1512 i 1514 com a part de l'encàrrec a Rafael per decorar amb frescos les habitacions que actualment es coneixen com a Sales de Rafael, al Palau Apostòlic del Vaticà. Es troba a la Stanza di Eliodoro, que rep el nom de L'expulsió d'Heliodorus del temple .
Representa un miracle eucarístic que hauria tingut lloc el 1263 a l'església de Santa Cristina de Bolsena. Un sacerdot de Bohèmia que dubtava de la doctrina de la transsubstanciació celebrava missa a Bolsena, quan el pa de l'eucaristia va començar a sagnar. La sang que brotava va caure sobre el corporal de Bolsena en forma de creu i es va tornar a convertir. L'any següent, el 1264, el papa Urbà IV va instituir la Festa del Corpus Christi per celebrar aquest miraculós esdeveniment. El cos tenyit de sang de Bolsena es venera com a relíquia a la catedral d'Orvieto.
En aquest quadre hi ha un autoretrat de l'artista Raphael, com un membre de la Guàrdia suïssa a la part inferior dreta del fresc. Aquest és un dels diversos casos en què Rafael es va pintar. També hi ha pintat el papa Juli II (1443 – 1513), agenollat a la dreta, i la seva filla Felice della Rovere, mostrada a l'esquerra al fons dels esglaons, de perfil, amb roba fosca. Els quatre cardenals a la dreta també han estat identificats com a Leonardo Grosso della Rovere, Raffaello Riario, Tommaso Riario i Agostino Spinola, parents de Julius.

## Referències

* ↑ The Mass at Bolsena at vatican.va
* 1 2 Vatican
* ↑ Murphy, Contemporary Review. July 2005. "The Pope's Daughter".

## Enllaços externs

* El Vaticà: esperit i art de Roma cristiana, un llibre del Museu Metropolità de Biblioteques d'Art (PDF)
# La informació vol ser lliure

La informació vol ser lliure (traducció de l'anglès Information wants to be free) és una expressió que forma part de la història del moviment pel contingut lliure a l'àmbit informàtic des que Stewart Brand la va pronunciar el 1984. Aquesta frase va ser registrada per primera vegada pronunciada per Stewart Brand durant la primera Conferència de Hackers de 1984 dirigint-se a Steve Wozniak:
| « | Per un cantó, la informació vol ser cara, perquè és tan valuosa. La informació adequada en el moment just pot canviar-te la vida. Per altra banda, la informació vol ser lliure, perquè el cost d'obtenir-la es redueix cada vegada més i més. Així doncs, tens aquests dos aspectes lluitant un contra l'altre. | » |
Els comentaris de Brand en la conferència van ser transcrits en la Whole Earth Review i una versió posterior apareix en 'The Media Lab: Inventing the Future at MIT':
| « | La informació vol ser lliure. La informació vol ser cara. ... Aquesta tensió no s'esfondrarà. | » |
Les diverses formes de la declaració original són ambigües: el lema es pot usar per defensar els beneficis tant de la informació privatitzada com de l'alliberada/lliure/oberta, o fins i tot totes dues. No hem d'oblidar que en anglès el terme free pot voler dir tan gratuït com lliure.
El 1990, Richard Stallman va afegir un matís normatiu al lema de Brand:
| « | Crec que tota informació d'ús general hauria de ser lliure (free). Quan dic 'free' no em refereixo al preu, sinó a la llibertat de copiar la informació per adaptar-la als propis usos... Quan la informació és d'ús general, el fet de redistribuir-la enriqueix tota la humanitat independentment de qui la distribueix i qui la rep. | » |

## Referències

* 1 2 Clarke, Roger. Information Wants to be Free.
* ↑ Whole Earth Review maig de 1985, p. 49
* ↑ Brand, Stewart. The Media Lab: Inventing the Future at MIT. Viking Penguin, 1987, p. 202. ISBN 0-14-009701-5.
* ↑ Denning, Dorothy E. Proceedings of the 13th National Computer Security Conference. Georgetown, octubre 1990, p. 653–64. «Concerning Hackers Who Break into Computer Systems»

## Vegeu també

* Programari lliure
* Cultura lliure

## Enllaços externs

* Les polítiques del Ciberpunk (anglès)
* La informació vol ser lliure Arxivat 2005-06-15 a Wayback Machine. (anglès)
# Atelier Fontana

Atelier Fontana és una minisèrie de televisió italiana dirigida per Riccardo Milani i produïda per Rai Fiction i Lux Vide, i emesa estrenada a la Rai 1 en dos vespres, els dies 27 i 28 de febrer de 2011. Les tres protagonistes de la ficció són Alessandra Mastronardi, Anna Valle i Federica De Cola. Ha estat doblada al català. La sèrie està basada en la vida de Sorelle Fontana, les tres modistes de la província de Parma que es van fer famoses quan l'any 1949 van confeccionar el vestit de núvia amb el qual Linda Christian es va casar amb Tyrone Power. Aleshores, es van convertir en unes de les estilistes més sol·licitades per les estrelles de Hollywood.

## Repartiment principal

* Alessandra Mastronardi com a Micol Fontana
* Anna Valle com a Zoe Fontana
* Federica De Cola com Giovanna Fontana
* Anna Bonaiuto com la mare Amabile
* Gianni Cavina com a Giovanni Fontana
* Marco Bocci com a Enrico Landi
* Marco Foschi com a Leonardo
* Massimo Wertmüller com a Mazzocchi
* Massimo De Santis com al marit de Zoe
* Hariett McMasters-Green com a Linda Christian
* Piera Degli Esposti com la princesa Caetani
* Ariella Reggio com l'àvia Zeide
* Micol Fontana com a ella mateixa

## Referències

* ↑ Atelier Fontana - Le sorelle della moda a MyMovies
* ↑ «“Atelier Fontana - Le sorelle della moda”: seconda puntata del 28 Febbraio - Riassunto e Link streaming Rai | Teleblog» (en italià), 01-03-2011. [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ «Detectius shakespearians i modistes de cine per a les tardes de Nadal de TV3». CCMA, 20-12-2018. [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ Atelier Fontana, in tv storia sorelle
# Avosca

Avosca (en aragonès: Adauesca i en castellà: Adahuesca) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca del Somontano de Barbastre.
La temperatura mitjana anual és de 12,6° i la precipitació anual, 600 mm.

## Referències

* ↑ Gran Enciclòpedia Catalana, GEC «Adahuesca». Encilcopedia.cat [Consulta: 20 maig 2014].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Adahuesca». Arxivat de l'original el 2016-09-20. [Consulta: 17 setembre 2016].
# Balzac (llibre)

Balzac és la biografia que Stefan Zweig va dedicar a Honoré de Balzac en 1920 i que posteriorment apareixeria en un volum amb les biografies d'altres escriptors, Charles Dickens i Fiódor Dostoievski, anomenat Drei Meister: Balzac, Dickens, Dostojewski. L'admiració per Balzac el va portar a ampliar posteriorment la biografia en una obra més àmplia que no va poder finalitzar perquè es va suïcidar abans d'acabar-la.
L'estil del llibre segueix les altres biografies de Zweig, on s'alterna l'explicació dels fets vitals amb les emocions que podrien haver provocat en el protagonista i reflexions de l'autor. El tema principal és la lluita entre el caràcter individual de l'artista i el seu temps. Balzac volia reflectir totes les classes socials i situacions possibles en les seves novel·les que formen la Comèdia Humana, però no se sentia prou reconegut pel seu públic com un escriptor de vàlua. Aquesta decepció es lliga amb la incomprensió que el mateix Zweig va experimentar en vida, pel que part de la frustració del personatge té un fort component autobiogràfic. Destaca la solitud en què va morir, que actua com un tancament circular de la infantesa infeliç. Malgrat el to de malenconia present a totes les seves obres, Zweig no amaga la seva visió positiva del biografiat i hi inclou els seus triomfs literaris i aventures amoroses per mostrar el vitalisme de Balzac. Això ni significa que no mostri els seus aspectes negatius, com l'excessiu afany per guanyar diners i viure en el luxe, que el va portar a contraure nombrosos deutes i tenir relacions només per aconseguir capital.

## Referències

* ↑ Ressenya a El País
# Badia de Bandon

La badia de Bandon (tailandès อ่าวบ้านดอน) és una badia situada a la part occidental del golf de Siam.

## Geografia

La badia està formada per la costa de la província de Surat Thani, des del cap Sui en el districte de Chaiya a l'extrem nord-oest al llarg d'uns 100 km fins al districte de Kanchanadit district a l'est. Els estuaris dels rius Tapi i Phum Duang es troben a la zona litoral de la badia. Les illes de Ko Samui, Ko Phangan i Ko Tao tanquen la badia per la part oriental.
La badia de Bandon és poc profunda, amb una profunditat d'entre 1 i 5 metres. Hi ha zones fangoses a causa de l'alta sedimentació. Aquestes llanures fangoses de la zona intermareal estaven abans cobertes de manglars dominats per les espècies Sonneratia spp. i Rhizophora spp.. Actualment però les granges de gambes han substituït la vegetació natural.

## Referències

* ↑ „Ao Bandon (Bandon Bay)“, ASEAN Regional Centre for Biodiversity Conservation

## Enllaços externs

* Bandon Bay budgets Arxivat 2005-03-24 a Wayback Machine.
* ASEAN Regional Centre for Biodiversity Conservation
# Barranc dels Burgals

El Barranc dels Burgals, és un barranc del terme de Sant Esteve de la Sarga, a la zona de Sant Esteve de la Sarga.
Es forma l'Obaga de la Bena, a 1.075 m. alt., al Montsec d'Alsamora, des d'on davalla cap a ponent fins a abocar-se en el barranc del Grau.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc dels Cinc Ponts

El Barranc dels Cinc Ponts és un curs d'aigua del terme de Reus a la comarca catalana del Baix Camp.
S'origina entre Calderons i els Estellers, a la vora i al sud d'allà on la riera de Castellvell s'uneix amb la de la Vidaleta, a l'indret conegut pels Cinc Ponts. A la vora d'on n'arrenca el Camí de la Selva se li ajunta, per la banda dreta, el Barranc de Calderons, que és molt més llarg que el dels Cinc Ponts. Pel seu llit hi circulen llargs trams del camí dels Cinc Ponts. De la Munta-i-Baixa en avall formava el límit de Reus per l'est, i aleshores se'l coneixia per "La Riera" fins al Molinet. Antigament se l'anomenava "Torrent de la Vila" de cap a cap, i el tros inicial s'havia dit "barranc dels Estellers", quan passava a tocar d'aquesta partida de terra. En el seu estat original, el barranc procedia de la part alta dels termes de Castellvell, (de les partides de la Llenguadera i la Roureda) i d'Almoster (les partides de l'Enfús i dels Catxos). A Castellvell se la coneixia com a Riera del Roquís. Tenia una extensió molt més llarga que actualment.
Per evitar que les seves aigües entressin a Reus i que en èpoques de pluja deixessin incomunicada la barriada coneguda com a "L'Isla" el 1848 es va acordar desviar el torrent construint un dic als Cinc Ponts, desviant el curs cap a la Riera de la Beurada. L'obra va servir per donar feina als parats. Sis anys més tard, essent alcalde Joan Martell, se la va tornar a desviar des d'una mica més avall, novament cap a la Riera de la Beurada a través del Barranc dels Gossos. Actualment el seu curs és, gairebé tot, soterrat. Cap al 1905, a la Munta-i-Baixa i en el lloc de l'antic curs, l'ajuntament hi va construir un pou, conegut com el pou d'Estellers, que abastia d'aigua una part de la ciutat

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 169. ISBN 8486387655.

## Vegeu també

* Camí dels Cinc Ponts
# Beriózovski (Alapàievsk)

* Per a altres significats, vegeu «Beriózovski».
Beriózovski (en rus: Берёзовский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 19 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Beriózovka 1-ia

Beriózovka 1-ia (en rus: Берёзовка 1-я) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 704 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Beriózovski

«Beriózovski» té aquests significats:
* Beriózovski (Sverdlovsk), localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
* Beriózovski (Krasnoiarsk), localitat del krai de Krasnoiarsk, a Rússia
* Beriózovski (Kémerovo), localitat de l'óblast de Kémerovo, a Rússia
* Beriózovski (Alapàievsk), localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
# Barromán

Barromán és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Ulderico Sergo

Ulderico Sergo (Rijeka, 4 de juliol de 1913 - Cleveland, 20 de febrer de 1967) va ser un boxejador italià que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla d'or de la categoria del pes gall del programa de boxa. Va guanyar la final en superar a l'estatunidenc Jackie Wilson.
En el seu palmarès també destaca el Campionat d'Europa amateur de 1937 i 1939. Posteriorment, entre 1941 i 1952, fou professional. El seu balanç fou de 17 victòries, 7 derrotes i 5 combats nuls.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ulderico Sergo». [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ Fitxa a boxrec.com
# Anita Bärwirth

Anita Bärwirth (Kiel, 30 d'agost de 1918 - Buenos Aires, 13 de juliol de 1994) va ser una gimnasta artística alemanya que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Anita Bärwirth Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 8 gener 2019].
# L'analfabeta que va salvar un país

Analfabeten som kunde räkna és una novel·la de l'autor suec Jonas Jonasson publicada l'any 2013. La traducció al català va anar a càrrec de Lluís Solanes i d'Imma Falcó, i es va publicar a l'editorial La Campana el febrer del 2014 amb el títol L'analfabeta que va salvar un país. En la Diada de Sant Jordi d'aquell any, la novel·la es va convertir en la més venuda en la categoria de ficció en català i en la segona en castellà.

## Sinopsi

La petita Nombeko és una nena òrfena que treballa netejant latrines i recollint brossa, però el destí li té reservada una altra sort. I és que el seu talent insòlit per a les matemàtiques i la seva curiositat infinita per aprendre la catapulten a l'altra punta del món, on viurà envoltada d'excèntrics i perillosíssims personatges: tres xineses molt imprudents, un americà ceramista i desertor del Vietnam, dos agents del Mossad, dos germans bessons que oficialment són una sola persona, una activista que va contra tot, una comtessa que es dedica a cultivar patates i, és clar, el primer ministre i el mateix rei de Suècia en persona. Una barreja explosiva a la qual s'hi ha d'afegir un problema encara més explosiu: un problema radioactiu de tres megatones de potència.

## Recepció

L'analfabeta que va salvar un país va tenir una molt bona rebuda arreu del món. A Catalunya, dos mesos després de la seva publicació, durant la Diada de Sant Jordi del 2014, es va convertir en la novel·la més venuda en la categoria de ficció en llengua catalana. En llengua castellana, titulada La analfabeta que era un genio de los números, va quedar en segona posició, només per darrere de Las tres bodas de Manolita, d'Almudena Grande.
Com que Jonasson va declinar la seva participació en aquesta cita, l'editorial La Campana va presentar a dos actors encarregats de signar els llibres als lectors en nom seu: un senyor gran que actuava com al protagonista de L'avi de 100 anys que es va escapar per la finestra, Allan Karlsson, i una noia jove que interpretava la Nombeko.

## Referències

* ↑ Jonasson, Jonas. L'analfabeta que va salvar un país. Traducció: Lluís Solanes i Imma Falcó. Barcelona: Edicions La Campana, febrer de 2014, p. 391. ISBN 978-84-96735-97-2.
* ↑ «Jonas Jonasson, Almudena Grandes, Kilian Jornet i Pilar Urbano, els més venuts de Sant Jordi», 23-04-2014. [Consulta: 23 desembre 2020].
* ↑ llibres, L'illa dels. «El Gremi de LLibreters presenta una nova llista dels llibres més venuts del Sant Jordi amb alguns canvis destacats». [Consulta: 23 desembre 2020].
* ↑ «Los libros más vendidos de Sant Jordi» (en castellà), 23-04-2014. Arxivat de l'original el 2021-02-23. [Consulta: 23 desembre 2020].
* ↑ Periódico, El. «Jonas Jonasson y Almudena Grandes encabezan la lista de los más vendidos por Sant Jordi» (en castellà), 23-04-2014. [Consulta: 23 desembre 2020].
* ↑ «Un Sant Jordi que sedueix els lectors i alleuja el sector», 24-04-2014. [Consulta: 23 desembre 2020].
# Anke Westendorf

Anke Westendorf (Schwerin, 26 de febrer de 1954) va ser una jugadora de voleibol alemanya que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on fou sisena en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, guanyà la medalla de plata en la competició de mateixa competició. En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze, el 1975, i dues de plata, el 1977 i 1979, al Campionat d'Europa de voleibol.
Pel que fa a clubs, jugà amb el SC Traktor Schwerin, amb qui guanyà la lliga de la RDA de 1976, 1977, 1980, 1981, 1982, la Copa de la RDA de 1981 i 1982, la Recopa d'Europa de 1975 i la Copa d'Europa de 1978.

## Referències

* 1 2 «Anke Westendorf Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 25 maig 2019].