OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teatre El Musical

El Teatre El Musical (TEM) és una sala de teatre al barri del Cabanyal-Canyamelar (València). L'edifici original va ser construït el 1924 i va ser modificat per l'arquitecte Eduardo de Miguel Arbonés el 2004.
Amb la reobertura sobre el que era un antic cinema, l'Ajuntament de València (propietari de l'edifici), ha reformat la seua façana i l'interior és completament nou, conformant una sala moderna i ben equipada. La porta principal de l'entrada, a més, és la més alta de la ciutat de València.
Al TEM s'exhibeixen cada temporada no només obres de teatre, sinó també concerts i cicles musicals, espectacles de dansa, òpera, projeccions cinematogràfiques, conferències i exposicions. La sala compta amb un auditori amb aforament per a 403 espectadors i l'escenari presenta unes mesures de 12 × 8 metres.

## Referències

* ↑ Aguilar, Pérez; Natividad, Blanca «Catalogación de teatros y auditorios con caja escénica de la Comunidad Valenciana : soluciones constructivas de algunos casos». TFM - Máster en Edificación especialidad Tecnología de la Edificación-Màster en Edificació Especialitat Tecnologia de l'Edificació, 27-04-2015, pàg. 112.
* ↑ «Eduardo de Miguel: Arquitecturas de autor» p. 34. unav.edu & T6 Ediciones, 2012. [Consulta: 28 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Teatre El Musical - Lloc web oficial
# Falcònia Proba

Falcònia Proba (en llatí: Falconia Proba) fou una poetessa romana molt admirada a l'edat mitjana, que va néixer en lloc i època desconeguts; Roma, Orte i altres ciutats reclamaren l'honor del seu naixement.
La sola obra que li és coneguda és el Cento Vergilianus de laudibus Christi, dirigida a l'emperador Honori suposadament el 393. Es tracta d'un centó en hexàmetres que explica la creació del món a partir de la Bíblia i la vida de Crist, fent servir únicament versos de Virgili no gaire retocats.
Se sap que va escriure altres obres, una concretament sobre les guerres civils, però no en queda rastre. Alguns autors li van atribuir l'obra Homerocentones, un poema de temàtica religiosa formada per versos d'Homer, però en realitat correspon a Eudòxia Augusta.
Podria ser la noble Anícia Faltònia Proba, esposa d'Olibri Probus (o Hermogenià Olibri), que apareix esmentat en els fastos com a col·lega d'Ausoni en el consolat del 379; és a dir, la mare dels consols Olibri i Probí, o segons Procopi la dama que va obrir la porta de Roma als gots d'Alaric I. Isidor de Sevilla l'anomena «proba uxor Adelfii Proconsulis», i en un altre passatge com a «proba uxor Adolphi mater Olibrii et Aliepii cum Constantii bellum adversus Magnentium conscripsisset, conscripsit et hunc librum».

## Referències

* 1 2 3 Falconia Proba a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 134
# Eniola Aluko

Eniola Aluko (Lagos, 21 de febrer de 1987) és una davantera de futbol internacional des del 2004 amb Anglaterra, amb la qual ha jugat 3 Mundials i 3 Eurocopes, guanyant una plata a la Eurocopa 2009 i un bronze al Mundial 2015. També va jugar els Jocs Olímpics de Londres amb Gran Bretanya. A nivel de clubs ha guanyat 1 Lliga i 3 Copes d'Anglaterra amb el Charlton, el Birmingham i el Chelsea.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 01/02 - 03/04 | D1 | Birmingham City |
| 04/05 - 06/07 | D1 | Charlton Athletic |
| 07/08 - 08/09 | D1 | Chelsea FC |
| 2009 - 2010 | Prof. | Saint Louis Athletica | 25 | 10 |
| 2010 | Prof. | Atlanta Beat | 14 | 05 |
| 2011 | Prof. | Sky Blue FC | 15 | 04 |
| 2012 | D1 | Birmingham City | 13 | 04 |
| 2013 - act. | D1 | Chelsea FC | 58 | 26 | 10/02/2017 |
| 2004 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 90 | 32 | 01/06/2015 |
| 2012 | Selecció absoluta olímpica | Selecció absoluta olímpica | 05 | 00 |

## Palmarès

Títols — Seleccions nacionals :
| 3 Torneigs de Xipre | 2009 | 2013 | 2015 |
| Títols — Clubs ||||||||||||||||||||
| 1 Lliga | 2015 |
| 4 Copes | 04/05 | 11/12 | 14/15 |
| 1 Copes de la Lliga | 05/06 |
| 1 Supercopa | 03/04 |
| Reconeixements — Premis ||||||||||||||||||||
| Millor jugadora jove | 2004 |
| Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||||||||||||

## Referències

* ↑ BBC Sport
* ↑ BBC
# Vincenzo Cuccia

Vincenzo Cuccia (Palerm, 20 de març de 1892 - Palerm, 2 de març de 1979) va ser un tirador d'esgrima italià que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà dues proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla d'or en la competició de sabre per equips, i la de bronze en la d'espasa per equips.
Posteriorment treballà com a periodista per la Gazzetta dello Sport.

## Referències

* 1 2 «Vincenzo Cuccia Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 23 gener 2018].
# Abu-Yahya Muhàmmad ibn Alí ibn Abi-Imran at-Tinmalalí

Abu-Yahya Muhàmmad ibn Alí ibn Abi-Imran at-Tinmalalí (àrab: ابو يحي محمد بن علي بن أبي ععمرانن التنملالي, Abū Yaḥyà Muḥammad ibn ʿAlī ibn Abī ʿImrān at-Tinmalālī), altrament conegut també pel nom de Muhàmmad ibn Alí ibn Mussa, i apel·lat en les fonts cristianes com a Abu Iehie o Aboheihe, fou el darrer valí musulmà almohade de les Illes Orientals d'al-Àndalus (1208-1229).
El setembre de 1203, els almohades tornaren al poder a Mayurqa després de vèncer els almoràvits. El dirigent almoràvit Abd-Al·lah ibn Ishaq ibn Ghàniya fou executat.
Governà l'illa de manera independent respecte del califat des de la batalla de Las Navas de Tolosa el 1212 i fins a la Croada contra Al-Mayûrqa de Jaume el Conqueridor el 1229.
El seu govern, i la seva derrota front a Jaume I, és relatat amb detall per Ibn Amira al-Makhzumí a l'obra Kitāb Tā’rīẖ Mayūrqa. La segona batalla teatralitzada de les festes del Rei en Jaume a Calvià commemora aquesta derrota.

## Referències

* ↑ «Abu-Yahya Muhàmmad ibn Alí ibn Abi-Imran at-Tinmalalí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Evocació d'Abu Yahya per Llorenç Vidal
# Kengtawng

Kentawng és un subestat de l'estat de Mongnai a l'Estat Shan (Myanmar), a l'est de l'estat principal. Té una superfície d'uns 2.300 km² i la capital és la ciutat del mateix nom, al nord-est de la ciutat de Mongnai.
# Giuseppe Guarneri

Giuseppe Guarneri o Joseph Guarnerius (Cremona, 21 d'agost de 1698 - Cremona, 17 d'octubre de 1744) va ser un lutier italià, també conegut com a Guarneri del Gesù per signar els seus instruments en l'interior de la caixa de ressonància amb el monograma de Crist, IHS. Els seus instruments tenen un prestigi i valor comparables als d'Antonio Stradivari.
Els seus violins, en comparació amb els de Stradivari, tenen un so menys espontani però més potent i profund. Niccolò Paganini va usar molts violins de diversos autors però el seu més famós i estimat instrument va ser un Guarneri del Gesù anomenat "el cannon" (per la seva potència) i va revalorar el treball d'un lutier tingut fins aleshores com a secundari. Alguns dels més prestigiosos violinistes de tots els temps han fet servir els Guarneri en els seus concerts, com ara Arthur Grumiaux, Uto Ughi, Pinchas Zukerman, Henryk Szeryng, Jascha Heifetz, Isaac Stern, Vadim Repin, David Garrett i Gidon Kremer.
L'exemplar de Kremer data de 1730, (segons consta en la seva biografia).
El "cannon" de Paganini es troba actualment en exposició a Gènova.
El cèlebre Vieuxtemps Guarneri va ser utilitzat per Henri Vieuxtemps i és un dels últims que el mestre Guarneri va construir. És l'instrument més car de la història d'acord amb la subhasta de 2010.

## Vegeu també

* Gaspar de Saló
* Lutier
* Lutieria
* Llista de fustes

## Notes

* ↑ Notes al programa del Concert 17, Cicle I, Temporada 2007/08, 16-18 de maig de 2008 de l'Orquestra i Cor Nacionals d'Espanya, pàg. 15.

## Enllaços externs

* "Vieuxtemps Guarneri the most expensive musical instrument ever".
# Stephen Williams

Stephen Williams (Aberystwyth, 9 de juny de 1996) és un ciclista gal·lès, professional des del 2016. Actualment corre a l'equip Israel-Premier Tech.
S'inicià com a futbolista, però als 16 anys va decidir passar al ciclisme després de patir una lesió al genoll relacionada amb la malaltia d'Osgood-Schlatter.
En el seu palmarès hi destaquen les victòries a la Fletxa Valona i al Tour Down Under de 2024, a l'Arctic Race of Norway de 2023, així com una etapa de la Volta a Suïssa del 2022.

## Palmarès

* 2016
** Vencedor d'una etapa al Suir Valley Three Day
* 2018
** 1r a la Ronde de l'Isard i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Girobio
* 2021
** 1r al Tour de Croàcia i vencedor d'una etapa
* 2022
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
* 2023
** 1r a l'Arctic Race of Norway i vencedor d'una etapa
* 2024
** 1r al Tour Down Under i vencedor d'una etapa
** 1r a la Fletxa Valona
** 1r a la Volta a la Gran Bretanya i vencedor de 2 etapes

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. No surt (11a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2023. 93è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Bahrain Victorious». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 1 gener 2021. [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ James Odvart. «Une joie invisible pour Stephen Williams», 12-06-2018.
* ↑ esport3. «Hipotèrmia a la Fletxa Valona: la dura escena de Mattias Skjelmose», 17-04-2024. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «Stephen Williams se corona en el Tour Down Under» (en castellà), 21-01-2024. [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Ferrari, Fernando. «4ª Arctic Race: Champoussin, la etapa; Williams, la general» (en castellà), 20-08-2023. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ esport3. «El Jumbo de Roglic s'exhibeix en la Dauphiné i Stephen Williams sorprèn a Suïssa», 12-06-2022. [Consulta: 15 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a cqranking.com
* Fitxa a procyclingstats.com
* Fitxa a siteducyclisme.net
# Eclectochromis lobochilus

Eclectochromis lobochilus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 24 °C-26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* 1 2 3 «Eclectochromis lobochilus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C., 1991. Electochromis. p. 82-83. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Eccles, D.H. i E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes: the classification of some haplochromine genera. Lake Fish Movies, Alemanya Occidental.
* ↑ Nsiku, E., 1999. Changes in the fisheries of Lake Malawi, 1976-1996: ecosystem-based analysis. University of British Columbia, Vancouver, Canadà. 217 p.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Fish registrations within the museum database of the Vertebrate Section of the Royal Museum for Central Africa. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
* Anònim, 2002. Fish collection database of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dones contra vent i marea

Dones contra vent i marea (títol original en anglès, Maiden) és una pel·lícula documental britànica de 2018 escrit i dirigit per Alex Holmes sobre Tracy Edwards i la tripulació del iot de regates oceàniques Maiden que competeixen com a primera tripulació formada exclusivament per dones a la regata Whitbread Round the World 1989-1990. La pel·lícula va ser produïda per Victoria Gregory's New Black Films. S'ha doblat al català pel programa Sense ficció de TV3, que la va estrenar el 15 d'octubre de 2024.
El documental va debutar al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2018 i més tard Sony Pictures Classics el va estrenar a Nova York i Los Angeles el 28 de juny de 2019.

## Referències

* 1 2 3 «Maiden press kit». Sony Pictures Classics. [Consulta: 9 setembre 2019].
* ↑ «"No teniu prou força. Us morireu": la història de la primera tripulació femenina que va competir en la volta al món amb veler». CCMA. [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ «TIFF Announces Midnight Madness and Documentary Slates, Including 'Halloween' and 'Fahrenheit 11/9' World Premieres». IndieWire, 09-08-2018. [Consulta: 9 setembre 2019].
# Vladimir Aïtoff

Vladimir Aïtoff (París, 5 d'agost de 1879 – París, 6 de desembre de 1963) va ser un oficial de l'exèrcit francès, metge i jugador de rugbi francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or en la competició de rugbi.
Fill de l'emigrant revolucionari i francmaçó rus David Alexandróvitx Aitov (1854 - 1933), durant els seus estudis de medicina aprofità per jugar a rugbi, tot guanyant l'or als Jocs de París amb l'equip Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques. Deixeble del neuròleg Joseph Babinski, el 1905 es traslladà a Sant Petersburg per treballar a l'Hospital Francès.
Va romandre a Rússia fins a l'esclat de la Primera Guerra Mundial, en la qual fou sotsoficial de la missió militar francesa a Rússia. El 1920 fou condecorat com a cavaller de la Legió d'Honor.

## Referències

* ↑ «Vladimir Aïtoff Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 25 setembre 2015].
# Lliga catalana de bàsquet masculina 1991-1992

Fou la 12a edició de la Lliga catalana de bàsquet.

## Primera ronda

8 de setembre, Poliesportiu Municipal, Salou
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Granollers | 67–63 | Manresa |
| Girona | 90–87 | Andorra |

## Semifinals

| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Barcelona | 92–64 | Granollers |
| Joventut | 101–67 | Girona |
| 10 setembre 1991 18:30 | FC Barcelona | '92'–64 | Granollers EB | Poliesportiu Municipal, Salou Àrbitres: Mas, Alzuria |
| Poliesportiu Municipal, Salou Àrbitres: Mas, Alzuria |||
| 10 setembre 1991 18:30 | Pts: Trumbo 17 Rebs: Coleman 9 Assist: Galilea, Ortiz, San Epifanio 2 Rec: Galilea 3 | | Pts: Hernández 12 Rebs: Henderson 10 Assist: Creus, Piñero, Millera 1 Rec: Hernández, Millera 2 | Poliesportiu Municipal, Salou Àrbitres: Mas, Alzuria |
| 10 setembre 1991 20:30 | Club Joventut de Badalona | '101'–67 | CB Girona | Poliesportiu Municipal, Salou Àrbitres: Mitjana, Fernández |
| Poliesportiu Municipal, Salou Àrbitres: Mitjana, Fernández |||
| 10 setembre 1991 20:30 | Pts: Pardo 20 Rebs: Thompson 14 Assist: Pardo 4 Rec: Thompson 3 | | Pts: Ivanovic 26 Rebs: Middleton 9 Assist: Costa, Puig, Middleton 1 Rec: Middleton 2 | Poliesportiu Municipal, Salou Àrbitres: Mitjana, Fernández |

## Final

| 11 setembre 1991 20:00 | Club Joventut de Badalona | '87'–73 | FC Barcelona | Palau Sacosta, Girona Assistència: 3.500 espectadors Àrbitres: Amorós, Beltran |
| Palau Sacosta, Girona Assistència: 3.500 espectadors Àrbitres: Amorós, Beltran |||
| 11 setembre 1991 20:00 | Pts: Thompson 25 Rebs: Thompson 10 Assist: T. Jofresa 7 Rec: Smith, T. Jofresa 3 | | Pts: San Epifianio 17 Rebs: Coleman 6 Assist: Soler, San Epifianio, Solozábal 3 Rec: San Epifianio 4 | Palau Sacosta, Girona Assistència: 3.500 espectadors Àrbitres: Amorós, Beltran |
| Joventut | Barcelona |
| Cinc inicial: | Cinc inicial: | Cinc inicial: | P | R | A |
| B | 5 | Rafael Jofresa | 8 | 0 | 3 |
| E | 8 | Jordi Pardo | 6 | 0 | 1 |
| A | 11 | Harold Pressley | 3 | 2 | 3 |
| P | 10 | Cornelius Thompson | 25 | 10 | 5 |
| P | 12 | Juan Antonio Morales | 12 | 7 | 0 |
| Suplents: | Suplents: | Suplents: | P | R | A |
| P | 4 | Carlos Ruf | 2 | 1 | 0 |
| B | 6 | Tomàs Jofresa | 19 | 3 | 7 |
| A | 8 | Jordi Villacampa | 4 | 0 | 0 |
| A | 15 | Mike Smith | 7 | 5 | 1 |
| Entrenador: ||||||
| Manuel Sáinz ||||||
* Campió de la Lliga Catalana 1991
* Club Joventut de Badalona Cinquè títol
| Cinc inicial: | Cinc inicial: | Cinc inicial: | P | R | A |
| B | 5 | José Luis Galilea | 10 | 0 | 1 |
| B | 10 | Jordi Soler | 3 | 0 | 3 |
| E | 14 | Roger Esteller | 4 | 3 | 1 |
| P | 12 | Benjamin Coleman | 13 | 6 | 0 |
| P | 11 | José Ortiz | 7 | 5 | 1 |
| Suplents: | Suplents: | Suplents: | P | R | A |
| B | 7 | Ignacio Solozábal | 12 | 0 | 3 |
| P | 8 | Steve Trumbo | 4 | 4 | 0 |
| A | 9 | Lisard González | 0 | 0 | 0 |
| AP | 13 | Francisco Zapata | 4 | 0 | 2 |
| A | 15 | Epi | 17 | 2 | 3 |
| Entrenador: ||||||
| Božidar Maljković ||||||
# Economidichthys pygmaeus

Economidichthys pygmaeus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,1 cm de longitud total i les femelles 5,4.
* Nombre de vèrtebres: 28-31.

## Reproducció

Té lloc al març i l'abril.

## Alimentació

Menja invertebrats.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: oest de Grècia.

## Estat de conservació

Els seus principals problemes són l'extracció d'aigua, la contaminació i la destrucció del seu hàbitat.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bianco P. G., Bullock A. M. & P. J. Miller i F. R. Roubal, 1987. A unique teleost dermal organ in a new European genus of fishes (Teleostei: Gobioidei). J. Fish Biol. v. 31. 797-803.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Holly, M., 1929. Zoologische Forschungsreise nach den Jonischen Inseln und dem Peloponnes von Max Beier (Viena). VI. Teil. Pisces. Sitzungsberichte der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften. Mathematisch-Naturwissenschaften Classe. v. 138 (pt 1): 487-489.
* ↑ «Economidichthys pygmaeus». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Economidichthys pygmaeus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Miller, P.J., 1990. The endurance of endemism: the Mediterranean freshwater gobies and their prospects for survival. J. Fish Biol. 37 (Suppl. A):145-156.
* ↑ Crivelli, A.J., 1996. The freshwater fish endemic to the Mediterranean region. An action plan for their conservation. Tour du Valat Publication, 171 p.
* ↑ Borbori, D.C., P.S. Economidis i E.G. Maurakis, 2001. Freshwater fish habitat science and management in Greece. Aquatic Ecosystem Health and Management 4: 381-391.
* ↑ Economidis, P.S., 1991. Check list of freshwater fishes of Greece (recent status of threats and protection). Hellenic Society for the Protection of Nature, Special publication, 48 p.
* ↑ Economidis, P.S., E. Dimitriou, R. Pagoni, E. Michaloudi i L. Natsis, 2000. Introduced and translocated fish species in the inland waters of Greece. Fish. Manage. Ecol. 7:239-250.
* ↑ Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* ↑ Crivelli, A.J. (2006). "Economidichthys pygmaeus." 2006 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2006. [Consulta: 9 abril 2023]

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dodo Abaixidze

Davit «Dodo» Abaixidze (georgià: დავით [დოდო] აბაშიძე; rus: Дави́д Ива́нович Абаши́дзе; 1 de maig de 1924 - 26 de gener de 1990) va ser un actor i director de cinema georgià soviètic. Abaixidze, que es va unir al Partit Comunista de la Unió Soviètica el 1960, va ser nomenat Artista del Poble de Geòrgia el 1967. Després del seu traspàs, van nomenar un carrer de Tbilisi en el seu honor. Va aparèixer en 50 pel·lícules entre 1954 i 1988.
Abaixidze va estudiar a l'Institut de Teatre Shota Rustaveli de Tbilisi i es va graduar el 1949. Després es va incorporar a la companyia del Teatre Rustaveli però després d'uns anys es va dedicar de ple al cinema. El debut cinematogràfic d'Abaixidze va ser el paper de Bichiko a la comèdia de Siko Dolidze Txritixna (1954), que es va convertir en un èxit de taquilla a tota la URSS. Durant les tres dècades següents, l'actor va treballar amb tots els principals directors del cinema georgians i va treballar en una varietat de gèneres que van des de l'aventura històrica fins al drama contemporani i la comèdia musical. Tengiz Abuladze i Revaz Chkheidze el van oferir en el seu exitós debut conjunt Magdanas Lurdja (1955), Otar Ioseliani a Giorgobistve (1966), Eldar Xengelaia a 'Aratxveulebrivi gamopena (1968), i Gueorgui Danélia a Ar daidardo (1969). Un altre paper destacat va ser el pastor Sosana que es resisteix a la modernització urbana a La Gran Vall Verda (1968).
Un dels grans èxits d'Abaixidze va ser la codirecció de dues imatges amb Serguei Paradjànov: Ambavi Suramis tsikhisa (1984) i Ashik Kerib (1988), on també va actuar.

## Referències

* ↑ Peter Rollberg. Historical Dictionary of Russian and Soviet Cinema. Rowman & Littlefield, 2016, p. 19–20. ISBN 978-1442268425.
* ↑ «Legenda Suramskoi Kreposti». The New York Times, 18-02-1987 [Consulta: 4 octubre 2011]. «The reputation of Sergei Paradjanov, who directed along with Dodo Abashidze, rests largely on The Color of Pomegrantes...»
* ↑ «"Filmography of Dodo Abashidze - Georgian National Filmography"». Arxivat de l'original el 2016-05-08. [Consulta: 18 gener 2023].
# Väinö Bremer

Väinö Bremer (Turku, 24 d'abril de 1899 - Kerava, 23 de desembre de 1964) fou un esquiador i pentatleta modern finlandès que va competir durant la dècada del 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix. Va guanyar la medalla de plata en la prova de patrulla militar per equips, formant equip amb August Eskelinen, Heikki Hirvonen i Ville Mattila. Aquell mateix any, disputà la competició del pentatló modern als Jocs de París, on finalitzà en novena posició.

## Referències

* 1 2 «Väinö Bremer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 5 desembre 2017].