OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Halfdan Gran Olsen

Halfdan Gran Olsen (Bergen, 7 d'octubre de 1910 - Bergen, 16 de gener de 1971) fou un remer noruec que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Halfdan Gran Olsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 8 juny 2019].
# Cartoixa de Granada

El monestir de Nostra Senyora de l'Assumpció, més conegut com la cartoixa de Granada, és un monestir a Granada a Espanya que va allotjar a una comunitat de monjos cartoixans des de la construcció a la primeria del segle xvi fins a 1835. Encara que mescla diversos estils, representa una de les cimeres de l'arquitectura barroca espanyola.
Va sorgir per la decisió que va prendre la comunitat del monestir de Santa Maria d'El Paular i es va començar a construir el 1506 una vegada que se'n va fixar l'emplaçament, després de la cessió d'uns terrenys pel Gran Capità, Gonzalo Fernández de Córdoba. L'emplaçament actual no correspon als terrenys cedits pel Gran Capità, per la qual cosa aquest es va desentendre del projecte. El 1516 es van reiniciar les obres que durarien tres segles sense arribar a acabar el projecte inicial, i del qual solament es conserva part, perquè el 1842 va ser destruït el claustre i les cel·les dels monjos, i va afectar la casa prioral, que va ser destruïda completament el 1943. Va estar habitada fins a 1835, moment en què els monjos van ser-ne expulsats.
D'exuberant decoració, els seus espais més cèlebres són l'església, la sagristia, d'autor desconegut, i el sagrari, que és obra del mestre Francisco Hurtado Izquierdo i conté una impressionant cúpula pintada per Antonio Palomino. L'edifici té a l'interior una important col·lecció de pintures, entre les quals destaquen les del cartoixà Juan Sánchez Cotán.
L'edifici consta de les parts següents:
* Portada, del segle xvi, d'estil plateresc.
* Claustre, del segle xvii, amb arcuació dòrica.
* Refetor, de creueria gòtica i els arcs de mig punt. Es troba decorat amb obres de Juan Sánchez Cotán.
* Sala de Sant Pere i Sant Pau o de profundis, té un retaule pintat també per Sánchez Cotán.
* Capella de Laics, construïda entre 1517 i 1519 per fra Alonso de Ledesma amb estil d'últim gòtic, adornada per quadres de Vicente Carducho.
* Sala capitular, amb volta de creueria i quadres de Carducho.
* Capelles, en són tres situades al claustre.
* Església: la construcció comença a mitjan segle xvi i s'acaba el 1602. Està dividida en tres parts, cada una amb un accés diferent.
* Sant Sactorum o Sagrari.
* Sagristia: va començar a construir-se el 1727 i es va acabar el 1764. Ricament ornamentada, és digne exponent de la fase final del barroc espanyol. A la cúpula, pintada per Tomás Ferrer el 1735, destaquen sant Bru, sant Joan i d'altres fundadors de l'orde de la Cartoixa.
* Porta d'entrada
* Sant Pere i Sant Pau de Juan Sánchez Cotán
* Cupula pintada per Antonio Palomino
* Sagrari

## Enllaços externs

* http://www.legadoandalusi.com/legado/contenido/rutas/monumentos/818.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
# María Dolores Muñoz García

María Dolores Muñoz García, coneguda esportivament com Loli Sugar Muñoz, (Barcelona, 17 d'abril de 1976), és una matemàtica, funcionaria de presons, àrbitre de bàsquet i lluitadora de kick-boxing i boxa tailandesa, i boxa. Va ser una de les millors boxejadores del món durant els primers anys del segle xxi.
Llicenciada en matemàtiques i màster en Economia, el 1999 debutà com a lluitadora de full-contact en representació del gimnàs KO Verdum. El 2008 va proclamar-se campiona del món de kick boxing, K-1 i full contact, a més del mundial de boxa tailandesa i el Mundo Hispano de boxa. També va aconseguir el subcampionat del trofeu Guants de Bronze de boxa francesa i va ser campiona ibèrica de full-contact. El 2013 va veure's involucrada amb un incident amb un mosso d'esquadra fora de servei, que la va agredir i ella s'hi va tornar. L'agent policial fou condemnat amb una multa econòmica per lesions i vexacions. Es va retirar de la competició el gener del 2016 amb un rècord personal de 12-17-3, amb 7 KO. En diverses ocasions va tenir problemes amb les decisions dels àrbitres i alguns analistes van considerar que actuaven en la seva contra. Entre els seus combats més emblemàtics hi ha els que va fer contra Areta Mastrodouka o Farida El Hadrati.

## Referències

* ↑ «María Dolores Muñoz García». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «7 dones catalanes importants: contra el patriarcat». Beteve, 04-03-2020. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Loli Muñoz, una matemática con guantes» (en castellà). El Periódico de Aragón, 01-08-2004. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ Sancho, Jesús. «Loli Muñoz: "Ya no da tanto morbo ver a una mujer encima de un ring"» (en castellà). La Vanguardia, 14-07-2011. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ García, Jesús «Condenado un ‘mosso’ por vejar y agredir a una estrella del boxeo» (en castellà). El País [Madrid], 19-10-2013. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «S'ha retirat Loli Muñoz, un referent de la boxa femenina del país», 29-01-2016. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «A Loli “Sugar” le arrebatan algo que es suyo» (en espanyol europeu), 29-03-2011. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Loli Muñoz se sube al tren de New York!, New York!» (en castellà). Gallego Prada Boxeo, 05-06-2015. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Mastrodouka defeats Munoz via UD in Athens» (en anglès). WBN, 11-05-2015. Arxivat de l'original el 2020-10-28. [Consulta: 24 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Loly Sugar Muñoz - BoxRec (anglès)
* Loly “Sugar” Muñoz s’acomiada dels quadrilàters - Betevé
# Jennifer Chieng

Jennifer Chieng (Maryland, 29 d'abril de 1986) és una boxejadora dels Estats Federats de Micronèsia. Va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 en l'esdeveniment pes lleuger femení, en el qual va ser eliminada en la 16a ronda de per Mikaela Mayer. Va portar la bandera del seu país en la desfilada de Nacions.
Chieng va fer el seu debut a la Bellator MMA el 13 d'octubre, a la Bellator 208, amb una victòria TKO (Knockout tècnic) sobre Jessica Ruiz.

## Referències

* ↑ «Jennifer Chieng» (en anglès). Rio 2016. Arxivat de l'original el 2016-08-21. [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Women's Light (57-60kg) - Standings» (en anglès). Rio 2016. Arxivat de l'original el 2016-08-21. [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Rio 2016 Opening Ceremony - Flag Bearers» (en anglès). Comitè Olímpic Internacional (COI).
* ↑ «Jennifer Chieng Olympics Boxing Bellator 208 Debut Win» (en anglès). MMA Fighting, 16-10-2018.
# Lady Tyger

Marian Trimiar, més coneguda pel malnom de «Lady Tyger», (Bronx, Ciutat de Nova York, 15 d'agost de 1953) és una ex-boxejadora estatunidenca que va competir entre 1976 i 1985. Considerada pionera de la boxa femenina, es va convertir en una de les primeres dones que va obtenir una llicència professional de boxa de la Comissió Atlètica de l'Estat de Nova York.
Trimiar va començar a entrenar a boxa als 18 anys després de graduar-se a la Julia Richman High School de Manhattan, Nova York. Va lluitar en combats d'exhibició abans que fos legal que les dones poguessin lluitar en lluites autoritzades. Va ser una de les primeres dones a sol·licitar una llicència de boxa a l'estat de Nova York. El 1978, després d'una llarga demanda, Trimiar, Jackie Tonawanda i Cath Cat "Davis" van ser les primeres dones a obtenir una llicència de boxa.
L'any 1979 va guanyar el campionat mundial femení de lleugers enfront de l'adversària Sue "KO" Carlson a San Antonio (Texas). Uns anys després, al 1987, va iniciar una vaga de fam durant un mes per a reivindicar un augment de sou i unes millors condicions laborals per a les boxejadores professionals. Va ser una vocal partidària de fer l'esport més accessible a les dones.

## Referències

* ↑ Earned Stripes Vibe Mar 1999
* ↑ «Boxing - Historical Events in Women's Boxing» (en anglès). ESPN.com. [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ Jennings, L.A.. She's a Knockout!: A History of Women in Fighting Sports (en anglès). Londres: Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 978-1-4422-3643-1 [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ «The Women Boxers Who Fought for Their Right to Be Pro» (en anglès). Fightland.vice.com. [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ «For These Women, a Heavy Right Is More Powerful Than Sisterhood» (en anglès). The New York Times, 21-04-1995. [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ «A former women's lightweight boxing champ said Sunday she...» (en anglès). UPI.com, 26-04-1987. [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ Lynn, Darling. «The Lady Is a Champ» (en anglès). The Washington Post, 24-05-1979. [Consulta: 5 maig 2017].
# Aràbia Major

Aràbia Major, Aràbia Deserta o Aràbia Magna, fou una de les dues províncies que va resultar de la divisió de la província d'Aràbia el 195. L'altra fou l'Aràbia Pètria o Aràbia Menor.
La província d'Aràbia s'havia format el 105, i des del primer moment tenia dues parts ben diferenciades: el nord amb capital a Bostra, i el sud amb capital a Petra. El 195 es van afegir territoris al nord i es va dividir en les dues províncies. La d'Aràbia Major anava des del sud de Palmira (a l'interior de Síria) fin a la mar Morta. Al front de la província es va posar un llegat imperial o consularis, amb una legió al seu càrrec.
A la reorganització de Dioclecià vers el 294 aquesta província va agafar el nom d'Augusta Libanesa. Al segle IV va recuperar el seu nom d'Aràbia sense cap afegit.
La capital fou Bostra.
# Nefropatia

Una nefropatia o malaltia renal és un trastorn o malaltia que afecta els ronyons. La nefritis és una malaltia renal inflamatòria i té diversos tipus segons la localització de la inflamació. La inflamació es pot diagnosticar amb proves de sang. La nefrosi és una malaltia renal no inflamatòria. La nefritis i la nefrosi poden donar lloc a la síndrome nefrítica i la síndrome nefròtica, respectivament. La malaltia renal sol causar una pèrdua de la funció renal fins a cert punt i pot produir una insuficiència renal, que pot arribar a ser completa. La insuficiència renal es coneix com la fase final de la malaltia renal, on la diàlisi o el trasplantament renal són l'única opció de tractament.
La malaltia renal crònica es defineix com a anomalies renals prolongades (de naturalesa funcional i/o estructural) que duren més de tres mesos. La malaltia renal aguda s'anomena ara lesió renal aguda i està marcada per la reducció sobtada de la funció renal durant set dies.
Les taxes tant de la malaltia renal crònica com de la mortalitat han augmentat, associades amb l'augment de la prevalença de la diabetis i l'envelliment de la població mundial. L'Organització Mundial de la Salut ha informat que "les malalties renals han augmentat de la dinovena principal causa de mort al món a la novena, amb el nombre de morts augmentant un 95% entre el 2000 i el 2021."

## Referències

* ↑ Kim, Kun Hyung; Lee, Myeong Soo; Kim, Tae-Hun; Kang, Jung Won; Choi, Tae-Young; Lee, Jae Dong «Acupuncture and related interventions for symptoms of chronic kidney disease». The Cochrane Database of Systematic Reviews, vol. 2016, 6, 28-06-2016, pàg. CD009440. DOI: 10.1002/14651858.CD009440.pub2. ISSN: 1469-493X. PMC: 8406453. PMID: 27349639.
* ↑ Imai, Enyu; Matsuo, Seiichi «Chronic kidney disease in Asia». The Lancet, vol. 371, 9631, 28-06-2008, pàg. 2147–2148. DOI: 10.1016/S0140-6736(08)60928-9. PMID: 18586155.
* ↑ James, Matthew T; Hemmelgarn, Brenda R; Tonelli, Marcello «Early recognition and prevention of chronic kidney disease». The Lancet, vol. 375, 9722, 10-04-2010, pàg. 1296–1309. DOI: 10.1016/S0140-6736(09)62004-3. PMID: 20382326.
* ↑ «The top 10 causes of death» (en anglès). www.who.int. [Consulta: 12 agost 2024].
# Glomerulonefritis membranosa

La glomerulonefritis membranosa(GNM) és una malaltia del ronyó lentament progressiva que afecta majoritàriament a persones d'entre 30 i 50 anys, generalment persones blanques (és a dir, els d'origen europeu, d'Orient Mitjà o del Nord d'Àfrica).
És la segona causa més freqüent de síndrome nefròtica en adults, amb la glomeruloesclerosi focal i segmentària (GEFS) que s'ha convertit recentment en la més freqüent.

## Referències

* ↑ Membranous Glomerulonephritis a eMedicine
# Patrick Da Rocha

Patrick Da Rocha (Villepinte, 22 de febrer de 1961) es un ciclista francès especialista en pista. Guanyador d'una medalla de plata al Campionat del món de keirin de 1989 per darrere de l'italià Claudio Golinelli.

## Palmarès

Palmarès de Patrick Da Rocha.
* 1986
** Campió de França en Velocitat
* 1987
** Campió de França en Velocitat
* 1988
** Campió de França en Velocitat
* 1989
** Campió d'Europa en Velocitat

## Referències

* 1 2 «Patrick Da Rocha (Track Cycling) : Prize list and results». [Consulta: 29 octubre 2024].
* 1 2 «Cycling Museum - Patrick DA ROCHA». [Consulta: 29 octubre 2024].
# Rasmus Frandsen

Rasmus Peter Frandsen (Årslev, Faaborg-Midtfyn, Syddanmark, 17 d'abril de 1886 – Næstved, Sjælland, 5 de desembre de 1974) va ser un remer danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla de bronze en la competició del quatre amb timoner del programa de rem, formant equip amb Erik Bisgaard, Mikael Simonsen, Poul Thymann i Ejgil Clemmensen.

## Referències

* ↑ «Rasmus Frandsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 12 febrer 2017].
# Calciocatapleiita

La calciocatapleiita és un mineral de la classe dels silicats. Va ser anomenada en al·lusió a la seva composició, que té calci com a catió dominant, i a la seva relació amb la catapleiita, de la qual n'és l'anàleg mineral.

## Característiques

La calciocatapleiita és un silicat de fórmula química CaZrSi₃O$_9$·2H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és d'entre 4,5 a 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la calciocatapleiita pertany a «09.CA - Ciclosilicats, amb enllaços senzills de 3 [Si₃O$_9$]$^{6-}$ (dreier-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: bazirita, benitoïta, pabstita, wadeïta, catapleiita, pseudowol·lastonita, margarosanita, walstromita i bobtrail·lita.

## Jaciments

La calciocatapleiita va ser descoberta al massis alcalí de Burpala, al riu Maigunda (Conca del riu Mama, Buryatia, Rússia). També ha estat descrita al Canadà, els Estats Units, Grècia, Hongria, Mongòlia i Suècia.

## Referències

* 1 2 3 «Calciocatapleiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2019].
# Lessonia

Lessonia és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae). És un gènere d'ocells sud-americans de la família dels tiramosques, que es troba a prop de llacss d'aigua dolça i pantanss salins.
El gènere va ser erigit pel naturalista anglès William Swainson el 1832 amb el Lessònia austral com a espècie tipus. El nom del gènere va ser escollit per honrar el cirurgià i naturalista de la Marina francesa René Lesson (1794–1849).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per dues espècies: El gènere conté dues espècies:
| Mascle | Femella | Nom científic | Nom comú | Distribució |
| | | Lessonia oreas | lessònia andina | el centre del Perú al sud fins a l'oest de Bolívia, fins al nord-est de Xile i el nord d'Argentina |
| | | Lessonia rufa | lessònia austral | Argentina i Xile, migrant cap al nord fins a Bolívia, el sud del Brasil, el Paraguai i l'Uruguai |

## Referències

* ↑ Swainson, William John; Richardson, J. Fauna boreali-americana, or, The zoology of the northern parts of British America. Part 2. The Birds. Londres: J. Murray, 1831, p. 490. The title page bears the year 1831 but the volume did not appear until 1832.
* ↑ Check-list of Birds of the World. 8. Cambridge, Massachusetts: Museum of Comparative Zoology, 1979, p. 173.
* ↑ Jobling, J.A. «Lessonia». Handbook of the Birds of the World Alive: Key to Scientific Names in Ornithology. Lynx Edicions, 2019. [Consulta: 1r juliol 2019].
* ↑ «Tyrant flycatchers». World Bird List Version 9.2. International Ornithologists' Union, 2019. [Consulta: 29 juny 2019].
# Falaka

La falaka és un mètode de tortura i una pena corporal que consisteix a copejar les plantes dels peus amb vares. A la segona meitat del segle xx va ser un dels mètodes de tortura més usats pel règim dels coronels de Grècia.
La flagel·lació dels peus és una forma de càstig corporal en què les plantes dels peus nus d'una persona són assotades amb diversos objectes (com un bastó o una canya). Assotar les plantes dels peus descalços també és una pràctica sexual sadomasoquista.

## Història

Les primeres mencions de aquest tipus de càstig a Europa són de 1537 i de la Xina 960, però, també es poden trobar referències a aquesta pràctica a la Bíblia. Es coneix amb diversos noms, segons les diferents llengües, que inclouen bastinado (bastonada) o falaka, aquest darrer nom prové de la regió de l'Orient Mitjà.

## Descripció i conseqüències

El càstig incessant a les plantes dels peus ha estat descrit clínicament pel doctor Nicholas Gage, citat per Edward Peters, de la manera següent:
| « | Cada cop de vara no només se sent a la planta dels peus, dolorosament doblegats cap amunt quan el pal aixafa els delicats nervis situats entre el taló i les prominències metatarsianes dels peus; el dolor puja vertiginosament pels músculs estesos de la cama i esclata a la part del darrere del crani. Tot el cos pateix atroçment i la víctima es retorça com un cuc pel dolor. | » |
D'aquesta manera “la víctima sent immediatament dolor i inflor, i aquesta última s'estén cap amunt, fins més enllà del turmell. Es redueix el funcionament dels turmells, els peus i els dits dels peus. A la meitat dels casos posteriorment examinats per experts, les seqüeles cròniques de la falanga subsisteixen de dos a set anys després de l'aplicació de la tortura”. En un informe clínic sobre les seqüeles somàtiques d'aquesta tortura, publicat per Amnistia Internacional el 1982, s'afirma que pot produir una síndrome de compartiment tancat : "edemes i sagnia en compartiments que allotgen vasos i nervis que passen de la planta al peu, a aquest cas indicats per plantes dels peus tirants, ossos tarsians fixos, caminar defectuós, impossibilitat per utilitzar tot el peu, manifestada amb una síndrome del panxell (la part de la cama entre la cuixa i el turmell)".

## Referències

* ↑ Peters, 1987, p. 135.
* ↑ Harrington, Lee. Sacred kink : the eightfold paths of BDSM and beyond, 2016. ISBN 978-1-942733-91-1. OCLC 945662974.
* ↑ Rejali, Darius M. Torture and democracy, 2007. ISBN 978-0-691-11422-4. OCLC 123485118.
* ↑ «BibleGateway.com Dictionaries: BASTINADO». [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ Peters, 1987, p. 239.
* ↑ Peters, 1987, p. 239-240.

## Bibliografia

* Peters, Edward. La tortura. Madrid: Alianza Editorial, 1987. ISBN 84-206-0251-5.
# Serrat del Bou

El Serrat del Bou és una serra situada al municipi de les Llosses a la comarca del Ripollès, amb una elevació màxima de 1.004 metres.
# Fynbos i Renosterveld montans

El fynbos i el renosterveld montans o de les terres altes formen una ecoregió terrestre definida pel Fons Mundial per a la Natura (WWF).
Situat a la zona muntanyosa de la regió Florística del Cap a Sud-àfrica. Pertany al bioma de boscos mediterranis, arbusts i màquies de l'ecozona afrotropical i consta de dues formacions vegetals úniques d'aquesta regió, el fynbos i el renosterveld.
L'ecoregió es troba principalment a les muntanyes del Cap Occidental. La superfície de l'ecoregió és de 45 800 km².
Igual que a les terres baixes veïnes, la diversitat i l'endèmia de la flora són notablement grans. La fauna dels vertebrats realment no mostra aquest patró, però hi ha una gran varietat d'espècies d'insectes endèmics, que és en gran part una part de la fauna de l'antic continent de Gondwana, del qual Àfrica n'era part. Aquesta ecoregió és menys afectada per la intervenció humana que les terres baixes i consta del 81,5% dels fynbos i del 18,5% de renosterveld.
La quantitat de precipitacions varia de 300 a 2.000 mm per any, però al nord-oest pot augmentar localment fins als 3.000 mm.
Al costat del suculent karoo, les precipitacions disminueixen fins als 200 mm per any. A l'oest, la pluja cau principalment a l'hivern, però a la part oriental de la regió la pluja també cau a l'estiu. La temperatura rarament puja per sobre de 25 C, excepte en algunes valls de l'interior.
L'àrea té una sèrie de muntanyes i serralades tals com: la muntanya de la taula, Kogelberg, Hottentots-Holland, Du Toits, Slanghoek, Hex River, Witsenberg, Groot Winterhoek, Skurwebergen, Koud Bokkeveld, Olifants, Cederberg, Gifberg i Bokkeveld.

## Àrees

Consta de quatre àrees:
| Subdivisions de l'ecoregió | Municipis, serres, massisos, espais protegits |
| Les muntanyes de l'oest; del cap al Bokkeveld al nord. | Tafelberg, Kogelsberg, Hottentots-Hollandberge, Du Toits, Slanghoek, Hexrivier, Witsenberg, Groot Winterhoek, Skurweberg, Koue Bokkeveld, Olifantsrivier, Cederberge, Gifberg en Bokkeveld |
| Les muntanyes costaneres del sud del Cap | Groenland, Riviersonderend, Kleinrivier, Langeberg, Outenikwaberge, Tsitsikammaberge, Kouga, Groot Winterhoek, Elandsberg |
| Les muntanyes de l'interior, al nord del Klein Karoo. | Witteberg, Klein Swartberg, Groot Swartberg, Baviaanskloof |
| Les muntanyes de l'illa del Klein Karoo | Anysberg, Warmwaterberg, Touwsberg, Rooiberg, Gamkaberg, Kamanassieberge, Antoniesberg |

## Flora

Les plantes de la part fynbos inclouen quatre grups principals: restio, erica, protea i geòfits. Una planta endèmica que creix aquí és el matoll de pedra. Hi ha pocs arbres, encara que el Clanwilliamseder representa una espècie d'arbre endèmica d'aquesta regió.

## Referències

* 1 2 «South Africa» (en anglès). World Wildlife Fund. [Consulta: 19 abril 2019].
# Ivar Lykke (futbolista)

Ivar Lykke Seidelin-Nielsen (Frederiksberg, Hovedstaden, 7 de març de 1889 - Frederiksberg, 9 de gener de 1955) va ser un futbolista danès que va competir a començament del segle xx. Jugà com a centrecampista i en el seu palmarès destaca la medalla de plata en la competició de futbol dels Jocs Olímpics d'Estocolm, el 1912.
Pel que fa a clubs, jugà al KB entre 1909 i 1923. A la selecció nacional jugà un total de 27 partits, en què no marcà cap gol. Debutà contra Anglaterra l'octubre de 1911 i disputà el seu darrer partit contra Espanya als Jocs Olímpics de 1920.

## Referències

* ↑ «Ivar Lykke Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-14. [Consulta: 30 març 2017].
* ↑ 12613 Fitxa Arxivat 2010-01-31 a Wayback Machine. a EU-Football.info
# Poul Thymann

Poul Thymann (Kalvehave, Vordingborg, Sjælland, 10 de maig de 1888 – Gentofte, Hovedstaden, 12 d'octubre de 1971) va ser un remer danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla de bronze en la competició del quatre amb timoner del programa de rem, formant equip amb Erik Bisgaard, Rasmus Frandsen, Mikael Simonsen i Ejgil Clemmensen.

## Referències

* ↑ «Poul Thymann Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2012. [Consulta: 12 febrer 2017].
# Lily Carlstedt

Lily Carlstedt (Søllerød, 5 de març de 1926 - municipi de Vallensbæk, 14 de juny de 2002), també coneguda amb el nom de casada Lily Kelsby o Lily Carlstedt-Kelsby, va ser una atleta danesa, especialista en el llançament de javelina, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova del llançament de javelina del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, fou cinquena en la mateixa prova del programa d'atletisme.
En el seu palmarès també destaquen nou campionats nacionals de llançament de javelina entre 1947 i 1956.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 46.28 metres (1956)

## Referències

* 1 2 Lily Carlstedt a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Bistrup, Peter. DAF’j Jubilæumsbog med DAF 1981 i tal,. statletik.dk, 1982, p. 119.
* ↑ Dansk Kvindebiografisk Leksikon – Lilly Kelsby
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net