OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emma Marrone

Emmanuela Marrone, més coneguda com a Emma Marrone, (Florència, 25 de maig de 1984) és una cantant italiana.
Va començar en la música el 1993, sent una nena. Es va fer coneguda després de passar per Pop Stars el 2003, guanyant el talent show i formant el grup Lucky Star. Després de la seva dissolució el 2007 passa a formar part de la banda de rock alternatiu MJUR. El 2010 edita el seu primer àlbum en solitari. El 2012 va guanyar el Festival de Sanremo amb el tema «Non è l'inferno», que es va convertir en un gran èxit a Itàlia. Emma ha certificat dos multiplatinos, catorze discos de platí i dos d'or per les seves vendes en solitari des de 2010. Ha estat nominada a nombrosos premis, entre ells un MTV. El maig de 2014 va representar a Itàlia al Festival de la Cançó d'Eurovisió a Copenhaguen, després de ser escollida de manera interna per la RAI amb la cançó la mia città. Va acabar en 21a posició.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* A me piace così (2010)
* Sarò libera (2011)
* Schiena (2013)
* Adesso (2015)
* Essere qui (2018)
* Fortuna (2019)

### EP

* Oltre (2010)

## Gires

| Any | Tour | Etapes | País | Àlbum/EP |
| 2010 | Ahi ce sta passu Tour | 16 | Itàlia | Oltre |
| 2011 | A me piace così Tour | 24 | Itàlia, Eslovènia | A me piace così |
| 2012 | Sarò libera Tour | 47 | Itàlia | Sarò libera |
| 2013 | Schiena Tour | 15 | Itàlia | Schiena |
| 2014 | Emma limited edition | 7 | Itàlia, Suïssa | Schiena vs Schiena |

## Filmografia

* 2012 – Benvenuti al Nord (Cameo Nel blu dipinto di blu)
* 2020 – Gli anni più belli (Anna)

## Referències

* ↑ Steffen Hung. «The single "Calore" platinum digital in». Italiancharts.com, 25-03-2010. [Consulta: 12 maig 2014].
# Jacques Yvon Ndolou

Jacques Yvon Ndolou (Cuvette, 3 de maig de 1944) fou un militar i polític de la República del Congo.
General de Divisió, va ser cap de l'Estat Major de les Forces Armades Congoleses (FAC) del 1999 al 2002. També va ser ministre de Defensa (2002-2009) i ministre d'Esports i Educació i Esportiva (2009-2011). També ha estat ambaixador de la República del Congo a la República Centreafricana des de 2017 i ambaixador a Alemanya del 2012 al 2017.
De jove fou esportista. Va participar amb el seu equip de voleibol a la primera Copa Tropical del 1962 a Bangui (República Centreafricana) on va guanyar la medalla de plata, així com als primers Jocs Africans de 1965 a Brazzaville, on va guanyar la medalla de bronze. També va ser capità de l'equip de la República del Congo que va guanyar la 8a Copa Africana de Futbol de les Nacions el 1972.

## Referències

* ↑ Son Excellence Mr. l'Ambassadeur a botschaftkongobzv.de
* ↑ Historical Dictionary of Republic of the Congo John Frank Clark, Samuel Decalo, editor Scarecrow Press, isbn=0810849194
* ↑ Un ‘’Yaoundé 72’’ aux sports: Jacques Yvon Ndolou a starducongo.com, 22 setembre 2009
# Esperança, Pau i Llibertat

Esperança, Pau i Llibertat (Esperanza, Paz y Libertad, EPL) és el nom que va adoptar, el 1991, l'antic grup guerriller de Colòmbia Exèrcit Popular d'Alliberament, EPL quan va deixar les armes i va iniciar la via política. El nom fou escollit per tal de tenir les mateixes sigles que el grup anterior, que de fet va seguir existint mantingut per un sector minoritari. És de tendència socialdemòcrata i té molt poca incidència en l'electorat, però si té alguna penetració en els mitjans sindicals. La seva bandera és blanca amb un emblema amb el nom i tres estels amb els colors colombians. El logotipus és una mà en forma de colom i un ram de llorer.

## Enllaços externs

* Plana oficial del partit (castellà)
# Temporada 1999-2000 del Nàstic

Dades de la Temporada 1999-2000 del Gimnàstic de Tarragona.

## Plantilla

Plantilla del Gimnàstic de Tarragona per a la temporada 1999-2000 a la Segona divisió B de la lliga espanyola de futbol.
| Òscar Ruiz Balbuena Adolfo Baines Pilart Pedro Muñoz Arévalo Òscar Ambròs Ros Enrique García Estévez Quique Jonatan Ortuño Alonso José Antonio Gordillo Luna Leonardo López Jiménez Leo Ignacio Cantero López Enric Socias Julbe Álex García Casañas Abelardo Otero Garcia Ricard Vega | Joan Pallarès Roca Jordi Masnou Margarit Peri Ventura García Marc Carreño Solà Jesús María Serrano Eugui Raúl Garrido Manolo Herrero Galaso Felix Prieto Partido Sergi Mesa Tutusaus Ivan Romeu Roige Kali Garrido Muro Estefan Julià García Juan Montía Pablo Herrera |
* Entrenador: Josep Maria Nogués
* Segon Entrenador: Roberto Elvira Estrany

## Enllaços externs

* Resultats de la temporada Arxivat 2006-08-28 a Wayback Machine.
* Classificació de la temporada Arxivat 2006-11-28 a Wayback Machine.
* Plantilla de la temporada
# Temporada 2000-2001 del Nàstic

Dades de la Temporada 2000-2001 del Gimnàstic de Tarragona.

## Plantilla

Aquesta és la plantilla del Gimnàstic de Tarragona per a la temporada 2000-2001 a la Segona divisió B de la lliga espanyola de futbol.
| 1 Javier Oliva González 2 Stephan Rondelaur 3 Abelardo Otero Garcia 4 Jesús María Serrano Eugui 5 Alvaro Garcia de Antona 6 José Antonio Gordillo Luna 7 Manolo Herrero Galaso 8 Felix Prieto Partido 9 Kali Garrido Muro 10 Joan Pallarès Roca 11 Lluís Codina Codina 12 Enric Socias Julbe | 13 David Quintero Calzado 14 Sergio Lara García 15 Sergio Javier Barila Martínez 16 Leonardo López Jiménez Leo 17 Francisco Dominguez de los Rios 18 Jordi Masnou Margarit 19 Santiago Castillejo Castillejo 20 Nando Pérez Garcia 21 Enrique García Estévez Quique 23 Josep Maria Adam Franqués Francisco Javier Mulero Villena |
Aquest últim jugador fou donat de baixa durant la temporada.
* Entrenador: Josep Maria Nogués
* Segon Entrenador: Roberto Elvira Estrany

## Resultats

Després d'una gran temporada, l'equip quedà segon a la classificació, guanyant-se l'accés a la lligueta d'ascens a segona divisió. En aquesta lligueta va quedar emparellat amb el Cadis, l'Amurrio i el Zamora; el Nàstic va quedar primer, aconseguint el tan desitjat ascens a la categoria de plata del futbol espanyol.

## Enllaços externs

* Resultats de la temporada Arxivat 2006-11-28 a Wayback Machine.
* Classificació de la temporada Arxivat 2006-08-28 a Wayback Machine.
* Resultats i classificació de la lligueta Arxivat 2006-11-28 a Wayback Machine.
# Temporada 2000-2001 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 2000-2001 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Tercera)

* Tercera Divisió, grup 5è: tretzena posició.

#### Segona volta
## Referències

* ↑ Aquest partit es va suspendre per la pluja al descans, amb el marcador de 2-0. La represa es va disputar el 23 de novembre de 2000.
* ↑ Aquest partit es va suspendre per la pluja al minut 29, amb el marcador de 1-0. La represa es va disputar el 21 de febrer de 2001.

## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# Copa Catalunya de futbol masculina 2001-2002

La Copa Catalunya de futbol masculina 2001-2002 fou la 13a edició de la Copa Catalunya.

## Fase Final
### Final

| Terrassa FC | 1 - 1 | FC Barcelona |
| Monty 74' | | Xavi 30' |
| Tanda de penals |||
| Gibanel Rodríguez Keko Juan Carlos | 4 - 1 | Motta Iniesta |
Estadi Olímpic de Terrassa, Terrassa
| Terrassa | Barcelona |
| GK | | José Morales |
| | | Iván Hammouch | 65' |
| | | Juan Rodríguez | |
| | | Rubén López |
| | | Héctor Bueno |
| | | Fernando López | 55' |
| | | Javier Recio |
| | | Pedro Riesco | 30' |
| | | Juan Carlos Sanz | |
| | | Juanjo Rodríguez | 55' |
| | | Héctor Besora | 55' |
| Substitutes: ||
| | 8 | Monty | 30' |
| | | Cristian García | 55' |
| | | Mario Gibanel | 55' |
| | | Francisco Martínez "Keko" | 65' |
| | | Joan Mendoza | 55' |
| Manager: ||
| Miguel Álvarez ||
| GK | 13 | José Manuel Reina |
| | 2 | Michael Reiziger | |
| | 24 | Carles Puyol |
| | 4 | Patrik Andersson |
| | | Fernando Navarro |
| | 6 | Xavi Hernández |
| | 18 | Gabri García | 49' |
| | 10 | Thiago Motta |
| | 15 | Fabio Rochemback |
| | 22 | Geovanni Mauricio |
| | 19 | Dani García | 62' |
| Substitutes: ||
| | | Andrés Iniesta | 49' |
| | | Roberto Trashorras | 62' |
| Manager: ||
| Carles Rexach ||

## Referències

* ↑ «Edición del Wednesday 30 January 2002, Página 14 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
* ↑ «Edición del Friday 22 February 2002, Página 22 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
* ↑ «Edición del Wednesday 8 May 2002, Página 8 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
# Sigrid Corneo

Sigrid Teresa Corneo (Lecco, 27 d'abril de 1970) és una ciclista eslovena d'origen italià. Professional del 2000 al 2010, un cop retirada s'ha dedicat a la direcció esportiva.

## Palmarès

* 1996
** Vencedora d'una etapa al Giro del Trentino
** Vencedora d'una etapa al Tour ciclista femení
* 2004
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Costa Rica
* 2005
** Vencedora d'una etapa a la Volta a El Salvador
* 2007
** 1a al Tour féminin en Limousin i vencedora d'una etapa
* 2009
** Campiona d'Eslovènia en ruta

## Notes

* ↑ Per la desqualificació de la russa Svetlana Bubnenkova

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Eugenia Bujak

Eugenia Bujak (Lentvaris, 25 de juny de 1989) és una ciclista polonesa de naixement, però nacionalitzada eslovena el 2018, professional des del 2014 i actualment al l'equip Alé Cipollini.

## Palmarès en carretera

* 2013
** Campiona de Polònia en ruta
* 2014
** Campiona de Polònia en contrarellotge
* 2015
** Campiona de Polònia en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2016
** 1a al Gran Premi de Plouay
** Vencedora de 2 etapes a la Ruta de França
* 2018
** Campiona d'Eslovènia en contrarellotge
* 2019
** Campiona d'Eslovènia en ruta
** Campiona d'Eslovènia en contrarellotge
* 2021
** Campiona d'Eslovènia en ruta
** Campiona d'Eslovènia en contrarellotge
* 2022
** Campiona d'Eslovènia en ruta

## Palmarès en pista

* 2013
** Campiona de Polònia en Scratch
* 2014
** Campiona d'Europa en Puntuació

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mòdul logístic multipropòsit Raffaello

El mòdul logístic multipropòsit Raffaello, també conegut com a MPLM-2, és un dels tres mòduls logístics multipropòsit utilitzats per la NASA per transportar provisions i equipaments a i des de l'Estació Espacial Internacional. El Raffaello fou utilitzat en quatre dels dotze vols MPLM a l'estació espacial, mentre que el Leonardo fou utilitzat en la resta de vols. Fou llançat per primera vegada el 19 d'abril del 2001, en la missió STS-100, del transbordador espacial Endeavour. Fou llançat per quarta i última vegada en la missió STS-135 (l'última del programa del transbordador espacial), a bord del transbordador espacial Atlantis.
Igual que la resta de mòduls logístics multipropòsit, el Raffaello fou fabricat per l'Agència Espacial Italiana, que el batejà en honor del pintor i arquitecte Raffaello Sanzio. El mòdul fou fabricat al final de la dècada dels 1990 i lliurat al Centre Espacial Kennedy de la NASA a l'agost del 1999.

## Vols

| Missió | Orbitador | Llançament (UTC) | Aterratge (UTC) |
| STS-100 | Endeavour | 19 d'abril del 2001 18:40:42 | 1 de maig del 2001 16:11:56 |
| STS-108 | Endeavour | 5 de desembre del 2001 22:19:28 | 17 de desembre del 2001 17:56:13 |
| STS-114 | Discovery | 26 de juliol del 2005 14:39:00 | 9 d'agost del 2005 12:11:22 |
| STS-135 | Atlantis | 8 de juliol del 2011 | |

## Referències

* ↑ «What is MPLM?». NASA Marshall Space Flight Center. Arxivat de l'original el 2010-05-27. [Consulta: 17 maig 2010].
* ↑ «Multi-Purpose Logistics Modules». International Space Station. NASA. [Consulta: 17 maig 2010].
* ↑ McDowell, Jonathan. «Launch Log». Jonathan's Space Page. [Consulta: 17 maig 2010].
# Myoviridae

Myoviridae era una família de bacteriòfagsde l'ordre Caudoviricetes. La família Myoviridae i l'ordre Caudoviricetes s'han abolit, incorporant-se al terme myovirus que s'utilitza ara per referir-se a la morfologia dels virus d'aquesta antiga família. Els bacteris i els arqueus serveixen com a hostes naturals. Hi havia 625 espècies en aquesta família, assignades a vuit subfamílies i 217 gèneres.
Inclou els següents gèneres:
* Emmerichvirinae
* Eucampyvirinae
* Gorgonvirinae
* Ounavirinae
* Peduovirinae
* Tevenvirinae
* Twarogvirinae
* Vequintavirinae

## Referències

* ↑ «Myoviridae». National Museum of Natural History - Encyclopedia of Life. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Myoviridae - Unresolvable Taxon:10662». ViralZone. [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ «Myoviridae». US Department of Agriculture (USDA). [Consulta: 20 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Viralzone: Myoviridae
# Sheryl Swoopes

Sheryl Swoopes (Brownfield, Estats Units 1971) és una jugadora de bàsquet estatunidenca, guanyadora de tres medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 25 de març de 1971 a la ciutat de Brownfield, població situada a l'estat de Texas.

## Carrera esportiva
### Nivell de clubs

Va iniciar la seva carrera esportiva a la Universitat de Texas, i ha estat quatre vegades campiona de la Lliga de l'Associació Nacional Femenina de Bàsquet (1997-2000) amb els Houston Comets.
| Anys | Equip | País | Partits |
| 1997-2004 | Houston Comets | Estats Units | 195 |
| 2004-2005 | Samara | Rússia | |
| 2005 | Houston Comets | Estats Units | 33 |
| 2005-2006 | Taranto Cras Basket | Itàlia | |
| 2006-2007 | Houston Comets | Estats Units | 34 |
| 2008 | Seattle Storm | Estats Units | 29 |
| 2009-2010 | Esperides Kallitheas | Grècia | |
| 2011-present | Tulsa Shock | Estats Units | |

### Selecció nacional

Als 25 anys, va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la competició femenina de bàsquet al derrotar el Brasil. Posteriorment va aconseguir revalidar aquest metall en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) al derrotar la selecció d'Austràlia i Rússia respectivament.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit guanyar una medalla en el Campionat del Món de bàsquet femení.
# Riu Lucà

El Lucà (grec antic: Λούκανος, Lúkanos) és l'antic nom d'un riu del Brútium, nom que donà Plini el Vell i que es va italianitzar Locano però que avui es diu Proteriate. Corre prop del municipi de Gerace abans de desaiguar al Mar Jònic. D'altres pensen que el Locano és el Sagra, el riu llegendari on s'hauria lliurat la batalla entre les ciutats de Locres Epizefiris i Crotona, i que segons Barillaro seria l'actual Allàro.

## Referències

* ↑ «Luca'nus». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
* ↑ Giustiniani, Lorenzo. Dizionario geografico-ragionato del regno di Napoli di Lorenzo Giustiniani… (llibre electrònic gratuït) (en italià). Parte 2, tom I. De' fiumi, laghi, fonti, golfi, monti, promontorj, vulcanj, e boschi. Giovanni de Bonis, Largo della Carità, 1816, p. 43 i 51.
* ↑ Stilo, Francesco. «L'enigma del monastero di Santa Barbara. Tra storia e rappresentazione». A: 42° Convegno Internazionale dei Docenti delle Discipline della Rappresentazione Congresso della Unione Italiana per il Disegno (pdf) (en italià), 2020. ISBN 9788835104490.
* ↑ Barillaro, Emilio «Il complesso monastico di Santa Barbara in quel di Mammola». Brutium, LVI, 3-4, 1977, pàg. 15-18., citat per Francesco Stilo.
# Nerulum

Nerulum va ser una ciutat de Lucània esmentada per Titus Livi durant les guerres entre els romans i els lucans.
L'any 317 aC la va prendre per assalt el cònsol Quint Emili Barbula. Estava situada a la via entre Càpua i Rhegium al punt on es creuava la via entre Potentia i Grumentum vora la frontera amb el Brútium segons l'Itinerari d'Antoní i la Taula de Peutinger.
Correspon probablement a la moderna La Rotonda, prop del naixement del riu Lao.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IX, 209
* ↑ Smith, William (ed.). «Nerulum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 abril 2023].
# Petelini Montes

Els Petelini Montes (grec antic: τὰ Πετηλῖνα ὄρη) eren un grup de muntanyes del Brútium, als Apenins, esmentades per Plutarc, on Espàrtac es va retirar després de ser derrotat per Crassus. Es trobaven entre Petèlia i Consèntia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Petelia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 maig 2023].
# Marc Valeri Faltó

Marc Valeri Faltó (en llatí Marcus Valerius Falto) va ser un polític i militar romà que va viure al segle iii aC. Formava part de la gens Valèria, i era de la família dels Faltó.
Va ser un dels ambaixadors romans enviats pel senat al rei Àtal I de Pèrgam l'any 205 aC amb la petició de portar la deessa Magna Mater Idaea, identificada amb Cíbele, a Itàlia tal com demanaven els llibres sibil·lins. En aquest moment Valeri Faltó era qüestor, però no es coneix la data del seu mandat. A la tornada va passar per Delfos i en arribar va transmetre el missatge de l'oracle: "el millor home de l'estat ha de donar la benvinguda a la deessa a la seva representació al desembarcar".
Faltó va ser després un dels edils curuls de l'any 203 aC, quan va subministrar gra d'Hispània als pobres per un preu molt baix. El 201 aC va ser pretor amb l'encàrrec de governar la província de Brútium, i li van donar el comandament de dues legions.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 135.
# Quint Cecili Metel (cònsol)

Quint Cecili Metel (llatí: Quintus Caecilius L. f. L. n. Metellus) va ser un magistrat romà, fill de Luci Cecili Metel. Ciceró el menciona com a bon orador. L'oració fúnebre que va pronunciar quan va morir el seu pare ha estat conservada en extracte per Plini.
Va ser elegit pontífex l'any 216 aC, edil plebeu l'any 209 aC, i edil curul el 208 aC. L'any 207 aC va servir a l'exèrcit del cònsol Claudi Neró, i va ser un dels legats enviats a Roma per a anunciar la victòria romana i la mort d'Àsdrúbal. Gràcies a la seva actuació en aquesta guerra va ser elegit cònsol l'any següent per l'any 205 aC amb Luci Vetri Filó, que havia servit amb ell a la campanya contra Àsdrubal. Quan va tornar a Roma, va ser nomenat magister equitum de Marc Livi Salinator, que havia estat nomenat dictador per a la celebració de comicis, i va ser en aquests comicis (l'any 206 aC) que va ser elegit cònsol amb Veturi Filó. Els cònsols van rebre Brucis com a província per seguir la guerra contra Hanníbal, però en el seu període de mandat no van fer res especialment important. Va restar al Brútium com a procònsol l'any següent, el 204 aC.
A finals d'any va tornar a Roma i va ser nomenat dictador per dirigir els comicis. Després va participar en la guerra contra els cartaginesos fins al 201 aC. Metel, com altres contemporanis seus, va prendre part activa en la guerra contra Hanníbal però quan aquesta es va acabar l'any 201 aC, va dir al senat que no considerava que el seu acabament fos una benedicció per a Roma, ja que temia que el poble romà tornés a enfonsar-se en l'antiga passivitat, de la que havia despertat per la presència d'Hanníbal.
Metel va viure molts anys, i va exercir diversos càrrecs públics. El 201 aC va ser nomenat decemvir per repartir la terra pública al Samni i a la Pulla entre els soldats romans que havien servit a la guerra contra Hanníbal. L'any 185 aC va ser un dels ambaixadors enviats a Felip de Macedònia i també a la Lliga Aquea. Metel es menciona en els debats del senat de l'any 193 aC, i encara vivia l'any 179 aC, perquè Titus Livi fa referència a un discurs seu als censors.la seva adreça als censors.

## Referències

* ↑ «Quint Cecili Metel (cònsol)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Plini. Naturalis Historia VII,43
* ↑ Titus Livi XXII,21; XXVII, 21,36
* ↑ Titus Livi XXVII,51, XXXVIII, 9
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXI,4
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXV,8
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1056.
# .357 Magnum

El cartutx .357 S&W Magnum (Smith & Wesson), o simplement .357 Magnum, conegut com a 9×33 mmR en el sistema mètric, és un cartutx per a revòlver creat per l'empresa d'armes Smith&Wesson el 1934 i basat en un d'anterior, el .38 Special. Des de la seva creació s'ha difós àmpliament el seu ús. La diferència entre una bala disparada del calibre .38 i una altra del calibre .357 (malgrat el nom mesuren el mateix) és que, mentre la .38 surt a una velocitat de 250 m/s, la Magnum ho fa a 400 m/s, amb el dràstic augment de capacitat de perforació que això comporta.

## Disseny

Aquest cartutx va iniciar l'era de les municions per a pistola amb bales d'alta velocitat.. Va ser dissenyat per a la policia, l'autodefensa i la cacera. L'objectiu de la seva creació va ser fer una bala de baixa penetració, trajectòria plana i llarg abast efectiu. És excel·lent per a l'autodefensa pel seu alt poder de parada, que pot detenir d'un tret animals superiors en grandària a l'home. Fins i tot pot matar un tigre d'un tret precís a curta distància.
Un altre avantatge dels revòlvers .357 Magnum és la possibilitat d'usar cartutxos .38 Special, perquè les bales i beines de tots dos calibres són del mateix diàmetre. No obstant això els revòlvers dissenyats per al cartutx .38 Special no poden utilitzar el .357 Magnum, a causa de les menors dimensions del tambor i a que la beina del .357 Magnum es més llarga. No obstant això, la seva potència és inferior a la resta dels calibres Magnum, com el .41 Magnum, .44 Magnum i .454.
Segons les resolucions del CIP, la caixa del cartutx .357 Magnum pot suportar fins a 300 MPa (44,000 psi) Pressió $_.$ Als països regulats pel CIP, totes les combinacions de cartutxos de pistola han d’estar provades al 130% d’aquesta pressió CIP màxima per certificar-les per a la venda als consumidors. Això significa que els braços amb recambra .357 Magnum als països regulats pel CIP estan actualment provats a 390 MPa (57,000 psi) pressió piezoelèctrica PE.

## Balística

La bala pesa 8,1 g, té el mateix HP, velocitat inicial de 400 m/s i potència inicial de 790 joule. Però també hi ha una altra versió d'aquest cartutx la bala del qual pesa 10,2 g, també de camisa HP ("hollow-point"), velocitat inicial de 375 m/s i potència inicial de 725 joule.

## Sinònims

* .357
* .357 Mag.
* .357 S&W Magnum
* 9 x 33 R (nomenclatura europea)
* El .357 Magnum no s'ha de confondre amb el .357 SIG, dissenyat per a les pistoles semiautomàtiques i de potència lleugerament menor a la del Magnum.

## Vegeu també

* Calibre 9 mm
* .38 Special

## Referències

* ↑ Sharpe, Phillip B. Complete Guide to Handloading. Funk & Wagnalls, 1937, p. 405–406.
* ↑ Metcalf, Dick «Còpia arxivada». Shooting Times, 2-2000. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 15 setembre 2021].
* ↑ Wood, Keith. «10 Things You Didn't Know About Smith & Wesson». americanhunter.org, 13-05-2015. [Consulta: 20 setembre 2019].
* ↑ «CIP TDCC sheet .357 Magnum». C.I.P..

## Enllaços externs

* Els fitxers Snubnose
* Handloads.com ".357 Magnum Stopping Power"
* ".357 Magnum és un cartutx" fes-ho tot "per a la caça i la defensa personal" de
# 2065

L'any 2065 (MMLXV) serà un any comú que començarà en dijous segons el calendari gregorià, l'any 2065 de l'era comuna (CE) i Anno Domini (AD), el 65è any del tercer mil·lenni, el 65è any del segle xxi, i el sisè any de la dècada del 2060.

## Prediccions

* 11 de novembre: Trànsit de Mercuri.
* 22 de novembre 12:45 UTC - Venus eclipsarà Júpiter. Serà molt difícil d'observar des de la Terra, ja que l'allargament de Venus i Júpiter del Sol en aquest moment només serà de 7 graus. Aquest esdeveniment serà el primer eclipsi d'un planeta per un altre des del 3 de gener de 1818; no obstant això, el següent es produirà menys de dos anys després, el 15 de juliol de 2067.

## Referències

* ↑ «See Venus and Jupiter get close at dawn on 13 November». Astronomy Now, 10-11-2017. [Consulta: 19 gener 2018].
# Sant Ferriòl

Sant Ferriòl (en francès Saint-Ferriol) és un municipi de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.