OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Necròpoli de Son Hereu - Ses Pletes Obertes

La necròpoli de Son Hereu - Ses Pletes Obertes és un jaciment arqueològic, constituït per una necròpoli romana, descobert el 1947 al lloc anomenat Ses Pletes Obertes de la possessió de Son Hereu, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
Amb els treballs de rompuda de Ses Pletes Obertes a mitjans del segle XX s'hi trobaren enterraments per inhumació i per incineració, els primers en urnes funeràries de marès i els altres entre lloses planes poc treballades. Juntament amb ells s'hi trobaren ceràmiques fetes a mà i amb torn. Una de les urnes en contenia una altra de plom al seu interior, de la qual s'han conservat petites mostres. Les urnes estaven enterrades uns 40 cm de fondària o menys. Se'n han conservat tres, una amb peus laterals i mostres del seu interior (ossos i terra fina), té 53 cm de llarg, entre 28 i 34 cm d'ample, i 19 cm de fondària, amb un gruix de les parets de 8 cm a les parts més gruixades. Entre les peces de ceràmica hi ha vasos, gerros i ungüentaris amb restes de pintura de color roig. Just al costat d'aquest jaciment s'hi construí la carretera que enllaçava Llucmajor amb s'Arenal; posteriorment s'hi construí just pel mig del jaciment la línia ferroviària que unia Palma amb Llucmajor a principis del segle xx, i que deixà de funcionar el 1964. A principis del segle XXI part de la zona ha quedat afectada també per la construcció d'un nus d'enllaços de l'autopista que uneix Palma amb Llucmajor (Ma-19).

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 65. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom V» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 6 [Consulta: 12 desembre 2012].
# Llengües paleohispàniques

Les llengües paleohispàniques, també conegudes com a llengües preromanes de la península Ibèrica, són les llengües indígenes que es parlaven a la península Ibèrica abans que la llengua llatina hi esdevingués la llengua dominant.
Algunes d'aquestes llengües estan documentades directament per escrit fonamentalment mitjançant l'ús d'escriptures paleohispàniques, des de com a mínim el segle v aC, potser des del s. VII aC, fins a finals del s. I aC o principis del s. I dC.
* La llengua ibèrica.
* La llengua celtibèrica.
* La llengua tartèssia (també coneguda com a llengua del sud-oest de la península Ibèrica i com sud-lusitana).
* La llengua lusitana.
Altres llengües només poden ser identificades indirectament a través de topònims, antropònims i teònims citats per les fonts clàssiques o usats en inscripcions en llatí i grec.
* La llengua aquitana.
* La llengua basca.

## Bibliografia

* Correa, José Antonio (1994): «La lengua ibérica», Revista española de lingüística 24, 2, pp. 263-287.
* Jordán, Carlos (2004): Celtibérico, Zaragoza.
* Hoz, Javier de (1995): «Tartesio, fenicio y céltico, 25 años después», Tartessos 25 años después, pp. 591-607.
* Rodríguez Ramos, Jesús (2005): «Introducció a l'estudi de les inscripcions ibèriques», Revista de la Fundació Privada Catalana per l'Arqueologia ibèrica, 1, pp. 13-144.
* Untermann, Jürgen : Monumenta Linguarum Hispanicarum, Wiesbaden. (1975): I Die Münzlegenden. (1980): II Die iberischen Inschriften aus Sudfrankreicht. (1990): III Die iberischen Inschriften aus Spanien. (1997): IV Die tartessischen, keltiberischen und lusitanischen Inschriften.
* Velaza, Javier (1996): Epigrafía y lengua ibéricas, Barcelona.

## Enllaços externs

* (castellà) Llenguas y escrituras prerromanas de España y Portugal - Jesús Rodríguez Ramos Arxivat 2007-05-04 a Wayback Machine.
# Ulomyia ophicornis

Ulomyia ophicornis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Romania.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Marek Seweryn

Marek Seweryn (Katowice, 17 d'octubre de 1957) és un aixecador de peses polonès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va guanyar la medalla de bronze del pes ploma del programa d'halterofília. El 1988, als Jocs de Seül, fou quart en la categoria del pes lleuger.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del món d'halterofília, una d'or, una de plata i dues de bronze, entre les edicions de 1978 i 1986, així com dues medalles al Campionat d'Europa d'halterofília, una d'or i una de bronze, el 1978 i 1985 respectivament. També guanyà vuit campionat nacionals de Polònia ( 1983, 1985-1987, 1989-1992).

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Marek Seweryn». [Consulta: 10 juny 2024].
* 1 2 «Marek Seweryn» (en polonès), 24-06-2020. [Consulta: 10 juny 2024].
# Carrer de l'Església (Sant Llorenç de Montgai)

Carrer de l'Església és un carrer a Sant Llorenç de Montgai, al municipi de Camarasa (Noguera) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un carrer estret de 4-5 m d'amplada, al qual s'accedeix per un gran portal de mig punt de dovelles regulars de pedra polida. Aquest arc sustenta un casal de dues plantes i golfa, que tapa la sortida visual del carrer. És vorejat d'habitatges entre mitgeres de planta baixa i dos pisos d'alçada. Pavimentació de formigó i dues ridícules voreres que fan més nosa que servei són un exemple de com un carrer sempre típic esdevé urbanització moderna allà on s'hi escau.
Hi ha diverses balconades i dovelles de pedra. Les cobertes són de teula a doble vessant.

## Història

Inscripcions a les llindes:
-Casa Miranda 1631
- Ayñ 1855

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carrer de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].
# Yuria Obara

Yuria Obara (小原 由梨愛, 4 de setembre de 1990) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2014. Va disputar 1 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2014 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ 2014 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Yuria Obara, Fitxa a Soccerway
# Winnie-the-Pooh: Blood and Honey

Winnie-the-Pooh: Blood and Honey és una pel·lícula de terror britànica dirigida per Rhys Frake-Waterfield.

## Referències

* ↑ France, Lisa Respers. «'Winnie the Pooh: Blood and Honey' turns children's classic into horror» (en anglès). CNN, 26-05-2022. [Consulta: 7 setembre 2022].
# Nikúlino

Nikúlino (en rus: Никулино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Tractat d'Aranjuez

Tractat d'Aranjuez té aquests significats:
* Tractat d'Aranjuez (1752), signat pel Regne d'Espanya, el Sacre Imperi Romanogermànic i el Regne de Sardenya-Piemont
* Tractat d'Aranjuez (1777), pel qual s'estableixen els límits fronterers entre els territoris espanyol i francès a l'illa de la Hispaniola
* Tractat d'Aranjuez (1779), pel qual Espanya entra en la Guerra de la Independència dels Estats Units en suport de França
* Tractat d'Aranjuez (1780), conveni de pau i comerç signat entre Espanya i El Marroc
* Tractat d'Aranjuez (1801), pel qual Carles IV d'Espanya s'alia amb Napoleó Bonaparte en la seva lluita contra el Regne de la Gran Bretanya.
# Masahiro Kotaka

Masahiro Kotaka (japonès: 小高正宏) (prefectura de Hyōgo, 18 de febrer de 1960) és un aixecador japonès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del pes gall del programa d'halterofília. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'halterofília de 1984.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Masahiro Kotaka». [Consulta: 17 abril 2022].
# Otopharynx ovatus

Otopharynx ovatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Otopharynx ovatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Otopharynx. p. 347-351. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casa Bossoms

Casa Bossoms és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa de pagès de pedra amb la teulada a dues aigües de carener paral·lel a la façana principal, que és orientada a migdia. Té corral i pallissa annexos i integrats en el mateix cos d'edificació. Aquesta masia és situada a la muntanya, aprofitant una zona de planícia i envoltada de bosc.

## Referències

* ↑ «Casa Bossoms». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Àngels Esteller Ruedas

Àngels Esteller Ruedas (Barcelona, 12 de febrer de 1964) és una advocada i política catalana, del Partit Popular. Ha exercit diversos càrrecs, com els de diputada al Parlament de Catalunya en la VI Legislatura, regidora de l'Ajuntament de Barcelona i Diputada al Congrés dels Diputats.

## Biografia

Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona i des de 1986 és diplomada en dret comunitari per la Universitat de Lovaina i el Parlament Europeu. Des de 1995 és membre del Col·legi d'Advocats de Barcelona. Ha treballat com a assessora jurídica externa de la Diputació de Barcelona en el Bufet Guardiola i Puig.
El 1988 es va afiliar a Nuevas Generaciones i el 1991 al Partit Popular de Catalunya, del que n'ha estat vicesecretària general d'Estudis i Programes.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 1999 fou escollida diputada per Barcelona. Ha estat secretària de la Comissió de Control Parlamentari de l'Actuació de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió i de les Empreses Filials i vicepresidenta de la Comissió d'Investigació sobre les Presumptes Irregularitats en Estudis d'Opinió i Enquestes del Govern. A les eleccions municipals de 2003 i 2007 fou escollida regidora a l'ajuntament de Barcelona, on ha estat portaveu del PP (2007-2011) i diputada a la Diputació de Barcelona.
A les eleccions generals espanyoles de 2011 fou escollida diputada per Barcelona. És vocal de la Comissió Constitucional i vicepresidenta segona de la Comissió de Foment del Congrés dels Diputats.
Es presenta a les eleccions al Parlament de Catalunya com a segona a la circumscripció de Barcelona amb el PP.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VI Legislatura p. 106
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Llista del Partit Popular (PP) per a les eleccions a Catalunya 2024». [Consulta: 28 abril 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa al web del Coneixement Arxivat 2007-10-16 a Wayback Machine.
* Fitxa al web del PP
# Local de Cal Ròpia

El Local de Cal Ròpia és un edifici del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres i cantoner, amb coberta a dos vessants i format per soterrani, planta baixa, pis i golfes. La façana és de composició simètrica en els dos pisos superiors, amb coronament esglaonat, finestra tripartida a les golfes i balcó de tres portals al primer pis. A la planta baixa hi ha tres portals d'arc mixtilini, un de lateral més estret que la resta. Les obertures presenten marcs pintats blancs sobre un fons rosa.

## Referències

* ↑ «Local de Cal Ròpia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Umbert de Sesagudes

Umbert de Sesagudes, Umbert Odó o Umbert del Montseny.(abans de 1041 - 1071) fou un magnat comtal i senyor de les baronies de Montseny, Montpalau i Palafolls.

## Orígens familiars

Era fill d'Odó de Sesagudes i Gerberga, i per això és anomenat sovint Umbert Odó. Fou el segon nom conegut del llinatge dels Umbert.
| 2. Odó de Sesagudes | 2. Odó de Sesagudes | 2. Odó de Sesagudes | 2. Odó de Sesagudes |
| | | | | 1. Umbert de Sesagudes | 1. Umbert de Sesagudes | 1. Umbert de Sesagudes | 1. Umbert de Sesagudes |
| | | | | | | | | 3. Gerberga | 3. Gerberga | 3. Gerberga | 3. Gerberga |

## Núpcies i descendents

Es va casar amb Sicardis de Montsoriu, filla d'Amat de Montsoriu, vescomte de Girona, vídua de Gaucfred Bernat. Se sap que el 1045 ja era casat amb Sicardis, i fins i tot, Mallorquí afina la data possible del matrimoni, a 1041. Del matrimoni en varen sortir 6 fills:
* Guillem Umbert I de Montseny, primogènit i hereu de les baronies de Montseny i Montpalau.
* Bernat Umbert, bisbe de Girona.
* Guisla Umbert, qui heretà el castell de Palafolls i es casà amb Bernat Gausfred.
* Ramon de Montseny, ardiaca de Girona.
* Riembau Umbert.
* Udalard Umbert.

## Fets destacables

Umbert Odó se'l suposa present als fets d'Alhama (1040). El 26 de maig de 1041 acompanyava la comtessa Ermessenda en el lliurament del Castell de Benidormiens al Monestir de Sant Feliu de Guíxols. Com també va ser present com a testimoni en d'altres pactes i arbitris de la cort de Ramon Berenguer I i Almondis.
En 1044 comandava una host contra l'emirat de Saraqusta, però es veié frustrat pel Cop d'Estat de 1044, en què Umbert participà. Es rebel·là contra el comte (1054) i continuà la rebel·lió al costat del bisbe de Barcelona Guislabert i del vescomte Udalard II. Reconciliat amb el comte, el 1056 fou testimoni del seu casament amb Almodis de la Marca i adquirí del comte el castell de Lloret que llegà a la seva muller. És consignat entre els magnats que signaren l'assemblea legislativa dels Usatges (1068) i assistí a la consagració de la Castanya (Osona) el 1082. Afavorí l'erecció en abadia del monestir de Sant Marçal de Montseny (8 de desembre de 1066), fundat per la seva mare.

## Referències

* 1 2 3 4 Pons Guri, Josep Maria «El castell de Montpalau. Pervivència de la jurisdicció d'un castell abandonat». Acta historica et archaeologica mediaevalia, 11-01-2003, pàg. 519–539. ISSN: 2339-9996.
* ↑ Mallorquí, Elvis «El terme de Lloret de Mar del segle xi al XVIII: una aproximació cartogràfica». Quaderns de la Selva, 13, 2001, pàg. 67-82 [Consulta: 11 agost 2016].
* ↑ «Umbert de Sesagudes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Triyatno

Triyatno (nascut el 20 de desembre de 1987) és un aixecador de peses d'Indonèsia.
Als Campionats Mundials Júniors 2006 guanyà la medalla de bronze en la categoria de 62 kg. Guanyà la mateixa medalla l'any següent.
Es classificava 9è als Campionats d'Halterofília Mundials 2006 en la categoria de 62 kg, i 7è als Campionats d'Halterofília Mundials 2007 en el mateix categoria.
Als Jocs Olímpics d'Estiu 2008 guanyà la medalla de bronze en els 62 kg.
Guanyà dues medalles de bronze als Mundials de 2009 i 2010, competint en 69 kg. i una d'argent als Jocs Olímpics de Londres 2012, en la mateixa categoria.

## Referències

* 1 2 3 4 «TRIYATNO». International Weightlifting Federation. Arxivat de l'original el 27 de maig 2011. [Consulta: 10 gener 2010].
# Palacio Estévez

El Palacio Estévez, més conegut com a Edificio Independencia, és la seu més antiga del president de l'Uruguai (l'Edifici Llibertat i la Torre Ejecutiva són els altres dos). Va ser dissenyat el 1873 per Manoel de Castel, i es troba a la Plaça Independència, Montevideo.
Va pertànyer a Francisco Estévez i a la seva família fins que va ser adquirit pel govern de l'Uruguai el 1880, essent declarat la seu executiva del govern el 1890. Des d'aquell moment es va transformar en un museu, albergant artefacts i d'altres elements dels antics presidents uruguaians.

## Referències

* ↑ Palacio Estévez Arxivat 2009-01-23 a Wayback Machine. a Tacuy.com.uy

## Enllaços externs

* Parlament de l'Uruguai: Llei Nom. 18.594 del 18 de setembre de 2009 (castellà)
# Carlos Arévalo Calvet

Carlos Arévalo Calvet (Madrid, 1906-Madrid, 1989) va ser un escultor i director de cinema espanyol.

## Biografia

Nascut a Madrid el 1906, va fer estudis de cultura en la Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran.
Militant falangista, es dedicaria a la cinematografia i durant la Dictadura franquista va realitzar diversos films de cert èxit. Destaca en aquest sentit l'estrena de Harka (1941), si bé amb posterioritat el film ha estat ratllat un «pamflet militarista i profranquista». El 1942 va estrenar Rojo y negro, pel·lícula de ressonàncies falangistes que després d'unes setmanes en cartellera no comptaria amb l'aprovació de les autoritats i acabaria sent retirada de les sales. També durant aquest any intentaria, sense èxit, portar a les pantalles l'obra teatral Fuenteovejuna. A partir de 1944 es dedicaria a l'escultura i de fet arribaria a ser catedràtic de l'Escola d'Arts i Oicios. En la dècada de 1950 reprendria la seva activitat cinematogràfica, tornant a dirigir diversos films. Va morir a Madrid el 1989.

## Filmografia

* Harka (1941)
* Rojo y negro (1942)
* Siempre mujeres 1942)
* Arribada forzosa (1943)
* Su última noche (1944)
* Hospital general (1956)
* Ángeles sin cielo (1957)
* Los dos rivales (1958)
* Misión en Marruecos (1959)
* Un americano en Toledo (1960)

## Referències

* 1 2 Torres, 2004, p. 28.
* ↑ Poyato, 2005, p. 43.
* ↑ Feliu Torruella i Hernàndez, 2013, p. 101.
* ↑ Fernández, 2007, p. 95.
* ↑ Berthier i Sánchez-Biosca, 2012, p. 108.
* ↑ Gubern, 1981, p. 68.
* ↑ Coira, 2004, p. 118.
* ↑ Torres, 2004, p. 28-29.
* ↑ Torres, 2004, p. 29.

## Bibliografia

* Berthier, Nancy. Retóricas del miedo. Imágenes de la Guerra Civil Española. Madrid: Casa de Velázquez, 2012.
* Coira, Pepe. Antonio Román: Un cineasta de la posguerra. Editorial Complutense, 2004.
* Feliu Torruella, María. Didáctica de la guerra civil española. Barcelona: Editorial Graó, 2013.
* Fernández, Miguel Anxo. Las imágenes de Carlos Velo. UNAM, 2007.
* Gubern, Román. La censura. Función política y ordenamiento jurídico bajo el franquismo (1936-1975). Península, 1981.
* Poyato, Pedro. Historia(s), motivos y formas del cine español. BPR Publishers, 2005.
* Torres, Augusto M. Directores españoles malditos. Madrid: Huerga y Fierro, 2004.
# Étrembières

Étrembières és un municipi francès situat al departament de l'Alta Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2020 tenia 2.612 habitants. En francoprovençal es diu Étranbîre o Ètrembiéres.

## Demografia

El 2007 tenia 1.784 habitants. Hi havia 723 famílies de les quals 245 eren unipersonals (116 homes vivint sols i 129 dones vivint soles), 195 parelles sense fills, 239 parelles amb fills i 44 famílies monoparentals amb fills. Hi havia 805 habitatges, 744 eren habitatges principals, 26 eren segones residències i 35 desocupats.

## Economia

El 2007 hi havia 1.220 persones en edat de treballar, 926 eren actives i 294 eren inactives.
Dels 146 establiments que hi havia el 2007, 7 eren d'empreses extractives, 2 d'empreses alimentàries, 7 d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 17 d'empreses de construcció, 57 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 3 d'empreses de transport, 12 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa d'informació i comunicació, 2 d'empreses financeres, 9 d'empreses immobiliàries, 11 d'empreses de serveis, 6 d'entitats de l'administració pública i 12 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 hi havia sis explotacions agrícoles.
El 2009 hi havia una farmàcia, una ambulància i una escola elemental.

## Referències

* ↑ Benarab-Attou, Malika. Lexique Français - Francoprovençal du nom des communes de Savoie (en francès i francoprovençal). Brussel·les: Parlament europeu, 2012, p. 16. ISBN 978-2-7466-3902-7.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
# Xiaotingia

Xiaotingia és un gènere de dinosaure teròpode dels jaciments del Juràssic Superior de l'oest de Liaoning, Xina, que conté una sola espècie, Xiaotingia zhengi. Xiaotingia va ser anomenat per primera vegada per Xu Xing, You Hailu, Du Kai i Han Fenglu el 2011 i l'espècie tipus és Xiaotingia zhengi. El nom genèric i el nom específic en forma conjunta honren Zheng Xiaoting.

## Taxonomia

L'anàlisi inicial de Xu et al. revelà que Xiaotingia forma un clade amb Archaeopteryx, Dromaeosauridae i Troodontidae a l'exclusió d'altres grups tradicionalment vist com les aus. Xu et al, per tant, redefineix els conceptes de Deinonychosauria i Avialae en la mesura que Archaeopteryx i Xiaotingia s'incloïen dins de Deinonychosauria en el clade Archaeopterygidae. Això va portar als informes populars que "Archaeopteryx ja no és un ocell", tot i que Xu et al. assenyalaren que hi ha diverses definicions del clade Aves actualment en ús, assenyalant que les seves definicions siguin compatibles amb Aves tradicionals amb Archaeopteryx com a espècie definitòria. Això va ser desafiat per una anàlisi utilitzant diferents mètodes publicada uns mesos després, en que Archaeopteryx va ser recuperat de nou com a membre d'Avialae, mentre Xiaotingia romania estretament unida a Anchiornis dins del Troodontidae. En 2012, una versió ampliada i revisada de la primera anàlisi també conmclogué que Archaeopteryx era membre d'Avialae i Anchiornis era un troodóntid, però es va recuperar Xiaotingia com el membre més primitiu del clade Dromaeosauridae en lloc d'un parent proper d'Anchiornis dins Troodontidae.
Arbre amb les relacions dels clades segons l'anàlisi de Senter et al., 2012:
| Paraves | Avialae Deinonychosauria Troodontidae Dromaeosauridae Xiaotingia Unenlagiinae Shanag Microraptoria Eudromaeosauria |
Arbre amb les relacions dels clades segons l'anàlisi inicial de 'et al., 2011:
| Paraves | Avialae Deinonychosauria Troodontidae Dromaeosauridae Archaeopterygidae Archaeopteryx Wellnhoferia Anchiornis Xiaotingia |

## Referències

* 1 2 3 4 5 «An Archaeopteryx-like theropod from China and the origin of Avialae». Nature, 475, 7357, 28-07-2011, pàg. 465–470. DOI: 10.1038/nature10288. PMID: 21796204.
* ↑ «Feathers fly in first bird debate». BBC News, 27-07-2011.
* ↑ Lee, M.S.Y. and Worthy, T.H. (2011). "Likelihood reinstates Archaeopteryx as a primitive bird. Biology Letters, published online before print octubre 26, 2011, doi:10.1098/rsbl.2011.0884
* 1 2 Senter, P., Kirkland, J.I., DeBlieux, D.D., Madsen, S., and Toth, N. (2012). "New Dromaeosaurids (Dinosauria: Theropoda) from the Lower Cretaceous of Utah, and the Evolution of the Dromaeosaurid Tail." PLoS ONE, 7(5) e36790. doi:10.1371/journal.pone.0036790 PMID: 22615813