OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vladislav Nevednichy

Vladislav Nevednichy (nascut el 3 de setembre de 1969) és un jugador d'escacs romanès d'origen moldau, que té el títol de Gran Mestre des de 1992.
A la llista d'Elo de la FIDE del març de 2022, hi tenia un Elo de 2498 punts, cosa que en feia el jugador número 9 (en actiu) de Romania. El seu màxim Elo va ser de 2604 punts, a la llista de desembre de 2013 (posició 226 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Ha estat campió de Romania dos cops, el 2008 i el 2012. Va prendre part al Campionat del món de 2000, però fou eliminat en segona ronda per Jeroen Piket.
El 2003 va empatar als llocs 1r-2n amb Kaido Külaots a Paks i empatà al primer lloc amb Constantin Lupulescu a Timişoara 2006.

### Participació en competicions per equips

Va jugar, representant Moldàvia a la 30 olimpíada a Manila 1992 i representant Romania a les olimpíades d'escacs de 1994, 1996, 1998, 2002, 2004 i 2006.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Vladislav Nevednichy» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Romania"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 març 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Vladislav Nevednichy «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «World Chess Championship 2000 FIDE Knockout Matches» (en anglès). Mark-Weeks.com. [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ «VII.Paks Kupa GM» (en anglès). FIDE. [Consulta: 28 gener 2014].
* ↑ «Tournament report July 2006: Pius Brinzau Mem» (en anglès). World Chess Federation. [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ Bartelski, Wojciech. «30th Chess Olympiad, Manila 1992, Moldova» (en anglès). OlimpBase. [Consulta: 13 maig 2011].
* ↑ Bartelski, Wojciech. «Men's Chess Olympiads: Vladislav Nevednichy» (en anglès). OlimpBase. Arxivat de l'original el 2019-03-31. [Consulta: 13 maig 2011].
# Hermann Linkenbach

Hermann Linkenbach (Barmen, 8 d'abril de 1889 - Stade, 30 de juny de 1959) va ser un genet i militar alemany que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va disputar dues proves del programa d'hípica. Va guanyar la medalla d'or en la prova de doma per equips, amb el cavall Gimpel , mentre en la prova de doma individual fou sisè.
Linkenbach era capità de cavalleria. El 1941 fou ascendit a General Major. Durant la Segona Guerra Mundial, va rebre la Creu de Ferro classe I i II. El 1945 va ser comandant a Trieste en el tram final de la guerra, on va ser detingut i empresonat fins al juny de 1947.

## Referències

* 1 2 «Hermann Linkenbach Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 19 juliol 2018].
# Epíone

Epíone (en grec antic Ἠπιόνη), va ser, segons la mitologia grega, la companya d'Asclepi, i era considerada la seva esposa i la mare de les seves filles Iaso, Panacea, Egla i Aceso. De vegades se la considera també mare de Macàon i de Podaliri.
A Epidaure hi havia una estàtua consagrada a ella al costat de la del déu Asclepi. De vegades passa per ser la filla de Mèrops, rei d'Epidaure.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 164. ISBN 9788496061972.
# Ria van der Horst

Hendrika Anna Maria van der Horst, més coneguda com a Ria van der Horst (Rotterdam, 10 d'agost de 1932) és una nedadora neerlandesa, ja retirada, especialista en esquena, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on fou cinquena en la prova dels 100 metres esquena del programa de natació. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, fou desqualificada en la final de la mateixa prova. En el seu palmarès destaca una medalla d'or en els 100 metres esquena del Campionat d'Europa de natació de 1950. El 1949 va establir un nou rècord del món en els 3x100 metres estils, juntament amb Nel Garritsen i Irma Schuhmacher.

## Referències

* ↑ Ria van der Horst a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Zwemmen in de Polder - Ria van der Horst», 02-04-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-02. [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ European Swimming Championships (Women). gbrathletics.com
* ↑ Nieuw wereldrecord, Het dagblad : uitgave van de Nederlandsche Dagbladpers te Batavia, 22 juni 1949
# Dainius Šalenga

Dainius Šalenga (15 d'abril, 1977 a Varėna, comtat d'Alytus) és un jugador de bàsquet professional de Lituània.
Amida 1.97 m i juga a la posició d'escorta. Ha destacat al Žalgiris Kaunas i a l'Akasvayu Girona, club on milità dues temporades i guanyà la FIBA EuroCup de l'any 2007. Amb la selecció lituana disputà els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 i guanyà la medalla d'or al Campionat d'Europa del 2003.

## Trajectòria esportiva

* 1990-2000 Sakalai Vilnius
* 2000-2005 Žalgiris Kaunas
* 2005-2007 CB Girona
* 2007-avui Žalgiris Kaunas

## Referències

* ↑ Dainius Šalenga Arxivat 2011-05-19 a Wayback Machine. at sports-reference.com
# Douglass North

Douglass Cecil North (Cambridge, 5 de novembre de 1920 - Benzonia, Michigan, 23 de novembre de 2015) fou un economista, historiador i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques l'any 1993.

## Biografia

Va néixer el 5 de novembre de 1920 a la ciutat de Cambridge, població situada a l'estat nord-americà de Massachusetts. Va estudiar història a la Universitat de Berkeley a Califòrnia, on es graduà el 1942, i després de participar activament a la Segona Guerra Mundial realitzà el seu doctorat en economia l'any 1952.
Va iniciar les seves investigacions a la Universitat de Washington, situada a la ciutat de Seattle. Després de treballar a l'Oficina Nacional d'Investigació Econòmica va esdevenir professor a la Universitat Washington de Saint Louis (Missouri).

## Recerca econòmica

North pensava que els canvis institucionals són més rellevants que els tecnològics per a explicar el desenvolupament econòmic. Factors polítics, socials i econòmics incideixen sobre les institucions i els grups socials; són aquells grups que ocupen posicions socials dominants els quals, si detecten que les institucions no responen als seus interessos, forcen els canvis. Va contrastar i va confirmar aquesta hipòtesi amb casos d'història contemporània nord-americana i de la història europea des de l'edat mitjana fins a la Revolució Industrial, observant com les institucions proporcionen una infraestructura que serveix als éssers humans per crear un ordre i reduir la incertesa.
L'any 1993 fou guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques, juntament amb Robert Fogel, per la seva renovació de la investigació en història econòmica, a partir de l'aplicació de tècniques quantitatives per explicar els canvis econòmics i institucionals.

## Obra seleccionada

* 1961: The Economic Growth of the United States, 1790–1860
* 1971: Institutional Change and American Economic Growth, amb Lance Davis
* 1973: The Rise of the Western World: A New Economic History, amb Robert Thomas
* 1974: Growth and Welfare in the American Past
* 1981: Structure and Change in Economic History
* 1990: Institutions, Institutional Change and Economic Performance
* 1996: Empirical Studies in Institutional Change
* 2005: Understanding the Process of Economic Change

## Referències

* ↑ Hershey, Robert D. Jr. «Douglass C. North, Nobel Laureate Economist, Dies at 95» (en anglès). The New York Times. The New York Times Company. [Consulta: 25 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Douglass North» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Anatoli Vaisser

Anatoli Vaisser (Almati, Kazakhstan, 5 de març de 1949) és un jugador d'escacs jueu francès, d'origen kazakh, que té el títol de Gran Mestre des de 1985.
A la llista d'Elo de la FIDE de desembre de 2014, hi tenia un Elo de 2528 punts, cosa que en feia el jugador número 21 (en actiu) de França, i el número 64 del rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2581 punts, a la llista de juliol de 2002 (posició 136 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Vaisser va obtenir el títol de Mestre Internacional el 1982, i el mateix any quedà primer al Campionat de la RSFSR de Rússia, ex aequo amb Valeri Txékhov. Va empatar al primer lloc amb Ievgueni Svéixnikov a Sotxi (Memorial Txigorin) el 1983, empatà als llocs 2n-3r amb Viswanathan Anand, rere István Csom, a Nova Delhi el 1987. També el 1987 quedà primer a l'Obert de Cappelle-la-Grande, ex aequo amb Anthony Kosten i Jonny Hector. Fou segon, rere Volodímir Malaniuk, a Budapest el 1989. El 1991 guanyà l'Obert de Cappelle-la-Grande, ex aequo amb Matthew Sadler.
Vaisser ha representat França des de 1991. El 1997 va guanyar el campionat de França a Narbona. Ha estat subcampió francès en dues altres ocasions, els anys 1996 i 2001.
Vaisser ha jugat, representant França, en dues olimpíades d'escacs:
* El 1998, al quart tauler, a l'Olimpíada d'Elistà (+2 −1 =4);
* El 2002, al segon tauler suplent, a l'Olimpíada de Bled (+2 −3 =1).
El 2010 Vaisser va guanyar la 20a edició del campionat del món sènior i va repetir el triomf a la 23a edició, el 2013. El 2014 guanyà novament, en la categoria de més de 65 anys, en el primer any en què el campionat se celebrava dividit en dues franges d'edat, de fins a 50 i fins a 65 anys. El 2016 guanyà per segon cop el Campionat del món en aquesta categoria, a Marianske Lazne (fou la seva quarta victòria en un Campionat del món sènior).

## Partides notables

* Anthony Miles vs Anatoli Vaisser, ol (men) 1998, defensa Horwitz (A80), 1/2-1/2
* Anatoli Vaisser vs A Mutzner, Mendrisio open 1988, defensa holandesa, variant Raphael (A80), 1–0

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Anatoli Vaisser» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 desembre 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: França"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 29 desembre 2014].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Anatoli Vaisser «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-12-29. [Consulta: 29 desembre 2014].
* ↑ «III Open International de Cappelle-la-Grande 1987, Classement final» (en francès). cappelle-chess.fr. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 13 desembre 2014].
* ↑ Thimognier, Dominique. «Historial dels campionats de França d'escacs» (en francès). Heritage des échecs français. [Consulta: 13 desembre 2014].
* ↑ «Historial del Campionat d'escacs de França» (en castellà). Ajedrezdeataque.
* ↑ OlimpBase: The Encyclopaedia of Team Chess
* ↑ «Classificació final del campionat del món d'escacs sènior (+65)». chess-results.com. [Consulta: 13 desembre 2014].
* ↑ «World Senior Chess Championship 2016». englischess.org, 05-12-2016. [Consulta: 6 setembre 2020].
# Ruibarbre (desambiguació)

«Ruibarbre» té aquests significats:
* Ruibarbre: nom comú del gènere Rheum i nom donat de les plantes d'aquest gènere.
* Ruibarbre: nom comú de l'espècie Rheum palmatum.
* Ruibarbre: nom comú de l'espècie Rheum rhabarbarum.
* Ruibarbre: nom donat a les penques de les varietats cultivars de les espècies del gènere Rheum que s'utilitzen com a verdura.
* Ruibarbre: nom comú alternatiu de l'espècie Rumex alpinus o paradella.
* Ruibarbre: nom comú alternatiu de l'espècie Rumex longifolius o llengua bovina.
* Ruibarbre: nom comú alternatiu de l'espècie Rumex obtusifolius o llengua bovina.
# Q'eqchi's

Els q'eqchi's (també kektxís) són una ètnia de cultura i llengua maia que viuen principalment als departaments d'Izabal, al sud d'El Petén, El Quiché, i al nord d'Alta Verapaz, a Guatemala, així com a alguns llogarets del districte de Toledo (Belize) i a les zones frontereres de Chiapas.

## Història

Abans que els conqueridors espanyols envaïssin Guatemala en la dècada de 1520, els kektxís s'havien establert en el que ara són els departaments d'Alta Verapaz i Baja Verapaz. A mesura que van passar els segles va haver-hi una època de desplaçaments de terres, reassentaments, persecucions i migracions, i va donar lloc a una població més àmplia de la comunitat kektxí en altres regions de Guatemala (Izabal, El Petén i El Quiché), al sud de Belize (districte de Toledo), i un nombre menor al Salvador, Hondures i el sud de Mèxic (Chiapas i Campeche).

### Massacre de Panzós

La massacre de Panzós va ser un metrallament d'indígenes kektxíes perpetrat el 29 de maig de 1978 per membres de les Forces Armades de Guatemala, per ordres del president Kjell Eugenio Laugerud García (1930-2009). Van ser assassinats almenys 53 kektxís (entre homes, dones i nens), i almenys 47 van quedar ferits.

## Religió

La religió és politeista, amb deïtats patrones de llocs naturals, tot i que es va barrejar amb el catolicisme per a formar un culte sincrètic on els sacerdots conviuen amb els curanderos (que barregen medicina i màgia) o ilonel, els vidents i els bruixots o aj tul, capaços de llançar encanteris. Aquests també s'encarreguen de preparar els morts per al seu viatge cap al més enllà després que la família envolti el cadàver de tot el que necessitarà a l'altra vida.

## Referències

* ↑ Guatemala Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. al web del Sistema de Información de los Pueblos Indígenas de América (UNAM)
* ↑ Comisión Nacional para el Desarrollo de los Pueblos Indígenas (CDI) «Mames de Chiapas». CDI, 2006. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 26 febrer 2009].
* ↑ Vegeu Kahn (2006, pàgs. 34-49), on descriu la història migracional dels kektxís i l'impuls que va empènyer aquests moviments. En particular consulteu les págs. 41 i 42.

## Bibliografia

    Gordon, Raymond G., Jr. (ed.). Ethnologue: Languages of the World (online version). Fifteenth. Dallas, TX: SIL International, 2005. ISBN 1-55671-159-X. OCLC 60338097 [Consulta: 30 maig 2008].
    Kahn, Hilary E.. Seeing and Being Seen: The Q’eqchi’ Maya of Livingston, Guatemala, and Beyond. Austin: University of Texas Press, 2006. ISBN 978-0-292-71348-2. OCLC 68965681.
    Wilk, Richard. Household Ecology: Economic change and domestic life among the Kekchi Maya in Belize. DeKalb, IL: Northern Illinois University Press, 1997. ISBN 978-0-87580-575-7. OCLC 97031713.
    Wilson, Richard. Maya Resurgence in Guatemala: Q’eqchi’ Experiences. Norman: University of Oklahoma Press, 1995. ISBN 0-8061-2690-6. OCLC 31172908.
# Richard Krebs

Richard Krebs (Hamburg, 30 de juliol de 1906 - Hamburg, 29 de juny de 1996) va ser un atleta alemany, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de plata en els 4x400 metres relleus del programa d'atletisme. Formà equip amb Otto Neumann, Harry Storz i Hermann Engelhard.

## Millors marques

* 400 metres llisos. 49.4" (1929)

## Referències

* 1 2 «Richard Krebs Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 14 novembre 2018].
# Jeanette Campbell

Jeanette Campbell (Sant Joan Lohitzune, 8 de març de 1916 - Buenos Aires, 15 de gener de 2003) fou una nedadora argentina que va competir durant la dècada de 1930.
Filla d'un escocès que havia emigrat a l'Argentina, va néixer a Sant Joan Lohitzune en veure's la família atrapada per l'esclat de la Primera Guerra Mundial durant una visita a Europa, però la família tornà a l'Argentina poc després del seu naixement. S'inicià en la natació amb sis anys i, després de nombrosos èxits en categories menors, el 1932 guanyà el títol nacional dels 100 metres lliures i establí un nou rècord sud-americà de la prova amb un temps d'1' 18:6". El 1935 guanyà tres medalles d'or als Campionats Sud-americans de Rio de Janeiro, alhora que establia uns nous rècords continentals en els 100 metres (1' 08:0") i els 400 metres (5'47:8"). Durant la seva carrera acabaria guanyant 12 títols sud-americans i 13 campionats nacionals.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla de plata en els 100 metres lliures del programa de natació. Campbell era l'única dona de la delegació argentina i aquesta fou la primera medalla de l'Argentina en natació. El temps aconseguit en la final, 1'06.4" va romandre com a rècord sud-americà durant 28 anys. El 1964 fou l'encarregada de dur la bandera argentina en la cerimònia d'inauguració dels Jocs Olímpic de Tòquio.
El 1991 fou incorporada a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Jeanette Campbell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 de desembre 2008. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ Argentina Arxivat 2020-04-17 a Wayback Machine. a sports-reference.com
* ↑ Jeanette Campbell a ishof.org'
# Synchiropus hawaiiensis

Synchiropus hawaiiensis és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 296 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Hawaii.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. On the genus Callionymus of authors. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 128-130.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fricke, R., 2000. Callionymidae of New Caledonia, with remarks on related species and descriptions of 10 new species from New Caledonia, Australia, New Guinea, and Hawaii (Teleostei). Stuttg. Beitr. Naturk. Ser. A (Biol.) Núm. 617: 1-81.
* 1 2 3 «Synchiropus hawaiiensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1981: Revision of the genus Synchiropus (Teleostei: Callionymidae). Theses Zoologicae v. 1: 1-194.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Valeri Neverov

Valeri Neverov (rus: Валерий Неверов; nascut el 21 de juny de 1962 a Khàrkiv) és un jugador d'escacs ucraïnès que té el títol de Gran Mestre des de 1991.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'abril de 2021, hi tenia un Elo de 2433 punts, cosa que en feia el jugador número 74 (en actiu) d'Ucraïna. El seu màxim Elo va ser de 2601 punts, a la llista d'octubre de 2002 (posició 105 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Neverov ha estat quatre cops campió d'Ucraïna, els anys 1983, 1985, 1988 i 1996.
El 1991 va guanyar el Memorial Capablanca a l'Havana.
Va participar en el Campionat del món de 2004 (FIDE), però fou eliminat en primera ronda per Xakhriar Mamediàrov. El 2007/08 va empatar al primer lloc amb Nijat Mammadov i Vadim Malakhatko al Hastings International Chess Congress.

### Participació en competicions per equips

Va participar, representant Ucraïna, a l'olimpíada de 2002 a Bled.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Valeri Neverov» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 desembre 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Ucraïna"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 16 abril 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Valeri Neverov «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-12-25. [Consulta: 25 desembre 2014].
* ↑ «Historial dels campionats nacionals d'Ucraïna fins a 2004». Arxivat de l'original el 2015-07-05. [Consulta: 25 desembre 2014]. a La Grande Storia degli Scacchi
* ↑ Golubev, Mikhail. «Winners of Soviet and Independent Ukraine Chess Championships». [Consulta: 30 gener 2012].
* ↑ Van Reek, Jan. «All Capablanca Memorial chess tournaments» (en anglès). Endgame.nl. Arxivat de l'original el 2009-10-13. [Consulta: 30 gener 2012].
* ↑ «World Chess Championship 2004 FIDE Knockout Matches». Mark-Weeks.com. [Consulta: 30 gener 2012].
* ↑ Crowther, Mark. «TWIC 687: 83rd Hastings International Congress». London Chess Center, 07-01-2008. Arxivat de l'original el 2012-10-13. [Consulta: 30 gener 2012].
* ↑ «Men's Chess Olympiads: Valeriy Neverov». OlimpBase. [Consulta: 30 gener 2012].
# Hermann Stork

Hermann Stork (Giessen, 30 d'agost de 1911 - Frankfurt del Main, 12 de juny de 1962) fou un saltador alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició del salt de palanca de 10 metres del programa de salts.
En el seu palmarès també destaca l'or en palanca al Campionat d'Europa de Magdeburg i dos campionats nacionals de palanca, el 1934 i 1935.

## Referències

* 1 2 «Hermann Stork Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 4 desembre 2018].
# God of War Ragnarök

God of War Ragnarök és un videojoc d'acció i aventura desenvolupat per Santa Monica Studio i publicat per Sony Interactive Entertainment. Va ser llançat a tot el món el 9 de novembre de 2022 per a PlayStation 4 i PlayStation 5, marcant el primer llançament entre generacions de la sèrie God of War. És la novena entrega de la sèrie, la novena cronològicament i la seqüela de God of War del 2018. Basat en la mitologia nòrdica, el joc està ambientat a l'antiga Escandinàvia i compta amb el protagonista de la sèrie Kratos i el seu fill adolescent Atreus. Concloent l'era nòrdica de la sèrie, el joc cobreix el Ragnarök, un esdeveniment escatològic que és central a la mitologia nòrdica i que es va predir que passaria al joc anterior després que Kratos matés el déu aesir Baldur.
El joc és similar a l'anterior lliurament del 2018. Compta amb combats basats en combos, així com elements de trencaclosques i jocs de rol. La jugabilitat s'ha renovat respecte al joc anterior: a més de les armes principals de Kratos, una destral de batalla màgica i les espases dobles amb cadnes, també adquireix una llança màgica i el seu escut s'ha tornat més versàtil. El seu fill Atreus, així com alguns altres personatges, ajuden en combat i es poden controlar de manera passiva. A més, i per primera vegada a la sèrie, hi ha algunes missions de la història on el jugador pren el control total d'Atreus; la seva jugabilitat és similar a la de Kratos, però utilitza el seu arc màgic com a arma. També hi ha més tipus d'enemics i mini-enemics finals que en el joc anterior. Originalment previst per a un llançament el 2021, el joc es va ajornar en part a causa dels problemes de salut de l'actor de Kratos Christopher Judge l'agost de 2019 i, més tard, de l'impacte de la pandèmia de COVID-19 en el desenvolupament.
Ragnarök va obtenir l'aclamació universal de la crítica i va ser elogiat per la seva narració, personatges, imatges, disseny de nivells i millores generals respecte al seu predecessor. Va guanyar el joc de l'any als Titanium Awards i va ser nominada al mateix premi als The Game Awards 2022, on va guanyar Millor narrativa, Millor acció/aventura i Innovació en accessibilitat, entre altres premis i nominacions. El joc va ser un èxit comercial, venent 5,1 milions d'unitats en la seva primera setmana, convertint-se en el joc de primera part més venut de la història de PlayStation.

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)