OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Torrecillas Martínez

Antoni Torrecillas Martínez (Barcelona, 21 de setembre de 1962), és un jugador d'escacs català, que té el títol de Mestre Internacional des del 2011. Fou campió absolut de Catalunya el 1994.
A la llista d'Elo de la FIDE del juny de 2015, hi tenia un Elo de 2369 punts, cosa que en feia el jugador número 129 (en actiu) de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2433 punts, a la llista de setembre de 2010 (posició 1919 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

* Guanyador del Torneig Obert de Barcelona l'any 1989.
* Guanyador del Torneig Inter-Territorial de Catalunya l'any 1990.
* Guanyador del Torneig Tancat Internacional "Stadium Casablanca" a Saragossa el 1992.
* Guanyador del Campionat de Catalunya d'escacs l'any 1994.
* Guanyador del Torneig Tancat Internacional del Foment el 2009.
* Guanyador del Torneig d'escacs de ritme ràpid Vila de Creixell
* Integrant de l'equip UGA, Campió de Catalunya per equips l'any 1985.
* Integrant de l'equip del Foment Martinenc, Campió de Catalunya per equips l'any 1998.
* Integrant de l'equip del Foment Martinenc, tercer al Campionat d'Espanya per equips a la divisió d'Honor l'any 1998.
* Integrant de l'equip del Foment Martinenc, Campió absolut de la Copa Catalana els anys 2000, 2001, 2002, 2003 i 2005.
* Integrant de l'equip del Foment Martinenc, Campió absolut de Catalunya per equips de partides ràpides els anys 2000, 2003, 2004 i 2005 (web de la FCDE: http://escacs.cat/competicio/historial/rapides-per-equips Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine.)
* Integrant de l'equip del foment Martinenc, Campió d'Espanya per equips a primera Divisió l'any 2011.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Antoni Torrecillas Martínez» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 juny 2013].
* ↑ «Title aplications» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 13 juny 2013].
* ↑ «Historial de Campions de Catalunya absoluts». Federació Catalana d'Escacs. Arxivat de l'original el 2014-10-21. [Consulta: 13 juny 2013].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Espanya"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 6 juny 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Antoni Torrecillas Martínez «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 10 juny 2013].
* ↑ «Torrecillas, campeón de Catalunya» (en castellà). Hemeroteca El Mundo Deportivo, 22 desembre 1994, pàg 52. [Consulta: 30 juny 2013].
* ↑ «Tancat MI Foment Martinenc». Chess-results.com, 2009. [Consulta: 13 juny 2013].
* ↑ (web de l'ajuntament de Creixell: http://jordigual.name/ajuntament/noticies/torneig-escacs/escacs-2007.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.)
* ↑ (web oficial de la Federació Catalana d'Escacs FCDE: http://escacs.cat/competicio/historial/copa-catalana Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine.)
* ↑ (web de la Federación española de Ajedrez FEDA: http://feda.org/clasificacion.php?id=98 Arxivat 2012-06-17 a Wayback Machine.) (web chess results: http://www.chess-results.com/tnr55591.aspx?lan=2&art=0&wi=821)
# Hugh Alexander Kennedy

Hugh Alexander Kennedy (1809 – 22 d'octubre de 1878), fou un mestre d'escacs britànic. Va ser capità de l'exèrcit britànic, i un dels millors escaquistes de Londres del seu temps.

## Resultats destacats en competició

El 1844, va perdre un matx contra Howard Staunton (3 : 8). El 1845, va formar equip amb Staunton a Portsmouth en dues partides per telègraf (una perduda i una taules) contra un equip format per Henry Thomas Buckle, George Walker, William Davies Evans, Perigal, i Tuckett a Londres. Va perdre dos matxs contra Elijah Williams (+2 –4 =0) el 1846, i contra Edward Loewe (+6 –7 =1) el 1849, ambdós a Londres.
H.A. Kennedy va jugar al gran Torneig Internacional de Londres de 1851, on hi finalitzà en 6a plaça. Va eliminar en Carl Mayet a la primera ronda, amb dues victòries. A la segona ronda, va perdre contra en Marmaduke Wyvill (+3 –4 =1). A la tercera ronda, va derrotar en James Mucklow amb 4 victòries. Finalment, va perdre contra en József Szén (+0 –4 =1).
El 1862, va perdre la que segurament fou la primera partida internacional per telègraf, contra Serafino Dubois.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Hugh Alexander Kennedy» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 18 setembre 2011].
* ↑ «Fitxa de Hugh Alexander Kennedy a Edo Historical Ratings» (en anglès). edochess.ca. [Consulta: 18 setembre 2011].
* ↑ Spinrad, Jeremy P. «The Telegraph, the Velocipede, and the Bristol Sloth» (en anglès). chesscafe.com. [Consulta: 18 setembre 2011].
* ↑ Harding, Tim. «Is There Such a Thing as "Chess Culture"?» (en anglès). chesscafe.com. [Consulta: 18 setembre 2011].
* 1 2 3 4 La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
* ↑ «Matxs fins al 1849» (en italià). Arxivat de l'original el 2007-11-12. [Consulta: 16 setembre 2011].
* ↑ Taula de creuaments i partides en PGN del Torneig de Londres de 1851: Weeks, Mark. «1851 London Tournament» (en anglès). mark-weeks.com. [Consulta: 23 setembre 2011].
* ↑ «Taula de creuaments i partides del Torneig de Londres de 1851» (en anglès). chessgames.com. Arxivat de l'original el 2009-02-01. [Consulta: 23 setembre 2011].
* ↑ «Història i partides del Torneig de Londres de 1851» (en anglès). rookhouse.com. Arxivat de l'original el 2011-10-03. [Consulta: 23 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Hugh Alexander Kennedy a «chessmetrics.com». [Consulta: 18 setembre 2011]. (anglès)
* «Fitxa de Hugh Alexander Kennedy a Edo Historical Ratings» (en anglès). edochess.ca. [Consulta: 18 setembre 2011].
# Mont Whisler

El Mont Whisler (en anglès Mount Whisler) és una muntanya de la serralada British Empire, a la serralada Àrtica, que es troba a l'illa canadenca d'Ellesmere. Es troba uns 12 km al nord-oest del pic Barbeau, el punt culminant de la serralada. La glacera Henrietta Nesmith envolta completament el mont Whisler.
El United States Army Signal Corps va cartografiar el Mont Whisler per primera vegada el 1882, durant l'expedició a la badia de Lady Franklin i fou batejat en record a William Whisler.

## Referències

* Geographical Names of the Ellesmere Island National Park Reserve and Vicinity by Geoffrey Hattersley-Smith (1998) ISBN 0-919034-96-9

## Enllaços externs

* Mont Whisler a peakbagger.com
# Utaetus

Utaetus és un gènere extint de mamífers cingulats de la família dels dasipòdids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i el Brasil. L'espècie U. buccatus és l'armadillo més antic que es coneix a partir de material raonablement complet. A diferència dels seus parents moderns, els representants d'aquest grup tenien la part dura de la cuirassa limitada a l'esquena i conservaven l'esmalt dental. El nom genèric Utaetus és un anagrama d'Eutatus, el nom d'un parent proper seu.

## Referències

* 1 2 Entrada «Utaetus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ Croft, 2016, p. 56.
* ↑ Defler, 2019, p. 123.
* ↑ Palmer, 1904, p. 703.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Gunnar Berggren

Gunnar Berggren (Estocolm, 26 de gener de 1908 - Estocolm, 2 de setembre de 1983) va ser un boxejador suec que va competir entre les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes lleuger, en perdre en semifinals contra Stephen Halaiko i guanyar en el combat per la tercera posició a Hans Jacob Nielsen.
Com a professional, entre 1928 i 1936, va disputar 32 combats, amb un balanç de 13 victòries, 8 derrotes i 11 combats nuls.

## Referències

* ↑ «Gunnar Berggren Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 11 setembre 2018].
* ↑ Gunnar Berggren a BoxRec
* ↑ Gunnar Berggren. Comitè Olímpic Suec
# Gbarans

Els gbarans són els membres d'un clan ijaw que viuen al llarg del rierol Taylor ("Gbarantoru"), al centre de l'estat de Bayelsa, al sud de Nigèria. Entre els assentaments gbarans hi ha: Okodiama (la més antiga), Poloaku, Obinagha, Ogboloma, Nedugo, Agbia, Ibiaye i Koroama. Les tradicions culturals dels gbarans s'han mantingut bé perquè les diverses poblacions són properes i estan en contacte a través del rierol Taylor. El déu del clan és Gbaran Ziba.

## Història
### Origen i migracions

Els gbarans, així com els kabos i els kumbos provenen de la ciutat d'Oporoza, situada a l'oest del delta del Níger. Els ancestres d'aquests tres clans eren part d'una gran família que va abandonar la ciutat d'Oporoza, situada a la costa dels esclaus a finals del segle xv. Segons la tradició, els fills del rei Pere Oporoza II, que va regnar entre el 1426 i el 1468 foren els que van iniciar la migració. en aquesta època, els portuguesos ja visitaven la costa del delta del Níger per a posar-se en contacte amb Benin City. Des de llavors, les poblacions costaneres van començar a fer raids per a capturar persones per a vendre-les als portuguesos com esclaus. Això va provocar que la regió va esdevenir insegura i que fes decidir als avantpassats dels gbarans d'emigrar. Aquests van emigrar seguint el curs del riu Forcados riu amunt fins que van arribar al territori dels Erowhes. Però, com que no se sentien segurs en el nou emplaçament, van tornar a descendir pel riu i es van assentar durant un temps a la zona entre la ciutat actual d'Amatebe i Kolowari.
Okita, fill d'Oporoza II va tenir tres fills principals: Kumbo, Kabo i Gbaran, a més de moltes filles. Aquests tres són els fundadors dels tres clans esmentats. Gbaran va abandonar l'assentament del seu avi amb tota la seva família i va emigrar descendint pel riu Nun i es van assentar a prop de l'actual ciutat de Kaiama. Des d'aquí va fundar la ciutat d'Okotiama (anomenada així en honor del seu fill Okoti). A partir d'aquest lloc, els seus descendents van fundar altres poblacions: Ogboloma, Negudo, Koroama, Obinagha, Agbia i Ibiaye.

### Esdeveniments recents

* 11 d'abril de 2008: Dins del conflicte del delta del Níger, joves gbarans de Yenagoa van fer operacions contra l'estació extractora de petroli d'Etelebou, propietat de la Shell. Aquests van irrompre en l'estació de flux de petroli i van perseguir els seus treballadors, inclòs els estrangers.

## Referències

* ↑ Alagoa, Ebiegberi Joe (2005). A History of the Niger Delta, Port Harcourt: Onyoma Research Publications. ISBN 978-37314-5-9
* 1 2 3 4 gbarans a ijawland.info
* ↑ "Bayelsa youths disrupt Shell operations", The Tide, 16 April 2008.

## Bibliografia

* Alagoa E J. - A History of the Niger Delta - An historical interpretation of Ijo oral traditions. (1972 University of Ibadan Press).
* Otite O - The Urhobo People. (1980, Heinemann Educational books Nigeria Ltd).
* Owonaro S K - The History of Ijo and her Neighbouring tribes in Nigeria. (1949 Niger printing Press Lagos).
# Harry Mitchell

Harry Mitchell (Tiverton, 5 de gener de 1898 - Twickenham, 8 de febrer de 1983) va ser un boxejador anglès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or de la categoria del pes semipesant, del programa de boxa.
Entre 1922 i 1925 es proclamà campió del pes semipesant de l'ABA.

## Referències

* 1 2 «Harry Mitchell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 10 maig 2018].
# Kraglievichia

Kraglievichia és un gènere extint de mamífers cingulats de la família dels pampatèrids que visqueren a Sud-amèrica entre el Miocè superior i el Pliocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina, Bolívia, el Brasil i l'Uruguai. Les espècies d'aquest grup eren pampatèrids de mida mitjana, més petites que Holmesina i els pampateris, però més grosses que Vassallia minuta i els escirroteris. Eren morfològicament similars a Holmesina i és possible que en fossin els avantpassats. El gènere fou anomenat en honor del paleontòleg argentí Lucas Kraglievich.

## Referències

* 1 2 Entrada «Kraglievichia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 setembre 2023].
* ↑ Thenius, 1969, p. 268.
* ↑ Góis Lima, 2013, p. 55.
* ↑ Prothero, 2017, p. 53.
* ↑ Góis Lima, 2013, p. 53.
* ↑ Castellanos, 1937, p. 15.

## Bibliografia

* Castellanos, A. «Anotaciones sobre la línea filogenética de los clamiterios» (en castellà). Publicaciones del Instituto de Fisiografía y Geología, 1937.
* Góis Lima, F. «Análisis morfológico y afinidades de los Pampatheriidae (Mammalia, Xenarthra)» (en castellà), 2013.
* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
* Thenius, E. Phylogenie der Mammalia: Stammesgeschichte der Säugetiere (einschließlich der Hominiden) (en alemany). Walter de Gruyter & Co., 1969. DOI 10.1515/9783111646824. ISBN 9783111646824.
# Gustaf Blomgren

Gustaf Adolf Viktor Blomgren (Göteborg, 24 de desembre de 1887 – Göteborg, 25 de juliol de 1956) va ser un saltador suec que va competir a començaments del segle XX i que va disputar dues edicions dels Jocs Olímpics.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla de bronze en la prova del salt de palanca de 10 metres, del programa de salts, rere Erik Adlerz i Albert Zürner.
Vuit anys més tard, un cop finalitzada la Primera Guerra Mundial, va disputar dues proves del programa de salts dels Jocs d'Anvers: el salt de palanca de 10 metres i el salt de trampolí de 3 metres, finalitzant en quarta posició en ambdues proves.

## Referències

* 1 2 «Gustaf Blomgren Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2012. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ Gustaf Blomgren. Swedish Olympic Committee
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 2010 - 10.000 metres masculins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 celebrats a la ciutat de Vancouver (Canadà) es disputà una prova de patinatge de velocitat sobre gel sobre una distància de 10.000 metres en categoria masculina que formà part del programa oficial dels Jocs.
La prova es disputà el dia 23 de febrer de 2010 a les instal·lacions del Richmond Olympic Oval de la ciutat de Vancouver. Hi participaren un total de 15 patinadors de velocitat de 9 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Lee Seung-Hoon | Ivan Skobrev | Bob de Jong |

## Resultats

| i: pista interior | e: pista exterior |
| Pos. | Dorsal | P. | Nom | CON | Temps | Dif. | Notes |
| 1 | 5 | i | Lee Seung-Hoon | Corea del Sud | 12:58.55 | 0.00 | RO |
| 2 | 8 | e | Ivan Skobrev | Rússia | 13:02.07 | +3.52 | |
| 3 | 7 | e | Bob de Jong | Països Baixos | 13:06.73 | +8.18 | |
| 4 | 6 | i | Alexis Contin | França | 13:12.11 | +13.56 | |
| 5 | 7 | i | Håvard Bøkko | Noruega | 13:14.92 | +16.37 | |
| 6 | 2 | e | Sverre Haugli | Noruega | 13:18.74 | +20.19 | |
| 7 | 3 | i | Henrik Christiansen | Noruega | 13:25.65 | +27.10 | |
| 8 | 2 | i | Jonathan Kuck | Estats Units | 13:31.78 | +33.23 | |
| 9 | 5 | e | Arjen van der Kieft | Països Baixos | 13:33.37 | +34.82 | |
| 10 | 6 | e | Marco Weber | Alemanya | 13:35.73 | +37.18 | |
| 11 | 4 | i | Hiroki Hirako | Japó | 13:37.56 | +39.01 | |
| 12 | 1 | i | Ryan Bedford | Estats Units | 13:40.20 | +41.65 | |
| 13 | 4 | e | Aleksandr Rumiàntsev | Rússia | 13:45.77 | +47.22 | |
| 14 | 3 | e | Sebastian Druszkiewicz | Polònia | 13:49.31 | +49.40 | |
| — | 8 | i | Sven Kramer | Països Baixos | (12:54.50) | - | DSQ |
| — | - | - | Enrico Fabris | Itàlia | - | - | NS |
    RO: rècord olímpic
    DSQ: desqualificat
    NS: no sortí

## Referències

* ↑ Sven Kramer fou desqualificat per realitzar el canvi de carril de forma incorrecta.
* ↑ Enrico Fabris no participà en trobar-se indisposat.

## Enllaços externs

* (anglès) www.vancouver2010.com - 10.000 m. masculins
# Monte Chiadenis

El Monte Chiadenis (Furlà: Cjadenis, que significa "cadenes") és una muntanya de 2.459 m de la serralada dels Alps Càrnics, situada entre les comuni de Sappada (regió del Vèneto) i de Forni Avoltri (regió de Friül-Venècia Júlia).
Durant la Primera Guerra Mundial (1915–1917) va ser un dels llocs amb ferotges lluites entre els alpini italianas i els Kaiserjäger austríacs.

## Classificació

Segons la SOIUSA, la classificació del Mont Chiadenis és la següent:
* Gran part: Alps orientals
* Gran sector: Alps del sud-est
* Secció: Alps Càrnics i del Gail
* Subsecció: Alps Càrnics
* Supergrup: Alps Càrnics occidentals
* Grup: Grup de Peralba-Rinaldo
* Subgrup: Massís Peralba-Avanza
* Codi: II/C-33.I-A.2.a

## Vegeu també

* Teatre d'operacions d'Itàlia
# Museu Nacional d'Antropologia (Angola)

El Museu Nacional d'Antropologia es troba al barri Os Coqueiros, a la ciutat de Luanda, a Angola.
Fou fundat el 13 de novembre de 1976, el Museu Nacional d'Antropologia fou la primera institució museològica creada després de la guerra de la Independència d'Angola esdevinguda un any abans.
Aquesta institució científica, cultural i educativa es dedica a la recollida, la investigació, la conservació, la valorització i la difusió del patrimoni cultural angolès. El Museu Nacional d'Antropologia consta de 14 sales distribuïdes en dues plantes que acullen 6.000 peces tradicionals, com ara utensilis agrícoles, caça i pesca, fosa de ferro, instruments musicals, joies, trossos d'escorça i fotografies dels khoisan., Els que gaudeixen de música tenen l'oportunitat de conèixer els diferents instruments tradicionals d'Angola i escoltar una demostració de l'ús de marimba. La gran atracció del museu és l'habitació de les màscares que presenta els símbols dels rituals dels pobles bantu.
A més del seu nucli permanent, el museu acull també diverses exposicions temporals.

## Referències

* ↑ Africa today. Xangai Editora, octubre 2005, p. 171.
* ↑ «Museu Nacional de Antropologia» (en portuguese). Fodor's. [Consulta: 29 maig 2015].
* ↑ «Peças da região sudoeste patentes no Museu de Antropologia». Arxivat de l'original el 2010-01-18. [Consulta: 22 gener 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial (portuguès)
# Gustaf Carlsson

Gustaf Carlsson (Estocolm, 22 de juliol de 1894 - Estocolm, 12 d'agost de 1942) fou un futbolista suec, que jugava de migcampista, que va competir durant la dècada de 1910 i 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze en la competició de futbol.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del Mariebergs IK entre 1910 i 1926. Amb la selecció nacional jugà 13 partits, en què no marcà cap gol.

## Referències

* ↑ «Gustaf Carlsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 23 abril 2018].
* ↑ Gustaf Carlsson - national-football-teams.com (anglès)
# Hartmut Krüger

Hartmut Krüger (Güsen, 8 de maig de 1953) fou un jugador d'handbol alemany que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
Amb la selecció de la República Democràtica Alemanya jugà 157 partits. El 1978 i 1986 va guanyar la medalla de bronze al Campionat del món d'handbol. El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol. A nivell de clubs jugà al SC Magdeburg, amb qui guanyà set lligues de la República Democràtica Alemanya i la Copa d'Europa de 1978 i 1981. Posteriorment, entre 1989 i 1993, fou entrenador del SC Magdeburg.
El 1980 va ser guardonat amb l'Ordre del Mèrit Patriòtic de plata i el 1984 amb la d'or.

## Referències

* ↑ «Hartmut Krüger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de setembre 2011. [Consulta: 5 setembre 2019].
* ↑ Neues Deutschland, 22. agost 1980, S. 3
* ↑ Neues Deutschland, 1./2. setembre 1984, S. 4
# Museu d'Art Asiàtic de Corfú

El Museu d'Art Asiàtic de Corfú és únic a Grècia i un dels més importants d'Europa en la seua categoria. Conté unes 11.000 peces, que van des del s. XI a.n.e. fins al xx, i cobreix una gran varietat d'estats asiàtics. La major part de la col·lecció (més de 10.000 peces) ve de la Xina i el Japó. La resta, del Tibet, Corea, Índia, Pakistan, Nepal, Tailàndia i Cambodja.

## Col·leccions

El museu es va fundar l'any 1928, arran de la donació de la col·lecció de Grigórios Manos a l'estat grec i, des d'aleshores, el museu ha crescut gràcies a donacions privades.
La més important, que constitueix el nucli del museu, és la col·lecció originària, que fou col·lecció privada del diplomàtic Grigórios Manos, ambaixador de Grècia a França i Àustria a la fi del s. XIX. La seua col·lecció contenia més de 10.500 objectes, entre els quals artefactes metàl·lics, ceràmica, gravats en fusta, pintures, armes, escultures i altres peces menors, provinents de la Xina, Corea i el Japó. La segona major donació és la col·lecció de Nikolaos Jatvasileiou, que fou ambaixador de Grècia a l'Índia i el Japó. Aquesta inclou 450 objectes, sobretot tapissos coreans i japonesos, així com escultures índies, tailandeses o pakistaneses (entre aquestes, escultures grecobudistes de Gadara). La col·lecció de Jarilaos Jiotakis, un comerciant grec que visqué als Països Baixos durant anys, és la tercera major donació, amb 341 peces de ceràmica xinesa d'exportació dels s. XVI al XVIII. També són dignes d'esment les col·leccions menors de Petros Almanajos (porcellana i pintures xineses; catifes perses), Iordanis Sinisoglou (ceràmica i mobles xinesos) i Yanis Kolas.

## Ubicació i estructura

El museu es troba al palau de Sant Miquel i Sant Jordi (el palau Reial), un imponent edifici de tres plantes fundat al 1819 i un bell exemple d'arquitectura neoclàssica, situat a l'extrem nord de la plaça Spianada. Les sales d'exposició ocupen la planta baixa i la primera, i estan àmpliament remodelades. L'ala oest de la primera planta recull la col·lecció japonesa, mentre que l'ala est recull la col·lecció xinesa. Les obres d'altres estats estan distribuïdes entre aquests dos grans grups. Les sales principals, que són la del Senat a la planta baixa i la Rotonda, sala del tron i menjador a la primera planta, estan restaurades i obertes al públic. Les dependències del museu també contenen laboratoris especialitzats en la conservació de paper, fusta, ceràmica i metall, així com oficines, magatzems, un arxiu fotogràfic, una biblioteca molt assortida i una sala de lectura.

## Altres activitats

El museu organitza exposicions temporals i col·labora amb altres museus i especialistes amb interessos semblants.

## Referències

* 1 2 3 «Museum of Asian Art Corfu | St Michael & St George Palace» (en anglès), 17-09-2019. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Museum of Asian Art» (en anglès americà), 22-09-2020. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Donants» (en anglès). Museum of Asian Art Corfu, 30-01-2021. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «The Unique Corfu Museum of Asian Art» (en anglès). Domes Stories, 17-02-2023. [Consulta: 4 febrer 2024].
# Temporada 1987-1988 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 1987-1988 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Segona B)

* Tercera divisió, grup 5è: segona posició.

#### Segona volta
## Referències

* ↑ Aquest partit, inicialment previst el 4 d'octubre de 1987, es va ajornar pels aiguats caiguts a la capital del Pla de l'Estany.

## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.