OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brooke Raboutou

Brooke Raboutou (Boulder, 9 d'abril de 2001) és una escaladora professional estatunidenca. Als 9 anys, va aconseguir un V10 (7C+) i es va convertir en la dona més jove a escalar un 5.13b (8a). Als 10 anys, va aconseguir un V11 (8a) i es va convertir en la dona més jove a escalar un 5.13d (8b). Als 11 anys també va ser la primera dona a aconseguir un 5.14b (8c).
El 2019, va acabar novena en el Campionat del Món d'Escalada combinada classificant-se per als Jocs Olímpics de Tòquio 2020, on va acabar en 5è lloc a la prova inaugural d'escalada esportiva dels Jocs Olímpics.
Brooke Raboutou es filla de Robyn Erbesfield-Raboutou, cinc vegades campiona dels Estats Units d'Amèrica i quatre vegades campiona de la Copa del Món, i Didier Raboutou, tres vegades campió de la Copa del Món.

## Referències

* ↑ «Brooke Raboutou Profile». gymclimber.com. [Consulta: 20 març 2020].
* ↑ «Brooke Raboutou: First-Ever American Climber to Qualify for Olympics» (en anglès americà). Your Boulder, 09-09-2019. [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ Zaccardi, Nick. «Brooke Raboutou is first U.S. Olympic sport climbing qualifier». NBC Sports, 18-08-2019.
* ↑ «Boulder woman is first American to qualify for Olympic climbing — ever» (en anglès americà). The Know, 04-09-2019. [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ Luke, Steven «Former USD Student Climbs Toward Olympic History». NBC San Diego, 07-04-2021.
* ↑ «Olympic Games». www.ifsc-climbing.org. [Consulta: 20 agost 2021].
* ↑ «Race on! Meet Brooke, 13, the world record breaking rock climber who lives life on the l-edge». Arxivat de l'original el 16 de juliol 2021. [Consulta: 4 febrer 2016].
# Bàdaca

Bàdaca (en grec antic Βάδακη) va ser una ciutat de Susiana on es va retirar Antígon després de ser derrotat per Èumenes.
No se sap ben bé on era, però podria ser Shahpur o Karun, a menys de 50 km al nord-oest de Susa (Iran).

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 407

## Referències

* ↑ Tal com diu Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIX, 9
* ↑ Smith, William (ed.). «Badaca». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 novembre 2021].
# Marlène Laruelle

Marlène Laruelle (Maisons-Alfort, Vall del Marne, 21 de desembre de 1972) és una historiadora, sociòloga i politòloga francesa, especialitzada en l'estudi de Rússia i l'Àsia central. El seu camp d'interès es troba en la política, la cultura i la societat del món postsoviètic, a més d'ideologies com l'eurasianisme.

## Obra
### Autora

* L'idéologie eurasiste russe ou comment penser l'Empire (Paris: L'Harmattan, 1999).[2][3][4]
* Mythe aryen et rêve impérial dans la Russie du XIXe siècle (Paris: Editions du CNRS, 2005).[5][6]
* Russian Eurasianism. An Ideology of Empire (Washington D. de C.: Woodrow Wilson Press/Johns Hopkins University Press, 2008).[7][8]
* In the Name of the Nation. Nationalism and Politics in contemporary Russia (Nova York: Palgrave/MacMillan, 2009).[9]
* Le nouveau nationalisme russe: donis repères pour comprendre (Paris: L'œuvre Éditions, 2010).[10][11]
* Globalizing Central Àsia. Geopolitics And The Challenges Of Economic Development (Nova York: M.I. Sharpe, 2012), coautora amb Sebastien Peyrouse.[12][13]
* The ‘Chinese Question' in Central Àsia. Domestic Order, Social Changes, and the Chinese Factor (London/Nova York: Columbia University Press and Hurst, 2012), coautora amb Sebastien Peyrouse.[14][15][16]
* Russia's Arctic Strategies and the Future of the Far North (Nova York: M.I. Sharpe, 2014).[17][18]

### Altres

* (ed.) Russian Nationalism and the National Reassertion of Russia (London: Routledge, 2009).[19]
* (ed.) Mapping Central Àsia: Indian Perceptions and Strategies (Farnham, UK: Asghate, 2011), amb Sebastien Peyrouse.[20][21]
* (dir.) Dynamiques migratoires et changements sociaux en Asie centrale (Paris, Petra Éditions, 2010).[22]
* (ed.) Xina and Índia in Central Àsia. A new “Great Game”? (Nova York: Palgrave Macmillan, 2010), amb Jean-François Huchet, Sébastien Peyrouse i Bayram Balci.[23]
* (ed.) Eurasianism and the European Far Right: Reshaping the Europe-Russia Relationship (Lexington Books, 2015).
* (ed.) Between Europe and Àsia: The Origins, Theories, and Legacies of Russian Eurasianism (University of Pittsburgh Press, 2015).
# Reindert Brasser

Reindert Brasser (Amsterdam, 20 de novembre de 1912 - Amsterdam, 30 d'agost de 1999) fou un atleta neerlandès, especialista en el decatló i les curses de tanques, que va competir durant les dècades de 1930 i de 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Fou cinquè en el decatló i dotzè en el salt d'alçada. El 1938 guanyà una medalla de bronze en la cursa dels 110 metres tanques al Campionat d'Europa d'atletisme, rere Donald Finlay i Håkan Lidman.
Gràcies a la seva versatilitat va guanyar nombrosos campionats neerlandesos: en els 110 metres tanques (1937 a 1939), salt d'alçada (1933, 1934 i 1936), llançament de disc (1927, 1946 i 1947) i en decatló (1934, 1935 i 1937). També va guanyar el Campionat de Gran Bretanya (AAA) en els 120 iardes tanques el 1939, així com el campionat AAA en llançament de disc el 1946 i el 1947. Va millorar el rècord nacional dels 110 metres tanques en tres ocasions, dues el de salt d'alçada i tres el de decatló.

## Millors marques

* 110 metres tanques. 14.5" (1939)
* Salt d'alçada. 1,946 metres (1935)
* Decatló. 7.046 punts (1936)

## Referències

* ↑ «Reindert Brasser Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «NUTS - AAA and National Championships Medallists - 120y/110m Hurdles». [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «NUTS - AAA and National Championships Medallists - Discus». [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 78, 95 i 177-178. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 25 abril 2020].
# Nieuwe Maas

El Nieuwe Maas (neerlandès: ˌniu.ə ˈmaːs, "Mosa Nou") és un riu distributari del Rin, així com un antic distributari del Mosa, situat a Holanda Meridional, als Països Baixos. Aquest riu discorre des de la confluència dels rius Noord i Lek i, cap a l'oest, fins a arribar a Rotterdam. Acaba a l'oest de la ciutat, on troba l'Oude Maas ("Mosa Antic"), prop de Vlaardingen, per formar el Het Scheur. Després d'unes poques milles el Scheur continua com a l'artificial Nieuwe Waterweg. La longitud total del Nieuwe Maas (excluint el Scheur) és d'uns 24 km aproximadament.
El Nieuwe Maas discorre a través d'algunes de les àrees més desenvolupades i habitades dels Països Baixos. A les seves ribes s'hi troben diversos ports i indústries.

## Història

Ja durant l'edat medieval el riu era considerat com una continuació del riu Merwede, que al seu torn és un distributari del Rin, i fou anomenat així. No obstant, al segle xiii diverses inundacions van forçar al Mosa a canviar el seu curs principal cap al Merwede. Des d'aleshores, diverses branques del Merwede foren nomenades Mosa, tal com va passar amb el Nieuwe Maas.
Al segle xix la connexió entre el Mosa i el Rin es va tancar per complet (l'actual Afgedamde Maas), i al Mosa se li va donar una nova boca artificial, el Bergse Maas. La separació resultant dels rius Rin i Mosa va reduir el risc d'inundacions, essent considerat un dels grans èxits de l'enginyeria hidràulica neerlandesa, abans d'acabar-se els treballs de Zuiderzee i del Pla Delta. Des d'aleshores, el Nieuwe Maas només rep aigua del Rin.

## Referències

* ↑ Van der Aalst & De Jongh. Honderd Jaar Bergse Maas (en dutch). Pictures Publishing, 2004. ISBN 90 73187 50 8.
* ↑ Wols, Rien. «De Uitvoering van de Maasmondingswerken» (en dutch), 2011.
# Raika Fujii

Raika Fujii (japonès: 藤井来夏) (Kyoto, 5 de juliol de 1974) és una exnedadora japonesa, especialitzada en natació sincronitzada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atlanta, on guanyà la medalla de bronze en la competició per equips. Quatre anys més tard, als Jocs de Sydney, guanyà la medalla de plata en la mateixa competició.

## Referències

* ↑ «Raika Fujii Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 27 març 2020].
# Burkhard Gantenbein

Burkhard Gantenbein (Suïssa, 14 de juliol de 1912 - 27 d'agost de 2007) fou un jugador d'handbol suís que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Burkhard Gantenbein Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 14 desembre 2018].
# Castell de Puyguilhem

El castell de Puyguilhem és als voltants de Vilars (Dordonya). Construït al segle xvi, el castell és d'estil renaixentista, semblant al dels castells del Loira. El castell és modest en les seves dimensions. Mondot de Lamarthonie el destinava a servir de residència secundària per la caça. La seva disposició implica les habitacions estrictament necessàries per la vida d'un noble de l'època. El parc conté també un colomar. L'edifici ha estat classificat monument històric el 1881, desclassificat el 1887 i reordenat de nou el 1912. El 1938, l'Estat expropia amb raó d'utilitat pública el seu propietari i el castell va caure en ruïnes. Uns anys més tard, comença una restauració que durarà 20 anys. El monument pertany avui a una societat privada que posseeix diversos altres indrets culturals de la regió.
La construcció comença el 1513, comanditada per Mondot de Lamarthonie, primer president del Parlament de París i parent de Francesc I i de la seva mare Lluïsa de Savoia, i que administra el regne mentre el rei marxa a la guerra. L'edificació es va desenvolupar en dues etapes : la primera s'acaba el 1524 i comprenia els fonaments, una part de la torre d'angle i la garita hexagonal, el segona s'acaba el 1535. La seva concepció oscil·la entre dues èpoques, medieval i renaixement. Diversos elements recorden l'estil gòtic de l'edat mitjana, sobretot l'absència de simetria de l'edifici i les parts interiors mentre que la façana exterior evoca les dels castells del Loira que el seu propietari coneix bé, ja que freqüentava la cort del Rei.
# Renato Barbieri

Renato Barbieri (Liorna, 15 de gener de 1903 - Liorna, 11 de novembre de 1980) va ser un remer italià que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat d'Europa, una d'or i tres de plata.

## Referències

* 1 2 «Renato Barbieri Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 21 gener 2019].
# Serguei Grigoriants

Serguei Mikhàilovitx Grigoriants (rus: Сергей Михайлович Григорьянц), Taixkent, 2 de novembre de 1983, és un jugador d'escacs rus, que té el títol de Gran Mestre des de 2003. El 2018 es va casar amb la Gran Mestre Femenina hongaresa Petra Papp, i actualment representa internacionalment la federació hongaresa.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2022, hi tenia un Elo de 2553 punts, cosa que en feia el jugador número 15 d'Hongria. El seu màxim Elo va ser de 2606 punts, a la llista de l'agost de 2015.

## Resultats destacats en competició

El 2004 empatà als llocs 1r–6è amb Ievgueni Naier, Artiom Timoféiev, Zoltan Gyimesi, Oleg Kornéiev i Kaido Külaots a l'obert d'escacs de Cappelle-la-Grande, El 2005, es va proclamar Campió de Moscou.
L'abril de 2014, jugà el fort Karpos Open, a Skopje, i empatà al segon lloc amb 7 punts sobre 9 partides amb un grup de sis altres jugadors: Eduardo Iturrizaga, Robert Markus, Andrey Vovk, Zdenko Kozul, Davorin Kuljasevic i Iván Salgado, mig punt per sota del guanyador, Kiril Gueorguiev. El juliol de 2015 fou subcampió de l'Obert de Benasc amb 8 punts de 10, empatant amb els Grans Mestres Jorge Cori, Daniel Naroditsky, Julio Granda, Ievgueni Romànov i Tal Baron, i a mig punt del campió Baskaran Adhiban.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Serguei Grigoriants» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ «Ещё одна шахматная семья: поженились Сергей Григорьянц и Петра Папп (Another chess family: Sergei Grigoriants and Petra Papp are married)». chess-news.ru, 20-06-2018. Arxivat de l'original el 2018-06-22. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Hongria"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ «Evolució Elo de Serguei Grigoriants» (en anglès). FIDE consulta= 9 d'abril de 2020.
* ↑ Crowther, Mark. «TWIC: Cappelle-la-Grande 2004» (en anglès). London Chess Center. Arxivat de l'original el 2008-07-04. [Consulta: 4 abril 2010].
* ↑ «Kiril Georgiev clear first in Karpos Open 2014» (en anglès). chessdom.com, 16-04-2014. [Consulta: 26 octubre 2014].
* ↑ «Adhiban gana el Open de Benasque 2015». chessbase.com. [Consulta: 14 agost 2015].
# Rainer Tscharke

Rainer Tscharke (Babelsberg, 1 d'agost de 1942) és un ex-jugador de voleibol alemany que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on fou quart en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, guanyà la medalla de plata en la mateixa competició. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de voleibol de 1970 i a la Copa del Món de voleibol de 1969. A nivell de clubs jugà al TSC Berlín. Un cop retirat, el 1973, passà a exercir d'entrenador en diferents equips alemanys, amb els quals guanyà tres copes de la RDA.

## Referències

* ↑ «Rainer Tscharke Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2012. [Consulta: 3 octubre 2019].
* ↑ «Men Volleyball VII World Championship 1970 Sofia (BUL) - 20.09-02.10 - Winner East Germany». todor66.com. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ Volker Kluge. Lexikon Sportler in der DDR. Neues Leben, Berlin 2009, ISBN 978-3-355-01759-6, pàg. 471-472
# Carin Nilsson

Carin Maria Nilsson (Estocolm, 10 de desembre de 1904 – Branchville, Nova Jersey, 20 de desembre de 1999) va ser una nedadora sueca que va prendre part en els Jocs Olímpics de 1920 d'Anvers.
En ells disputà les tres proves del programa de natació: en els 100 metres lliures i 300 metres lliures fou eliminada en sèries, mentre en el relleu 4 x 100 metres lliures guanyà la medalla de bronze formant equip amb Emy Machnow, Aina Berg i Jane Gylling.

## Referències

* 1 2 «Carin Nilsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de març 2016. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ Carin Nilsson. Swedish Olympic Committee
# Calamiana variegata

Calamiana variegata és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: Singapur, Tailàndia i Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Herre A. W. C. T., 1945. Notes on fishes in the Zoological Museum of Stanford University. XIX.--Two new Philippine gobies, with key to the genera of gobies with vomerine teeth. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 58. 77-81.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Peters, W. (C. H.), 1868. Über die von Hrn. Dr. F. Jagor in dem ostindischen Archipel gesammelten und dem Königl. zoologischen Museum übergebenen Fische. Monatsberichte der Akademie der Wissenschaft zu Berlin 1868: 254-281.
* ↑ «Calamiana variegata». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 «Calamiana variegata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Larson, H.K., 2001. A revision of the gobiid fish genus Mugilogobius (Teleostei: Gobioidei), and its systematic placement. Rec. West. Aust. Mus. (Suppl. Núm. 62):1-233.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Renato Petronio

Renato Petronio (Piran, 5 de febrer de 1891 - Portogruaro, 9 d'abril de 1976) fou un remer italià que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Valerio Perentin, Giliante D'Este, Nicolò Vittori i Giovanni Delise i n'era el timoner. El 1936, als Jocs de Berlín, va quedar eliminat en la repesca de la prova del quatre amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles al Campionat d'Europa de rem, quatre d'or, una de plata i una de bronze, entre 1929 i 1935, sempre en la prova dels quatre amb timoner.

## Referències

* 1 2 «Renato Petronio Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 31 d’agost 2011. [Consulta: 9 octubre 2018].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer m.Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Matthias Bluebaum

Matthias Bluebaum (Lemgo, 18 d'abril de 1997), és un jugador d'escacs alemany, que té el títol de Gran Mestre des de 2015. El seu pare és en Karl-Ernst Bluebaum.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2642 punts, cosa que en feia el jugador número 4 (en actiu) d'Alemanya. El seu màxim Elo va ser de 2674 punts, a la llista de l'agost de 2021.

## Resultats destacats en competició

El setembre de 2015, fou tercer al Campionat del món d'escacs juvenil amb 9 punts de 13 (+6–1=6), un punt per darrere de Mikhail Antipov i Jan-Krzysztof Duda.
El març de 2016 va guanyar l'Obert de Grenke amb 7½ punts de 9 (+6–0=3). Vladímir Fedosséiev, Nikita Vitiúgov, Milos Perunovic, Ni Hua i Francisco Vallejo Pons també feren 7½ punts de 9 però Bluebaum guanyà en tenir millor els punts de desempat. El juliol de 2016 va guanyar el Xtracon Chess Open, amb 8 punts de 10 (+6–0=4), els mateixos punts que Aleksei Xírov, Bassem Amin, Jonathan Carlstedt, Mihail Marin, Jon Ludvig Hammer i Jean-Marc Degraeve però amb millor desempat. El setembre va participar en l'Olimpíada d'escacs de 2016 jugat a Bakú representant Alemanya, i on va fer 7½ de 10 amb una performance de 2744.
Del 30 de maig al 10 de juny de 2017, va prendre part en el Campionat d'Europa individual on va fer 8 punts d'11 (+6–1=4), mig punt per sota de Maksim Matlakov, Baadur Jobava i Vladímir Fedosséiev. Matlakov guanyà el torneig en el desempat. Amb aquest resultat li donà dret a participar el setembre a la Copa del Món de 2017, on va derrotar a Sandro Mareco per 1½ a ½ a la primera ronda. A la segona ronda fou emparellat amb Wesley So que empatà a 1 a les partides clàssiques però derrotat a les partides ràpides de desempat.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Matthias Bluebaum» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Alemanya"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 gener 2022].
* ↑ «Evolució d'Elo de Matthias Bluebaum» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 gener 2022].
* ↑ «FIDE World Junior sub-20 Championship (Open)». Chess Results. [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «Rangliste A-Open» (en alemany). Grenke Chess. [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «Matthias Blübaum gewinnt GRENKE Chess Open». Arxivat de l'original el 31 de març 2016. [Consulta: 17 novembre 2017]. (georgià)
* ↑ «Xtracon Chess Open 2016». Chess Results. [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «Bluebaum Wins Xtracon Open, Shirov 2nd». Chess.com. [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «42nd Chess Olympiad: Baku 2016». [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «European Individual Chess Championship 2017 - Final Ranking after 11 Rounds». Chess Results. [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «World Cup 2017, Runde 1: 42 Entscheidungen, 22 Tiebreaks». ChessBase. [Consulta: 17 novembre 2017]. (georgià)
* ↑ «World Cup 2017 Runde 2: 7 Siege, 25 Remis». ChessBase. [Consulta: 17 novembre 2017]. (georgià)
* ↑ «World Cup 2017, Runde 2: Favoriten auf dem Vormarsch». ChessBase. [Consulta: 17 novembre 2017]. (georgià)
# Ralph Breyer

Ralph Breyer (Chicago, 23 de febrer de 1904 - Long Beach, 8 de maig de 1991) va ser un nedador estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar dues proves del programa de natació. En els 4x200 metres lliures guanyà la medalla d'or, mentre en els 400 metres lliures quedà eliminat en sèries.
Durant la seva carrera esportiva també guanyà tres campionats d'estil lliure de la NCAA.

## Referències

* 1 2 «Ralph Breyer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de novembre 2012. [Consulta: 16 abril 2018].
# Ma Qun

Ma Qun (en xinès 马群, en Pinyin: Mǎ Qún; nascut el 5 de novembre de 1991 a Shandong) és un jugador d'escacs xinès, que té el títol de Gran Mestre des de 2013.
A la llista d'Elo de la FIDE del juny de 2020, hi tenia un Elo de 2630 punts, cosa que en feia el jugador número 12 (en actiu) de la Xina. El seu màxim Elo va ser de 2648 punts, a la llista del gener de 2018.

## Resultats destacats en competició

A les darreries de 2013 empatà al primer lloc amb sis jugadors més al torneig de nadal de Hastings
L'agost de 2016 fou campió del XVIII Obert de Sants amb 8 punts de 10, empatat en punts amb Wan Yunguo, Jorge Cori, Krishnan Sasikiran, Cristhian Cruz i Jules Moussard.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Ma Qun» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Xina"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ «Evolució Elo de Ma Qun» (en anglès). FIDE consulta= 7 de juny de 2020.
* ↑ «89è Torneig d'escacs de Hastings 2013-14» (en anglès). The Week In Chess. [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ «XVIII Open Internacional d'escacs de Sants, Hostafrancs i la Bordeta». http://chess-results.com.+[Consulta: 29 agost 2016].
# Rasa de cal Reig

La rasa de Cal Reig és un afluent per la dreta de la Ribera Salada.
Neix a 860 m d'altitud, a la font de la Devesa, al vessant meridional de la Roca de Montpol.
Durant tot el seu recorregut manté la direcció NW-SE. Als 817 m d'alt. travessa el camí que va del santuari de la Mare de Déu de Massarrúbies fins a Montpol passant per l'obaga de Pujolets i durant gairebé 1 km avançarà en paral·lel a aquest camí que transcorre per la seva banda dreta. Quan arriba a l'alçada de l'obaga de la Mare de Déu, se'n va allunyant per passar a 150 m de la Sort i desguassa a la Ribera Salada 150 m al sud de la masia de cal Reig i pràcticament davant per davant de la rasa de Sales, a 597 m d'altitud.

## Fonts

* ↑ Totes les dades han estat extretes de l'edició digital del mapa 1:5.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya