OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Susterris

Susterris és un indret del terme municipal de Talarn, al Pallars Jussà, on, a principis del segle xx, fou construïda la presa del Pantà de Sant Antoni.
Es tracta del territori al nord de la presa del pantà de Sant Antoni, on hi ha les instal·lacions ludicoesportives del pantà. També hi ha Casa Gaset i el càmping Gaset. Tot plegat forma una petita caseria, que duu el mateix nom de l'indret: Susterris.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Marash Kumbulla

Marash Kumbulla (nascut el 8 de febrer de 2000) és un futbolista professional albanès que juga com a central a l'RCD Espanyol, cedit per l'AS Roma. Nascut a Itàlia, juga per la selecció d'Albània.

## Carrera de club

Kumbulla va fer el seu debut com a professional amb l'Hellas Verona el 12 d'agost de 2018, començant en una derrota per 2-0 a casa davant el Catània a la Copa Itàlia.
El 17 de setembre de 2020, Kumbulla es va unir a l'AS Roma cedit amb obligació de compra. L'1 de febrer de 2024 es va traslladar cedit a la US Sassuolo.
El 17 d'agost de 2024, Kumbulla va ser cedit al RCD Espanyol de la Lliga amb un contracte de cessió d'un any.

## Carrera internacional

Kumbulla va debutar com a sènior amb la selecció d'Albània el 14 d'octubre de 2019, en una victòria fora de casa per 4-0 contra Moldàvia en una eliminatòria per a l'Eurocopa 2020 . Va entrar per Ardian Ismajli al minut 89.

## Palmarès

Roma
* UEFA Europa Conference League: 2021–22
* Subcampió de la UEFA Europa League: 2022–23

## Referències

* ↑ «Kumbulla, Marash» (en castellà). Royal Spanish Football Federation. [Consulta: 14 setembre 2024].
* ↑ «Marash Kumbulla». Arxivat de l'original el 31 desembre 2021. [Consulta: 25 gener 2022].
* ↑ «Game Report by Soccerway». Soccerway, 12-08-2018. Arxivat de l'original el 31 octubre 2018. [Consulta: 30 octubre 2018].
* ↑ «Marash Kumbulla is shining in Serie A, the Albanian is wanted by Inter». Oculus News, 24-11-2019. Arxivat de l'original el 29 febrer 2020. [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ «UFFICIALE: Roma, preso il difensore Kumbulla. Diaby e Cancellieri all'Hellas Verona».
* ↑ «MARASH KUMBULLA ARRIVA IN NEROVERDE IN PRESTITO DALLA ROMA» (en italià). Sassuolo, 01-02-2024. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2024. [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ «Marash Kumbulla joins on loan». RCD Espanyol, 17-08-2024. [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Kumbulla, inscrito en LaLiga» (en castellà), 22-08-2024. [Consulta: 23 octubre 2024].
* ↑ «Moldova v Albania game report». ESPN, 14-10-2019.
* ↑ , 25-05-2022.

## Enllaços externs

* Marash Kumbulla al web de l'AS Roma
* Marash Kumbulla – Fitxa i estadístiques a la UEFA
# Víctor Heredia

Víctor Heredia (Buenos Aires, 24 de gener de 1947) és un cantautor argentí.
Des de molt jove es va dedicar a la interpretació musical. El 1967, després d'actuar en ràdios, festivals, etc., va guanyar el premi Revelación Juvenil al Festival de Cosquín, amb la seva zamba Para cobrar altura. A partir d'aquest moment, es va presentar amb importants figures del folclore argentí.
El disc El viejo Matías arriba a les 500 000 còpies venudes. Es presenta en diversos concerts amb Joan Manuel Serrat, tot gravant amb ell la peça Mara.
El 1978, durant la dictadura militar autoanomenada Procés de Reorganització Nacional, va haver d'exiliar-se a l'estat espanyol, país en el qual va gravar dos discs. Torna a l'Argentina el 1982, donant concerts amb importants artistes del folklore argentí per a milers d'espectadors.
A finals de la dècada de 1980 va formar duo amb el cantautor León Gieco, aconseguint audiències multitudinàries.
El 1993 es va presentar al Festival de Cosquín, en el qual el van donar el premi Consagración.

## Referències

* «Víctor Heredia. Biografía» (en castellà). Radio RedDelSur.
* «Víctor Heredia» (en castellà). CMTV. el portal de la música.
# Eleccions legislatives islandeses de 1978

Les eleccions legislatives islandeses de 1978 es van dur a terme el 25 de juny d'aquest any per a escollir als membres de l'Alþingi. El més votat fou el Partit de la Independència, obtenint 14 dels 40 escons de la Cambra Baixa de l'Alþingi, i Ólafur Jóhannesson fou primer ministre d'Islàndia d'un govern de coalició entre el Partit de la Independència i el Partit Progressista.

## Resultats electorals

Resultats de les eleccions legislatives d'Islàndia del 25 de juny de 1978
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit de la Independència (Sjálfstæðisflokkurinn) | 39,982 | 32.7 | 20 | -5 |
| | Aliança Popular (Alþýðubandalagið) | 27,952 | 22.9 | 14 | +3 |
| | Partit Socialdemòcrata (Alþýðuflokkurinn) | 26,912 | 22.0 | 14 | +9 |
| | Partit Progressista (Framsóknarflokkurinn) | 20,656 | 16.9 | 12 | -5 |
| | Altres | 6,705 | 5.5 | 0 | -2 |
| Total (Participació 90,3%) | Total (Participació 90,3%) | 122,207 | 100 | 60 | |
| Font: Recursos electorals a Internet ||||||

## Referències

* ↑ Nohlen, D & Stöver, P (2010) Elections in Europe: A data handbook, p962 ISBN 978-3-8329-5609-7
* ↑ Nohlen & Stöver, p976
# Estació d'Espronceda

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Espronceda és una estació de les línies T5 i T6 de la xarxa del Trambesòs semisoterrada situada al costat mar de la Gran Via de les Corts Catalanes, entre els carrers Espronceda i Bac de Roda, al districte de Sant Martí de Barcelona i es va inaugurar el 14 d'octubre de 2006 amb l'obertura de la T5 entre Glòries i Besòs. La T6 hi circula des del 20 de febrer de 2012,
Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Can Jaumandreu | | Sant Martí de Provençals | Gorg |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Can Jaumandreu | | Sant Martí de Provençals | Estació de Sant Adrià |

## Accessos de l'estació

* Gran Via de les Corts Catalanes
* Entrada de l'estació
* Rampa d'accés a l'estació
* Andana direcció Gorg (T5) i Estació de Sant Adrià (T6) en primer terme

## Vegeu també

* Tram de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Aurornis xui

Aurornis xui és una espècie de dinosaure plumífer del grup dels celurosaures que visqué entre el Juràssic mitjà i el Juràssic superior en allò que avui en dia és la Xina. Es tracta de l'única espècie descrita del gènere Aurornis. Se n'han trobat restes fòssils a la formació de Tiaojishan. Podria ser el dinosaure més basal (primitiu) conegut fins ara. Apareix en el registre fòssil uns 10 milions d'anys abans que l'arqueòpterix, sovint esmentat com el primer ocell. Per altra banda, un estudi de diversos espècimens de l'avialat Anchiornis publicat el 2017 conclogué que els caràcters presents en Aurornis es troben dins del ventall de variabilitat d'Anchiornis. Els autors d'aquest estudi creuen que els dos tàxons són sinònims.

## Referències

* ↑ Entrada «Aurornis xui» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Godefroit, Pascal; Cau, Andrea; Hu, Dong-Yu; Escuillié, François; Wu, Wenhao; Dyke, Gareth «A Jurassic avialan dinosaur from China resolves the early phylogenetic history of birds» (en anglès). Nature, 498, 7454, 2013, pàg. 359–362. Bibcode: 2013Natur.498..359G. DOI: 10.1038/nature12168. PMID: 23719374.
* ↑ Pei, R.; Li, Q.; Meng, Q.; Norell, M.A.; Gao, K. «New specimens of Anchiornis huxleyi (Theropoda, Paraves) from the late Jurassic of northeastern China» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 411, 13-04-2017, pàg. 1-66. DOI: 10.1206/0003-0090-411.1.1.
# Nanictosaure

El nanictosaure (Nanictosaurus kitchingi) és una espècie de cinodont extint de la família dels trinaxodòntids que visqué durant el Permià superior en allò que avui en dia és Sud-àfrica. Les proporcions generals del crani són semblants a les de Thrinaxodon. Té un paladar secundari complet. Malgrat que s'han descrit diverses espècies del gènere Nanictosaurus, avui en dia tan sols se'n reconeix aquesta. La seva classificació taxonòmica és incerta: hi ha autors que l'inclouen dins la família dels galesàurids.

## Referències

* ↑ Entrada «Nanictosaurus kitchingi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Van Heerden i Rubidge, 1990, p. 43.

## Bibliografia

* Van Heerden, J.; Rubidge, B. «The affinities of the early cynodont reptile, Nanictosaurus» (en anglès). Palaeontologia Africana, 27, 1990, pàg. 41-44.
# Estació de Sant Martí de Provençals

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Sant Martí de Provençals és una estació de les línies T5 i T6 de la xarxa del Trambesòs semisoterrada situada al costat mar de la Gran Via de les Corts Catalanes al districte de Sant Martí de Barcelona i es va inaugurar el 14 d'octubre de 2006 amb l'obertura de la T5 entre Glòries i Besòs. La T6 hi circula des del 20 de febrer de 2012.
Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Espronceda | | Besòs | Gorg |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Espronceda | | Besòs | Estació de Sant Adrià |

## Accessos de l'estació

* Gran Via de les Corts Catalanes

## Vegeu també

* Tram de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Focosaure

El focosaure (Phocosaurus megischion) és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels tapinocefàlids. Es tracta de l'únic representant conegut del gènere Phocosaurus i visqué durant el Permià mitjà en allò que avui en dia és el sud d'Àfrica. Se n'han trobat restes fòssils a la província sud-africana del Cap Occidental. Fou descrit principalment a partir de material postcranial, tot i que des d'aleshores també se n'han trobat restes cranials. Alguns científics l'han sinonimitzat amb Tapinocephalus, però al segle xxi se'l considera una espècie vàlida.

## Referències

* 1 2 Entrada «Phocosaurus megischion» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Atayman, Rubidge i Abdala, 2009, p. 88.
* ↑ Atayman, Rubidge i Abdala, 2009, p. 88 i 89.

## Bibliografia

* Atayman, S.; Rubidge, B. S.; Abdala, F. «Taxonomic re-evaluation of tapinocephalid dinocephalians» (en anglès). Palaeontologia Africana, 44, 2009, pàg. 87-90. DOI: 10.13140/RG.2.1.3932.6482.
# Titanocetus sammarinensis

Titanocetus sammarinensis és una espècie extinta de cetaci de la família dels cetotèrids.

## Descobriment

Les restes fòssils de Titanocetus foren descobertes en dipòsits marins del Languià (Miocè mitjà) de la formació del Fumaiolo, a la República de San Marino. El cetaci fou descrit el 1900 pel paleontòleg italià, que el 1901 l'anomenà Aulocetus sammarinensis. Més d'un segle més tard, el paleontòleg Michelangelo Bisconi determinà que les restes eren massa diferents de l'espècie tipus del gènere Aulocetus i, per tant, erigí el nou gènere Titanocetus per acomodar-les.

## Morfologia

Aquest cetaci tenia un aspecte semblant al dels balenoptèrids d'avui en dia, tot i que era bastant més petit: el crani amb prou feines passava d'un metre de llargada, mentre que la llargada total de l'animal era d'uns sis metres.
Avui en dia és considerat un misticet primitiu. Dotat de barbes, presentava una barreja de caràcters moderns (com ara el seu rostre ample i pla) i primitius (com ara els ossos escatosos i parietals, que ocupen part de la finestra temporal).

## Referències

* ↑ Entrada «Titanocetus sammarinensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].

## Bibliografia

* Capellini, G. 1900. "Balenottera miocenica della Repubblica di San Marino". Atti della Reale Accademia dei Lincei 5: 233-235.
* Capellini, G. 1901. "Balenottera miocenica del Monte Titano Repubblica di S. Marino". Memorie della Regia Accademia delle Scienze all'Istituto di Bologna 5: 237-260.
* Bisconti, M. 2006. "Titanocetus, a new baleen whale from the Middle Miocene of northern Italy (Mammalia, Cetacea, Mysticeti)". Journal of Vertebrate Paleontology, 26(2): 344-354.
# Eosqualodon

Eosqualodon és un gènere extint de cetacis de la família dels esqualodòntids que visqueren durant l'Oligocè superior i el Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya i Itàlia, incloent-hi cranis, però, a diferència d'altres representants de la mateixa família, cap os periòtic o omòplat. Es diferencia de Squalodon pel fet de tenir la base rostral més ampla, la vora caudal de l'espiracle a l'altura de la part caudal de les òrbites i una construcció intertemporal poc desenvolupada.

## Referències

* 1 2 Entrada «Eosqualodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, p. 462.
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, p. 1.044.

## Bibliografia

* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
# Prodicynodon

Prodicynodon és un gènere extint de dicinodonts del Permià superior de Sud-àfrica. Se'n coneixen dues espècies: l'espècie tipus, P. pearstonensis, i P. beaufortensis, totes dues únicament a partir de l'holotip.
Els holotips de totes dues espècies són petits. Alguns científics han classificat Prodicynodon com a sinònim més antic de Chelydontops o com a Endothiodon joves. Tanmateix, en un resum publicat el 2014 en ocasió de l'assemblea general de la Society of Vertebrate Paleontology, Christian Kammerer i col·laboradors consideraren Prodicynodon un gènere vàlid molt proper als teroquelonis basant-se en la tomografia computada i resultats filogenètics no publicats, tot concordant amb King (1988) que els espècimens de Prodicynodon eren joves.

## Referències

* ↑ Entrada «Prodicynodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ King, G. M. 1988. Anomodontia. A: Wellnhofer, P. (editor). Handbuch der Paläoherpetologie, part 17C. Stuttgart i Nova York, Gustav Fischer Verlag.
* ↑ Cox, C. B. (1998). «The jaw function and adaptive radiation of the dicynodont mammal-like reptiles of the Karoo basin of South Africa». Zoological Journal of the Linnean Society, 122: 349–384. doi:10.1111/j.1096-3642.1998.tb02534.x
* ↑ Nehls, M., C. Kammerer i J. Fröbisch, 2014. «CT reconstruction and systematic position of the enigmatic dicynodont Prodicynodon beaufortensis». Journal of Vertebrate Paleontology, 34 (3, suplement): 194–195.
# Estació de Parc del Besòs

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Parc del Besòs és una estació de les línies T5 i T6 de la xarxa del Trambesòs situada sobre el carrer de Cristòfol de Moura a cavall dels barris de la Mina i del Besòs de Sant Adrià de Besòs i es va inaugurar el 5 de maig de 2007 amb la prolongació de la T5 entre Besòs i Sant Joan Baptista. La T6 hi circula des del 20 de febrer de 2012.
Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Alfons el Magnànim | | La Catalana | Gorg |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Alfons el Magnànim | | La Mina | Estació de Sant Adrià |

## Projectes

El "Pacte nacional per a les infraestructures" i el Pla Director d'Infraestructures 2009-2018 de l'Autoritat del Transport Metropolità (ATM) preveu l'ampliació de la línia 8 del metro de Barcelona fins aquesta estació.

## Referències

* ↑ «PDI de la regió metropolitana de Barcelona 2009-2018: Programa AX (ampliació de xarxa)» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità, 2009. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 21 setembre 2010].
* ↑ PDI 2009-2018, pàg. 167.
* ↑ «Perllongament de la línia Llobregat-Anoia dels FGC. TRAM: Plaça Espanya-Francesc Macià-Glòries-Besòs. Estudi de demanda» (PDF). Generalitat de Catalunya, 01-03-2004. [Consulta: 24 agost 2011].

## Vegeu també

* Tram de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Puig de la Fiola

El Puig de la Fiola és una muntanya de 828 metres que es troba al municipi d'Albanyà, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
# Serrat de la Fita

El Serrat de la Fita és una serra situada al municipi de Soriguera a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 1.750 metres.
# Turó dels Garrics

El Turó dels Garrics és una muntanya de 716 metres que es troba al municipi de Cànoves i Samalús, a la comarca del Vallès Oriental.

## Vegeu també

* Puig del Castell (Cànoves i Samalús)
# Serrat de les Garrigues (Santa Maria d'Oló)

El Serrat de les Garrigues és una serra situada al municipi de Santa Maria d'Oló, a la comarca del Moianès, amb una elevació màxima de 718 metres.
# Turó Gentil

El Turó Gentil és una muntanya de 608 metres que es troba al municipi de Castellar del Vallès, a la comarca del Vallès Occidental.
# Gráfelli

El Gráfelli és una muntanya de 856 metres, situada a l'Illa d'Eysturoy de les Fèroe. És el segon punt més alt de l'arxipèlag després del Slættaratindur (880). El Gráfelli és una de les deu muntanyes de les Illes Fèroe que superen els 800 metres d'altitud.
El Slættaratindur es troba just enfront del Gráfelli, al sud-oest. La depressió que separa les dues muntanyes, a 640 metres d'altitud, s'anomena Bláaberg.

## Referències

* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 16 desembre 2018]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada.»

## Vegeu també

* Llista de muntanyes de les Illes Fèroe.
# Asota

Asota és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae) originari de l'Àfrica, Àsia i Madagascar.

## Taxonomia

* Asota albiformis Swinhoe, 1892
* Asota albivena Walker, 1864
* Asota alienata Walker, 1864
* Asota antennalis Rothschild, 1897
* Asota australis Boisduval, 1832
* Asota avacta Swinhoe, 1892
* Asota brunnescens Nieuwenhuis, 1948
* Asota caledonica Holloway, 1979
* Asota canaraica Moore, 1878
* Asota caricae Fabricius, 1775
* Asota carsina Swinhoe, 1906
* Asota chionea Mabille, 1878
* Asota circularis Reich, 1938
* Asota clara Butler, 1875
* Asota comorana Aurivillius, 1909
* Asota concinnula Mabille, 1878
* Asota concolora Swinhoe, 1903
* Asota contorta Aurivillius, 1894
* Asota darsania Druce, 1894
* Asota diana Butler, 1887
* Asota diastropha Prout, 1918
* Asota dohertyi Rothschild, 1897
* Asota egens (Walker, 1854)
* Asota eusemioides Felder, 1874
* Asota fereunicolor Toulgoët, 1972
* Asota fulvia Donovan, 1805
* Asota heliconia (Linnaeus, 1758)
* Asota heliconioides Moore, 1878
* Asota iodamia Herrich Schäffer, 1854
* Asota isthmia Walker, 1856
* Asota javana Cramer, [1780]
* Asota kageri Kobes, 1988
* Asota kinabaluensis Rothschild, 1896
* Asota orbona Vollenhoven, 1863
* Asota paliura Swinhoe, 1893
* Asota paphos (Fabricius, 1787)
* Asota plagiata Walker, 1854
* Asota plaginota Butler, 1875
* Asota plana Walker, 1854
* Asota producta (Butler, 1875)
* Asota sericea Moore, 1878
* Asota spadix Swinhoe, 1901
* Asota strigosa Boisduval, 1832
* Asota subsimilis Walker, 1864
* Asota suffusa Snellen, 1891
* Asota sulawesiensis Zwier, 2007
* Asota tigrina Butler, 1882
* Asota tortuosa Moore, 1872
* Asota trinacria Semper, 1899
* Asota woodfordi Druce, 1888

## Referències

* ↑ «BioLib - Asota» (en anglès). [Consulta: 25 octubre 2024].
# Ula Tirso

Ula Tirso (en sard, Ula) és un municipi italià, dins de la província d'Oristany. L'any 2007 tenia 634 habitants. Es troba a la regió de Barigadu. Limita amb els municipis d'Ardauli, Busachi, Ghilarza, Neoneli i Ortueri (NU).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Antonio Francesco Piras | Centre |
# Chrysocyon

Chrysocyon és un gènere de mamífers carnívors de la família dels cànids. Conté una espècie vivent, el llop de crinera (C. brachyurus), que viu a Sud-amèrica, i una d'extinta, C. nearcticus, que visqué a Nord-amèrica durant el Plistocè inferior. Els representants d'aquest grup tenen una ràtio radi/tíbia de més del 90% i les potes força llargues, atès que la suma de la llargada de l'húmer i el radi supera el 50% de la llargada de cap a gropa. El paladar és més curt que la filera de dents (un caràcter primitiu en comparació amb altres canins sud-americans).

## Referències

* ↑ Entrada «Chrysocyon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Tedford, Wang i Taylor, 2009, p. 83.

## Bibliografia

* Tedford, R. H.; Wang, X.; Taylor, B. E. «Phylogenetic Systematics of the North American Fossil Caninae (Carnivora: Canidae)» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 325, 2009, pàg. 1–218. DOI: 10.1206/574.1.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Duncan Mackinnon

Duncan Mackinnon (Paddington, Londres, 29 de setembre de 1887 - Ieper, Bèlgica, 9 d'octubre de 1917) va ser un remer anglès que va competir a començaments del segle xx. Morí en acció de guerra durant la Primera Guerra Mundial.
Mackinnon nasqué a Londres i estudià al Rugby School el Magdalen College de la Universitat d'Oxford. Va ser membre de l'equip del Magdalen College de quatre sense timoner que va guanyar la Stewards' Challenge Cup i la Visitors' Challenge Cup de la Henley Royal Regatta el 1907 i 1908. Aquella tripulació fou escollida per representar el Regne Unit als Jocs Olímpics de Londres en la prova de quatre sense timoner del programa de rem. Fent equip amb John Somers-Smith, Collier Cudmore i Angus Gillan guanyà la medalla d'or. Posteriorment remà amb l'equip d'Oxford que guanyà la regata Oxford-Cambridge de 1909, 1910 i 1911. Mackinnon també fou membre de l'equip que guanyà la Grand Challenge Cup dues vegades i una la Wyfold Challenge Cup.
En finalitzar els estudis a Oxford passà a treballar en el negoci familiar a Calcuta. Va tornar a Anglaterra amb l'esclat de la Primera Guerra Mundial, en la qual va participar, primer amb la Royal North Devon Hussars i després, com a tinent de la Scots Guards. Va morir a Ieper durant la batalla de Passchendaele. Les seves restes no van ser recuperades i el seu nom està gravat al proper Tyne Cot Memorial.

## Referències

* ↑ «Henley Royal Regatta Results of Final Races 1839-1939». Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 25 març 2016].
* ↑ «Duncan Mackinnon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-24. [Consulta: 25 març 2016].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2017. [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ Mackinnon, D, Commonwealth War Graves Commission, consulta 19 agost 2008
# Can Galbany (Montornès del Vallès)

Can Galbany és una masia de Montornès del Vallès (Vallès Oriental) catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És de planta quadrangular, amb coberta a dues aigües. Les obertures de la façana són de llinda plana es reparteixen simètricament, formant tres eixos paral·lels, excepte el portal principal, d'arc de mig punt adovellat. A la dovella central hi ha esculpit un escut, sobre del qual hi sobresurt un rostre en relleu.
L'era de Can Galbany és una construcció aïllada situada a la mateixa finca que la masia, i es considera una de les més antigues del terme. Es tracta d'un espai rectangular, enrajolat i amb caires de ceràmica. Al mig del torrent de les Bruixes, hi ha una torre d'aigua, probablement construïda al segle xix. Es tracta d'una construcció prismàtica de totxo vist, utilitzada com a torre d'aigua, i que presenta una petita obertura ovalada a la zona alta i l'obertura d'accés.

## Història

Datada aproximadament als segles xvi-xvii, el 1861 ja hi consta un Galbany com a propietari. Posteriorment, un dels seus propietaris va ser Isidre Comas, alcalde de Montornès en quatre ocasions, a finals del segle xix. A partir del 1946, va passar a anomenar-se popularment com a Can Comas Vell per a distingir-la d'una casa de nova planta, també dels descendents dels propietaris, i que es va anomenar Can Comas Nou.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Galvany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Can Galbany - Can Comas Vell». Ajuntament de Montornès del Vallès.