OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Andénia

L'Andénia és un topònim menor, assimilat actualment en el seu ús al d'una partida rural, que es correspon amb un despoblat pertanyent al municipi de Xestalgar, l'única construcció del qual és l'anomenada Casa de l'Andénia, edifici senyorial de l'edat moderna, en estat ruïnós.

## Localització

L'Andénia es localitza a la banda dreta del riu Túria, al costat del camí vell de Xestalgar a Bugarra, en una zona coneguda com l'ombria de l'Andénia ("Umbría de La Andenia") a uns 3,5 km a llevant del nucli urbà de Xestalgar anant-hi pel susdit camí, i a uns 2,8 km en línia recta. A la Casa de l'Andénia li corresponen les coordenades 39º36'10.70" N i 00º48'07.00" W, i es troba a una altitud de 215 m sobre el nivell de la mar.

## Història

A l'època de la conquesta cristiana del territori valencià, l'Andénia era una alqueria islàmica constituïda per una torre defensiva i un reduït nucli de poblament envoltat de terres de cultiu ("turris et alcharea vocata de Landenya"). La variabilitat toponímica històrica entre formes com Lendenya, Alendenya o Endenya, reforça la idea d'un hàbitat islàmic. La versió castellana actual del topònim és La Andenia.
La documentació prova que els senyors de Xestalgar van lluitar pel manteniment demogràfic de l'alqueria de l'Andénia mitjançant la rebaixa d'imposts als mudèjars que l'habitaven. No obstant això, al llarg de la baixa edat mitjana, aquest reduït nucli de poblament anà quedant deshabitat, encara que les construccions continuaren utilitzant-se. L'expulsió dels moriscs (1609) va fer definitivament de l'Andénia un territori d'explotació agrícola, sense població permanent, concebut com una mena de mas. Durant l'Edat Moderna s'hi va construir la casa que encara subsisteix, afonant cases anteriors o aprofitant estructures físiques més antigues.

## Referències

* ↑ http://www.gestalgarturismo.es/?p=155
* ↑ Jiménez, F.J.. Gestalgar: contribución a su historia. València: La Sirena, 2009. ISBN 978-84-92692-04-0. A la p. 178, es llig: "De la masía denominada la Andenia, propia finca de la señoría, y que ha disfrutado el difunto ilustre señor conde de Carlet, la cual está sita en el término de dicha villa, [Xestalgar] en la partida de este nombre, [...]", que és una còpia feta l'any 1814 de l'inventari de l'any 1800, escrit a la mort de Joaquim Antoni de Castellví i Idiáquez, comte de Carlet i de Xestalgar.
* ↑ Manuel Pastor y Madalena, El cartulari de Xestalgar: memòria escrita d'un senyoriu valencià

## Enllaços externs

* http://www.gestalgarturismo.es/?p=155
# Herbert Adamski

Herbert Adamski (Berlín, 30 d'abril de 1910 - Soltsy, 11 d'agost de 1941) fou un remer alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la prova del dos amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Gerhard Gustmann i Dieter Arend.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles en la prova del dos amb timoner al Campionat d'Europa de rem, d'or el 1937, i de plata el 1938.
Va morir en acció de guerra al Front de Rússia durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Herbert Adamski Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ «Rudern – Europameisterschaften (Herren – Zweier m. Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 1r maig 2018].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
# John Gretton

John Gretton, 1r Baró de Gretton (Newton Solney, Derbyshire, 1 de setembre de 1867 - Melton Mowbray, 2 de juny de 1947) CBE (1919), VD, TD, PC (1926), JP, DL Leics, Derbys, fou un home de negocis i polític conservador anglès. El 1900 guanyà dues medalles d'or als Jocs de París com a regatista.
Gretton estudià al Harrow School, a Harrow, Londres. Va ser nomenat president de Bass, Ratcliff i Gretton Ltd, els cervesers de Burton-upon-Trent el 1908 i on va treballar fins a 1945.
Gretton va servir com a tinent-coronel i coronel del 6è batalló del regiment de North Staffordshire del Territorial Army a partir de 1907. Amb l'esclat de la Primera Guerra Mundial va ser confirmat com a coronel temporal al comandament del batalló. El 1920 el Ministeri de Defensa va designar-lo tinent coronel a la reserva per ser desmobilitzar el 1922.
El 1895 fou escollit com a membre de la Cambra dels Comuns com a parlamentari (MP) per Derbyshire South, un seient que va ocupar fins a 1906. Posteriorment representà Rutland entre 1907 i 1918 i Burton, entre 1918 i 1943, quan va ser nomenat Oficial de l'Orde de Sant Joan. El 1919 va rebre l'Orde de l'Imperi Britànic amb el grau de Comandant i el 1926 fou admès al Consell Privat. El 1944 rebé el títol de baró de Gretton, de Stapleford al comtat de Leicester.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París on participà en tres proves del programa de vela. Guanyà dues medalles d'or, en la modalitat de classe oberta i en la primera cursa de la modalitat de ½ a 1 tona, junt a Lorne Currie, Linton Hope i Algernon Maudslay, mentre en la segona cursa de ½ a 1 tona fou quart.

## Referències

* ↑ Mosley, Charles. Burke's Peerage and Baronetage. 106th. Cassells, 1999.
* ↑ «John Gretton, Jr. Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 25 agost 2016].
# Verónica Pàmies Morera

Verónica Pàmies Morera, va nàixer el 23 de març del 1976 a Fuerteventura i és una jugadora espanyola de botxes establerta a Olesa de Montserrat, que ha representat a Espanya als Jocs Paralímpics. La seva modalitat és BC3 en modalitat individual i per parella. Ha estat als clubs Esbonat i Amistat Barcelona.
El 2011 va participar a Elx al Campionat d'Espanya de Clubs de Boccia al juny del 2011. A l'agost del 2011 va viatjar a Belfast i va participar en els Campionats Mundials de Boccia que li havia de donar pas a participar en els Jocs Paralimpics d'estiu de 2012 a la ciutat de Londres. El gener de 2012, va participar en un camp d'entrenament de boccia per l'equip nacional per als jocs paralímpics de Londres. Va competir als Jocs Paralímpics d'Estiu del 2012. Va ser membre de la delegació espanyola al Campionat d'Europa disputat el juny del 2013 a Guimarães, Portugal. L'octubre del 2013 va ser classificada com la segona millor competidora espanyola. També va guanyar la medalla d'or en el Campionat de Catalunya de boccia que va celebrar-se a Sabadell el dissabte 8 de juny del 2019.

## Referències

* ↑ «Veronica Pamies Morera - Boccia | Paralympic Athlete Profile» (en anglès). [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ diego. «Verónica Pamies, a dar un paso más en el mundial de boccia» (en castellà). FEDPC, 02-11-2022. [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ Muñoz, Jose Miguel. «Integrantes de la Selección Española en Boccia 2019 | Number 1 Sport | Periódico Deportivo Digital» (en anglès americà). Number1 Sport.es, 2019. [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ Jerez, Diario de. «Chema Rodríguez, séptimo y mejor español en Belfast» (en espanyol europeu), 01-09-2011. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «JJ.PP. Londres 2012 — Portal del Consejo Superior de Deportes», 07-10-2014. Arxivat de l'original el 2014-10-07. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «L'olesana Verònica Pàmies, campiona de Catalunya de boccia», 13-06-2019. [Consulta: 1r febrer 2021].
# Julio Álvarez Mosquera

Julio Álvarez Mosquera (nascut l'1 de maig de 1981 a Caracas) és un exfutbolista veneçolà, que jugava com a centrecampista. Actualment fa d'entrenador assistent a la SD Ponferradina
Va disputar 98 partits a La Liga en cinc temporades (amb 14 gols), representant el Racing de Santander, Rayo Vallecano, Reial Múrcia, UD Almería i RCD Mallorca. També va jugar 376 partits a la Segona Divisió, principalment amb el CD Numancia.
Després d'haver competit per Espanya en categories per edats, Álvarez va representar la selecció veneçolana internacionalment.

## Referències

* ↑ «Breve enciclopedia numantina» (en castellà). Desde Soria, 29-05-2013 [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ Riveras Valls, Damian «La segunda juventud del venezolano Julio Álvarez» (en castellà). Diari AS, 09-02-2017 [Consulta: 8 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Julio Álvarez Mosquera a BDFutbol
* Julio Álvarez Mosquera a National-Football-Teams.com (anglès)
# Elizabeth McKinnon

Elizabeth McKinnon (Sydney, 13 de gener de 1925 - 24 de juny de 1981), coneguda sovint com a Betty McKinnon, fou una atleta australiana, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va disputar tres proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de plata en la prova del 4x100 metres formant equip amb Shirley Strickland, June Maston i Joyce King, mentre en el 100 i 200 metres quedà eliminada en sèries.

## Millors marques

* 100 metres. 12,3" (1948)
* 200 metres. 25,0" (1947)

## Referències

* 1 2 «Betty McKinnon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 14 novembre 2019].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Dima Nashawi

Dima Nashawi (àrab: ديما نشاوي, Dīmā Naxāwī) (Damasc, 1980) és una artista i activista pels drets dels nens siriana resident a Beirut, ha fet d'il·lustradora i pallassa i ha fundat el projecte d'Iniciativa de Memòria de la Cultura Siriana (MISC). Des de 2001 ha fet dissenys gràfics i còmics; el 2010 va fer la seva primera exposició de suport als refugiats sota el paraigua de l'ACNUR i la segona en 2011 per donar suport als nens amb càncer sota el patrocini de l'ONG siriana Basma.
El febrer de 2014 es va unir a Clown Me In (CMI), amb el qual va actuar fent de pallasso al carrer amb el nom artístic Nseet ("jo vaig oblidar" en àrab), fins que el setembre de 2015 marxà a Londres per fer un màster en arts i gestió cultural a la King’s College University. El febrer de 2017 tornà a Beirut i es reincorporà a CMI.
El seu personatge de pallasso tracta sarcàsticament amb la seva memòria a curt termini per difondre riure i alegria durant les seves actuacions. En 2018 fou inclosa a la llista 100 Women BBC.

## Referències

* ↑ Il·lustracions de Dima Nashawi Arxivat 2021-12-01 a Wayback Machine. a behance.net
* ↑ Dima Nashawi Arxivat 2020-09-22 a Wayback Machine. a meetthesyrians
* ↑ Dima Nashawi al web de Clown Me In
* ↑ Meet the 9 Arabs Included in BBC’s 100 Women List for 2018, a abouther.com

## Enllaços externs

* Who gets to be a Lone Wolf? article de Dima Nachawi
# La Guerre des Demoiselles

La Guerre des Demoiselles és una pel·lícula francesa dirigida per Jacques Nichet i estrenada el 1983.

## Argument

El 1830 s'aprova un nou codi forestal que impedeix sobreviure als habitants de l'Arieja. Per combatre la legislació, els habitants organitzen atacs nocturs als carboners o amos de forges que ataquen els boscos disfressats de dones. El líder de la revolta, conegut amb el sobrenom de Sardanapale, és protegit per la població local. El nou jutge de Sent Gironç, malgrat les pressions dels industrials que exigeixen un escarment, es nega a condemnar-lo perquè el considera inofensiu. Però quan aquest incendia deliberadament el tribunal esdevé un heroi popular i el jutge ha de dimitir.

## Repartiment

* Jean-Paul Roussillon : el jutge
* Roger Souza : el secretari
* Jean-Quentin Châtelain : Sardanàpal
* Gilbert Gilles
* Albert Icart
* Jean-Louis Benoît
* Anne Clément

## Seleccions

* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1983
* Festival de films Résistances 2011

## Referències

* ↑ La Guerre des Demoiselles a unifrance.org
* ↑ Selecció del 1983 al web del Festival
* ↑ La Guerre des Demoiselles Arxivat 2023-01-07 a Wayback Machine. al web del Festival

## Bibliografia

* Jeune Cinéma, numéro 165, mars 1985, p. 17
* Cinéma 86, numéro 346, mars 1986, p. 9
* Clara Breteau, « La Guerre des Demoiselles ou l’insurrection du Tiers-Langage », Multitudes, numéro 60, 2015
# John Jellico

John Fletcher Jellico (Limerick, Irlanda, 24 d'octubre de 1856 - Blundellsands, Merseyside, 9 d'agost de 1925) va ser un regatista irlandès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la categoria de 12 metres del programa de vela com a membre de la tripulació del Mouchette.

## Referències

* ↑ «John Jellico Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de setembre 2011. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Olga García i Pérez

Olga García i Pérez (Dosrius, Maresme, 1 de juny de 1992) és una exfutbolista catalana. Ha jugat com a davantera al Futbol Club Barcelona i a l'Atlético de Madrid, a la Primera Divisió femenina de futbol d'Espanya.
Va començar la seva carrera a les categories inferiors del FC Barcelona, debutant a la Copa de la Reina la temporada 2009-10 i arribant al primer equip l'any 2010, la seva primera temporada amb en Xavi Llorens com a entrenador va guanyar la Copa Catalunya i la Copa de la Reina el 2011. Després de tres anys al club, havent guanyat set títols, inclòs el triplet aconseguit la temporada 2012-13, fitxa pel Llevant UE amb un contracte fins al 2015.
Torna a jugar amb el FC Barcelona des que va tornar del Llevant. Al final de la temporada 2017-2018 del FC Barcelona tanca la seva segona etapa al Barça, i fitxa per l'Atlético de Madrid. Posteriorment jugaria al Dux Logronyo. Al març de 2024 anuncia que aquesta serà la darrera temporada com a futbolista professional.
Ha disputat també dos partits amb la Selecció femenina de futbol de Catalunya i ha marcat tres gols, el darrer partit jugat al 2016.

## Palmarès
### Clubs

* 5 Copes Catalunya de futbol femenina: 2010, 2011, 2015, 2016 i 2017
* 3 Lligues espanyoles de futbol femenina: 2011-12, 2012-13 i 2018-19
* 4 Copes espanyoles de futbol femenina: 2011, 2013, 2017 i 2018

### Selecció espanyola

* 1 Copa de l'Algarve: 2017

## Referències

* ↑ Noguer, Ignasi. «El futur als seus peus». L'Esportiu. El Punt-Avui, 17-02-2012. [Consulta: 19 abril 2022].
* ↑ El Barça gana la Copa de la Reina y logra el triplete - castellà
* ↑ Olga García, primer fichaje de la temporada del Levante UD Femenino Arxivat 2013-06-30 a Wayback Machine. - castellà
* ↑ Olga García, vuelve al FC Barcelona - castellà
* ↑ «Olga García s'acomiada de l'afició», 04-06-2018. [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ «Olga García, la 'gamer' de la Liga Femenina» (en castellà), 03-02-2023. [Consulta: 3 maig 2023].
* ↑ «L'exblaugrana Olga García anuncia la seva retirada com a professional» (en castellà). Mundo Deportivo, 01-03-2024. [Consulta: 1r març 2024].

## Bibliografia

* Delgado, Eugenio «Olga García: «Estamos abriendo camino en el fútbol femenino y las más pequeñas lo tendrán más fácil»». Campeoníssimas, 10-02-2017.
# Temporada 1980-1981 del Club Joventut Badalona

La temporada 1980-1981 va ser la 42a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial. La Penya va disputar la seva 25a temporada consecutiva a la màxima categoria del bàsquet espanyol, acabant la fase regular en la cinquena posició, dues posicions per sota de l'aconseguida a la temporada anterior. L'equip també va ser semifinalista de la Copa del Rei i quart classificat a la Lliga catalana. El gran èxit de la temporada el van aconseguir a Europa al proclamar-se campions de la Copa Korac, el primer títol europeu de la història del club.

## Resultats
### Copa Korac

El Joventut es va proclamar campió de la seva primera Copa Korac guanyant a la final a l'equip italià del SS Carrera Reyer Venezia per 105 a 104 després d'una pròrroga, un partit que es va disputar el dia de Sant Josep al Palau Blaugrana. A les rondes prèvies la Penya havia acabat la lligueta de quarts, a la que va accedir directament, com a primera del seu grup, i a semifinals es va desfer del KK Crvena Zvezda guanyant els dos partits a l'equip iugoslau.

### Lliga espanyola

A la lliga espanyola finalitza en la cinquena posició de 14 equips participants. En 26 partits disputats va obtenir un bagatge de 16 victòries, 1 empat i 9 derrotes, amb 2.368 punts a favor i 2.240 en contra (+128).

### Copa del Rei

En aquesta edició de la Copa del Rei el Joventut va quedar eliminat a semifinals en perdre l'eliminatòria amb el FC Barcelona. Prèviament, a vuitens de final havia eliminat el CB Miñón Valladolid i a quarts el CB OAR (del Ferrol).

### Lliga catalana

La Penya va quedar tercera a la lligueta prèvia de la Lliga catalana en la seva primera edició, i no es va classificar per jugar la final.

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
* Club Joventut Badalona: plantilla 1980-81
* Jugadors
* Lluís Miguel Santillana
* Josep Maria Margall
* Gonzalo Sagi-Vela
* Ernest Delgado
* Jordi Villacampa
* Germán González
* Antoni Pruna
* Paco Solé
* Joe Galvin
* Al Skinner
* Javier Abadia
* Albert Pujol
* Entrenador
* Manel Comas

## Notes

* ↑ Només juga la Korać.
* ↑ Javier "Tato" Abadia no consta a la plantilla d'aquesta temporada a la pàgina web del club, però sí surt en el planter campió de la Korac.
* ↑ Només juga la Korać.

## Referències

* 1 2 «Korac Cup 1980-81» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ «Liga española 1980-81» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ «XLV Copa del Rey 1981» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 26 abril 2018].
* ↑ «1980 Lliga Catalana de Bàsquet» (en anglès). Popflock. [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ «Història: Anys 80: Es comença a gestar la Penya triomfadora». Penya.com. [Consulta: 30 abril 2018].
# Elsemieke Hillen

Elsemieke Hillen (la Haia, 30 de setembre de 1959), també coneguda amb el nom de casada Elsemieke Havenga és una jugadora d'hoquei sobre herba neerlandesa, ja retirada, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba. En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or i una de plata a la Copa del món d'hoquei sobre herba i una d'or al Campionat d'Europa. Entre 1978 i 1986 disputà 81 partits amb la selecció neerlandesa.
Un cop retirada fou presentadora de televisió en diferents programes de l'RTL 4.

## Referències

* ↑ «Elsemiek Hillen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2012. [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ Elsemiek Hillen a Federació Neerlandesa d'Hoquei sobre herba
# La Petite Bande

La Petite Bande és una orquestra barroca amb instruments originals, fundada l'any 1972 pel director i intèrpret de viola da gamba Sigiswald Kuijken. L'orquestra es constituí per un encàrrec puntual, acompanyar Gustav Leonhardt en la gravació de Le Bourgeois Gentilhomme de Jean-Baptiste Lully, pel segell Deutsche Harmonia Mundi; s'escollí aquest nom en homenatge al conjunt de vint-i-un instrumentistes de corda de la cort de Lluís XIV, Petite Bande des Violons du Roi, dirigit pel mateix Lully. L'èxit dels concerts i les gravacions la convertiren en un orquestra estable, amb seu a Lovaina, formada per músics d'arreu al voltant del grup inicial constituït per Leonhardt, Kuijken i els seus germans, Wieland i Barthold. Amb un repertori centrat inicialment en la música francesa, s'amplià a obres de mestres italians, Vivaldi, Pergolesi i Corelli principalment, i altres centreeuropeus com Gluck, Haendel, Bach, Haydn i Mozart; de tots ells n'han fet gravacions molt reconegudes i premiades. Cal destacar el conjunt de divuit CD amb una selecció de les Cantates de Bach, corresponents a un any litúrgic, amb el segell Accent Records, enregistrats entre 2001 i 2014, amb el quartet vocal fent de cor i una mínima participació instrumental.

## Referències

* ↑ Julie Anne Sadie i Stanley Sadie. "Kuijken". Grove de música en línia. Oxford música en línia. Oxford University Press

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
# Llac Toba

El llac Toba (en indonesi: Danau Toba) és un gran llac d'origen volcànic, 100 km llarg i 30 km ample, al mig de la part del nord de l'illa indonèsia de Sumatra amb una elevació de superfície d'aproximadament 900 m, estenent-se des de 2.88° N 98.52° E fins a 2.35° N 99.1° E.
El 1949 el geòleg holandès Rein van Bemmelen va informar que el llac estava envoltat d'una capa de roques ignimbrites, i que el seu origen va ser una gran caldera volcànica. Posteriors investigadors van trobar cendra de riolita similar a la ignimbrita al voltant del llac Toba, a Malàisia i l'Índia, a una distància de 3.000 km. Alguns oceanògrafs van descobrir cendra del llac Toba en el fons de l'oceà Índic oriental i en el Golf de Bengala.
L'erupció del Toba ha estat datada fa uns 73.000 ±4.000 anys. S'ha estimat un índex d'explosivitat volcànica de 8, la qual cosa la converteix en l'exemple més recent d'una erupció supervolcànica, i probablement en la més poderosa erupció ocorreguda en els últims dos milions d'anys.
Els especialistes Bill Rose i Craig Chesner, de la Universitat Tecnològica de Michigan, van estimar la quantitat total de material erupcionat en uns 2.800 km³, dels quals 2.000 km³ corresponien a ignimbrites que van fluir sobre la superfície, mentre 800 km³ corresponen a cendres que van caure majoritàriament cap a l'oest, a causa de la direcció dels vents. Una explosió d'aquest tipus podria haver durat unes dues setmanes. L'explosió va originar el col·lapse d'una gran àrea, creant una extensa caldera que va resultar inundada, formant així el llac pròpiament dit. Posteriorment la base de la caldera va emergir formant Samosir, la península situada en el centre del llac, en l'actualitat una illa artificial. Aquest fenomen d'emersió és bastant freqüent en calderes de gran mida, aparentment a causa de la pressió ascendent del magma no erupcionat. Samosir és probablement la major caldera resurgida de la Terra. D'acord amb la teoria de la catàstrofe de Toba, de Stanley H. Ambrose l'expansió dels humans per la Terra es veié profundament influenciada per la gran erupció volcànica.
No es coneixen erupcions històriques del Toba, però hi ha hagut forts terratrèmols, el més recent dels quals fou el 1987, al llarg de la riba sud del llac. El subsòl marí de la costa oest de Sumatra ha experimentat diversos terratrèmols importants des de 1995, destacant el del 26 de desembre de 2004 de magnitud 9,0 i el del 28 de març de 2005 de magnitud 8,7.

## Vegeu també

* Llista de peixos del llac Toba

## Referències

* ↑ Stanley H. Ambrose «Late Pleistocene human population bottlenecks, volcanic winter, and differentiation of modern humans». Journal of Human Evolution, Jg 34, 6, Oxford 1998, pàg. 623–651. ISSN 0047-2484
* ↑ Stanley H. Ambrose http://www.bradshawfoundation.com/evolution/A.+Robock,+C.M.+Ammann,+L.+Oman,+D.+Shindell,+S.+Levis,+G.+Stenchikov+«Did+the+Toba+volcanic+eruption+of+~74k+BP+produce+widespread+glaciation?».+Journal+of+Geophysical+Research,+Jg+114,+Washington+2009,+pàg. D10107.+DOI:+. ISSN 0148–0227
# Herbert Hobein

Herbert Hobein (25 de desembre de 1906 - 16 de desembre de 1991) va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant la dècada de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip alemany en la competició d'hoquei sobre herba. Fou 5 vegades internacional entre 1928 i 1936.

## Referències

* ↑ «Herbert Hobein Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 12 juny 2018].
* ↑ Nationalspieler Herren a bremenhockey.de
# John Sandblom

John Sandblom (Friggeråkers, 5 de juliol de 1871 - Estocolm, 24 de juliol de 1948) va ser un regatista suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de bronze en la regata de 8 metres del programa de vela, a bord del Sylvia, junt a Clarence Hammar, Tore Holm, Wilhelm Törsleff i el seus fills Carl i Philip Sandblom.

## Referències

* ↑ «John Sandblom Lentsch Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de febrer 2011. [Consulta: 13 juliol 2018].
* ↑ SOK John Sandblom