OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arne Åhman

Arne Åhman (Nordingrå, 4 de febrer de 1925 - Umeå, 5 de juliol de 2022) és un atleta suec, ja retirat, especialista en el triple salt i salt d'alçada, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla d'or en la prova del triple salt, mentre en la del salt d'alçada quedà eliminat en la qualificació. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, no va poder revalidar la seva medalla i fou quinzè en la prova del triple salt.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze en la prova del triple salt del Campionat d'Europa d'atletisme de 1946, i una de plata en la prova del salt d'alçada en l'edició del 1950. Guanyà els campionats nacionals de triple salt de 1946 i 1947 i el de salt d'alçada de 1950. Entre 1948 i 1958 va posseir el rècord nacional del triple salt.

## Millors marques

* Salt d'alçada. 1,99 metres (1951)
* Triple salt. 15,40 metres (1948)

## Referències

* ↑ «Arne Åhman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «Stora Grabbar». [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 21 abril 2020].
# Arthur Rushen

Arthur Rushen va ser un ciclista britànic, que va prendre part en els Jocs Intercalats i als Jocs Olímpics de 1908.
Va guanyar la medalla d'or, juntament amb Johnnie Matthews, a la prova en tàndem dels Jocs Intercalats a Atenes.

## Referències

* ↑ «Arthur Rushen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 24 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Arthur Sweeney

Arthur Sweeney (Dublín, 20 de maig de 1909 - Sekondi-Takoradi, 27 de desembre de 1940) va ser un atleta anglès, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on disputà dues proves del programa d'atletisme. En ambdues quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaquen tres medalles d'or als Jocs de la Commonwealth de 1934, en les 100, 220 i 4x110 iardes. El 1938 guanyà una medalla de bronze en els 4x100 metres al Campionat d'Europa d'atletisme, fent equip amb Maurice Scarr, Godfrey Brown i Ernest Page. També guanyà els campionats britànics de l'AAA de les 100 (1935, 1939) i 200 iardes (1936-37) i establí diversos rècords nacionals.
Oficial de la Royal Air Force, morí en un accident d'avió a Costa d'Or, l'actual Ghana.

## Millors marques

* 100 iardes. 9.8" (1936, 1937, 1938)
* 100 metres. 10.4" (1937)
* 200 iardes. 21.2" (1935)

## Referències

* 1 2 3 4 «Arthur Sweeney Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 14, 22 i 189. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Aslaug Dahl

Aslaug Dahl (Nesseby, 23 de març de 1949) és una esquiadora de fons noruega, ja retirada, que va competir durant les dècades 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sapporo, on va disputar tres proves del programa d'esquí de fons. Guanyà la medalla de bronze en la prova dels relleus 3x5 quilòmetres, formant equip amb Inger Aufles i Berit Mørdre, mentre en els 10 quilòmetres fou sisena i en els 5 quilòmetres vuitena.

## Referències

* ↑ «Aslaug Dahl Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-08-25. [Consulta: 27 març 2020].
# Tigist Assefa

Tigist Assefa (Holeta Genet, 3 de desembre de 1996) és una corredora de fons etíop, que ostenta el rècord mundial de marató en categoria femenina des del setembre de 2023. El seu temps rècord mundial es va establir a la Marató de Berlín de 2023 amb 2:11:53. És una antiga especialista en 800 metres.
Després del seu debut a la marató l'abril de 2022, Assefa va millorar en més de 18 minuts i va establir la tercera millor marca més ràpida de tots els temps a la Marató de Berlín de 2022, abans de batre el rècord de marató femení de tots els temps en més de dos minuts el 2023.

## Referències

* ↑ «Tigist Assefa – Athlete Profile». World Athletics. [Consulta: 25 setembre 2022].
* ↑ «Tigist Assefa esmicola el rècord del món de marató a Berlín». Esport3, 24-09-2023. [Consulta: 25 setembre 2023].
* ↑ «Assefa smashes women's marathon world record» (en anglès). .
* ↑ «Kipchoge breaks world record in Berlin with 2:01:09». World Athletics, 25-09-2022. [Consulta: 25 setembre 2022].
* ↑ «Eliud Kipchoge (2:01:09) Smashes World Record; Tigist Assefa (2:15:37) Stuns World at 2022 Berlin Marathon» (en anglès). LetsRun.com, 25-09-2022. [Consulta: 25 setembre 2022].
* ↑ Henderson, Jason. «Eliud Kipchoge smashes world marathon record in Berlin» (en anglès britànic). Athletics Weekly, 25-09-2022. [Consulta: 25 setembre 2022].
# August Güttinger

August Güttinger (10 de juliol de 1892 - Winterthur, novembre 1970) va ser un gimnasta artístic suís que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà les nou proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en la competició de les barres paral·leles i la de bronze en escalada de corda i el concurs complet per equips. També destaca la setena posició en el concurs complet individual i la vuitena en el cavall amb arcs i la barra fixa, mentre en les altres tres proves aconseguí uns resultats més discrets.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en el concurs complet per equips. En la resta de proves destaca la cinquena posició en la prova del cavall amb arcs i la setena en salt sobre cavall i barra fixa, mentre en les altres finalitzà més enllà de la desena posició.

## Referències

* 1 2 «August Güttinger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 4 abril 2018].
# Aulo Gustafsson

Aulo Gustafsson (Estocolm, 5 de desembre de 1908 - Estocolm, 19 d'agost de 1982) va ser un nedador suec que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, on fou cinquè en la prova dels 4x200 metres lliures del programa de natació.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa de natació de 1927.

## Referències

* 1 2 Aulo Gustafsson a Sports Reference (arxivat)
# Aurelio Genghini

Aurelio Genghini (Província de Forlì-Cesena, 1 d'octubre de 1907 - Roma, 10 de setembre de 2001) va ser un atleta italià, especialista en curses de llarga distància, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on abandonà en la marató del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca la medalla de bronze en la marató del primer Campionat d'Europa d'atletisme, el 1934, i el campionat nacional de marató de 1933 i 1937.

## Millors marques

* Marató. 2h 38' 40" (1932)

## Referències

* 1 2 3 «Aurelio Genghini Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ Campionati "Assoluti" - Uomini. Tutti i campioni italiani - 1906-2013 Arxivat 2017-01-03 a Wayback Machine. a sportolimpico.it
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Arthur Turner

Arthur Turner va ser un futbolista britànic que va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1900, on guanyà la medalla d'or com a membre de la selecció britànica, representada per l'Upton Park F.C..

## Referències

* ↑ «Jack Zealley Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 3 octubre 2015].
* ↑ Campions Olímpics del Regne Unit 1896–2012 – Futbol
# Koixtxei

Koixtxei (també Kosxei o Kaixtxei; Коще́й en rus; Костій en ucraïnès; Kościej en polonès; Kostěj en txec) és un personatge fantàstic típic de la mitologia eslava. Koixtxei és l'arquetipus d'antagonista: se'l descriu com el raptor de la dona de l'heroi. De fet, cap conte descriu físicament Koixtxei, tot i que les il·lustracions dels contes, dibuixos animats i cinema el representen com un home molt vell i lleig. També se'l coneix com a Koixtxei l'Immortal o Koixtxei el Sense Mort (Коще́й Бессме́ртный en rus, Кості́й Безду́шний o Кощі́й Безсме́ртний en ucraïnès, Kostěj nesmrtelný en txec), o com a Tsar Koixtxei. L'ortografia de la paraula en rus i altres llengües eslaves (Kościej o Kostěj) indicaria que el nom deriva del mot kost (кость en rus, kość en polonès) que vol dir "os", implicant una aparença semblant a la d'un esquelet.

## Als contes de fades

Koixtxei no pot morir per mètodes convencionals. La seva Mort (o ànima depenent de la interpretació) està amagada fora del seu cos, dins d'una agulla, que és dins d'un ou, que és dins d'un ànec, que és dins d'una llebre, que és dins d'un cofre de ferro (el cofre de vegades és de vidre o d'or) enterrat al peu d'un roure a l'Illa de Buian al mig de l'oceà. Si la seva anima resta il·lesa, Koixtxei no pot morir. Si el cofre és descobert, la llebre fugirà; si es caça la llebre, l'ànec volarà. Si algú acaba posseint l'ou, en Koixtxei es debilita, es posa malalt i perd les seves capacitats màgiques. Si se sacseja l'ou, en Koixtxei també és sacsejat, i si es trenca l'agulla, en Koixtxei mor.
La mort de Koixtxei l'Immortal és un conte tradicional rus que Aleksandr Afanàssiev va incloure al seu recopilatori Narodnye russkie skazki. Aquest recopilatori està inclòs a l'obra d'Andrew Lang The Red Fairy Book.
Koixtxei també apareix com a antagonista a les versions russes de diversos contes tradicionals europeus.

## En la cultura popular

* És l'antagonista a l'obra d'Ígor Stravinski L'ocell de foc.
* Nikolai Rimski-Kórsakov va escriure una òpera titulada Кащей бессмертный(Koixtxei l'Immortal).
* Koixtxei és esclau de la Baba Iagà a la sèrie de còmics Hellboy de Mike Mignola.
* A la novel·la gràfica The Sandman: Fables and Reflections de Neil Gaiman, el cor de Koixtxei és una maragda.
* Koixtxei és un NPC al MMORPG RuneScape, amb el nom de "Koschei the Deathless".
* Al videojoc Shadowrun: Hong Kong, el personatge Racter té un drone anomenat Koschei, que si és destruït pot reconstruir-se recuperant tota la informació.
* Al videojoc Dominions 4: Thrones of Ascension, Koschei és un personatge heroic de la facció Bogarus, una facció inspirada en la Rússia medieval.

## Referències

* ↑ Lang, Andrew. The Complete Fairy Books of Andrew Lang (en anglès). 10 d'agost de 2015. Karpathos Collections. ISBN B013Q3GMT0.

## Vegeu també

* Lich
* Sàtir
# Cristóbal Colón de la Cerda

Cristóbal Colón de la Cerda y Gante (Madrid, 8 de juny de 1837 - 30 d'octubre de 1910) va ser un polític espanyol, ministre de Fomento durant la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena i ministre de Marina durant aquest mateix període i durant el regnat d'Alfons XIII.

## Biografia

Fill de Pedro Colón y Ramirez de Baquedano, XIV Duc de Veragua, el 1866 va heretar el ducat a la mort del seu pare. Va iniciar la seva carrera política en el sexenni democràtic dins les files del Partit Radical de Manuel Ruiz Zorrilla com a diputat per Àvila en les eleccions de 1871 aconseguint aquest mateix escó en les eleccions de 1872 i el de la circumscripció de Puerto Rico en les de 1876. En 1878 va ser designat senador per dret propi.
Va ser ministre de Foment entre el 21 de gener i el 5 de juliol de 1890 i ministre de Marina entre el 6 de març de 1901 i el 6 de desembre de 1902.

## Referències

* ↑ Cristóbal Colón de la Cerda a geneall.net
* ↑ Cristóbal Colón de la Cerda a xtec.cat
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* 1 2 «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC.
# Regina Guimarães

Regina Guimarães, més coneguda com a Corbe, (Porto l'any 1957) és una poeta, dramaturga, directora d'escena i lletrista portuguesa. Viu i treballa amb la seva parella, Sergei Saguenail Abramovici des del 1975. Tots dos van fundar el segell editorial Hélastre.
Regina Guimarães és membre del grup musical Três Tristes Tigres, del qual escriu totes les lletres. La seva poesia també va ser intepretada pel grup musical Clã.
El primer llibre de Guimarães va sortir l'any 1979 i, malgrat tenir un ritme editorial irregular, és considerada com una de les artistes vives més importants de Porto.

## Obres

* 1979 – A Repetição (La repetició) (ed. Hélastre)
* 1980 – Abaixo da Banalidade, Abastança (Per sota de Banalitat, Abundància) (ed. Hélastre)
* 1985 – Anelar, Mínimo (Anell, Mínim) (ed. &etc.)
* 1990 – O Extra-Celeste (L'Extra-Celeste) (ed. AEFLUP)
* 1990 – Múmia (Mòmia) (ed. Hélastre)
* 1992 – Uma Árvore como se Fosse Uma Rainha (Un arbre com si fos una reina) (ed. author, Afrontamento)
* 1994 – Tutta (ed. Felício & Cabral)
* 2001 – Algum(ns) Texto(s) Avesso(s) à Ideia de Obra (Algun(s) text(os) contrari(s) a la idea de l'obra) (en l'antologia Vozes e Olhares no Feminino, Veus i perspectives sobre les dones)
* 2002 – 9 Histórias a 4 Mãos e 7 Pés (9 històries 4 mans i 7 peus) (ed. Campo Alegre)
* 2009 – Orbe (Orb) (ed. Hélastre)
* 2009 – Lady Boom: As Raínhas/ Cantigas de Amigo (Lady Boom: Les Reines/ Cantigues d'Amic) (ed. Hélastre)
* 2010 – Caderno do Regresso (Quadern de tornada) (ed. Hélastre)
* 2011 - Lieux Dits (ed. Hélastre)
* 2011 - A Mal Acabada: Texto Infinito (La Mal Acabada: Text Infinit) (ed. Hélastre)
* 2012 - Caderno do Poço e da Gaveta (Quadern de Pou i Calaix) (ed. Hélastre)
* 2013 - Cadernos do Eclipse (Quaderns de l'Eclipsi) (4 volums, ed. Hélastre)
* 2017 - Desobedecer às Indústrias Culturais Deriva Editores (Desobeir Indústries Culturals Deriva Editors) ‧ isbn: 9789898701299
* 2018 - Leitura Furiosa (Outro Modo) (Lectura Furiosa (una Altra Manera)) ‧ isbn: 9789895409501
* 2019 - Manoel de Oliveira - A Casa | The House (Manual d'Oliveira - La Casa /The House), amb Maria Burmester (Fundació de Serralves) ‧ isbn: 9789727393695
* 2020 - Antes de Mais e Depois de Tudo/ Poemas escolhidos (Abans de Més i Després de Tot / Selecció de poemes) (Editora Exclamação) ‧ isbn: 9789895486809
* 2021 - Caderno das Duas Irmãs e do que Elas Sabiam (Quadern de les Dues Germanes i d'allò que Elles Sabien) (Editora Exclamação) isbn: 9789895344604

## Referències

* 1 2 Regina Guimarães. Facultade de Letras, Universidade de Coímbra
* ↑ Clã – Novidades
* ↑ «Obras de Regina Guimarães existentes no catalogo da Biblioteca Nacional de Portugal». Biblioteca Nacional de Portugal.
# Ramuntcho (pel·lícula de 1959)

Ramuntcho és una pel·lícula francesa dirigida per Pierre Schoendoerffer el 1958 i estrenada el 1959, amb guió basat en una novel·la de Pierre Loti.

## Argument

El contrabandista basc Ramuntcho està promès amb Gracieuse, la mare de la qual Dolorès s'oposa formalment al seu matrimoni.
Mentre portava il·legalment treballadors portuguesos clandestins a França, va ser arrestat pels agents de duanes i obligat a allistar-se a les tropes colonials. Quan es denuncien com a desaparegut a Indoxina i es presumeix mort, la seva promesa entra al convent.
Finalment, tornant a casa al final de la guerra d'Indoxina, dubta entre l'exili a Amèrica del Sud i la reconquesta de Gracieuse.

## El context

La trama es desenvolupa amb el final de la Guerra d'Indoxina de fons: un butlletí radiofònic esmenta la batalla de Na San (desembre de 1952) i Ramuntcho, presoner de guerra, va ser alliberat al final de la Conferència de Ginebra (juliol de 1954).
D'una manera més o menys visible, els guionistes —Lartéguy i Schoendoerffer— traslladen al País Basc temes i imatges que els tenen al cor i que després no podien exposar directament sota pena de censura, en particular el futur dels pobles de la muntanya. de les terres altes de Laos i Vietnam, enfrontats a una administració colonial jacobina.
Com passa sovint, Schoendoerffer dóna un caràcter documental a la seva pel·lícula (la festa de la truita, els pelotaris i sobretot els ballarins d'equilibris). Algunes escenes es repetiran amb el seu veritable significat a La 317e Section:
* Els contrabandistes i els portuguesos, amb boines i barrets informes, caminant en fila índia, silueta sobre un fons de cel resplendent, prefiguren els auxiliars atrapats en un foc de sabana.
* L'emboscada al rierol fronterer correspon a l'emboscada al riu a la selva.
* Els plans de la muntanya basca, ofegada en la boira, evoquen els altiplans de Tonkin i Laos, filmats a la Section Anderson.

## Reaprtiment

* Mijanou Bardot : Gracieuse Detcharry
* Albert Dinan : Baptistin
* Marie Glory : Franchita, la mare de Ramuntcho
* Gaby Morlay : Dolorès, la mare de Gracieuse
* François Guérin : Ramuntcho
* Evelyne Ker : Pantchika
* Roger Hanin : Itchoa, cap dels contrabandistes
* Moustache : Salaberry, l'hostaler
* Colette Régis
* Simone Vannier
* Georges Géret
* Jean Lartéguy (sense acreditar): el sacerdot
* Ariel Daunizeau (sense acreditar)

## Referències

* ↑ Dayna Oscherwitz & MaryEllen Higgins. The A to Z of French Cinema. Scarecrow Press, 2009. Pàgian 390
* ↑ Ramuntxo a Pierre Schoendorfer
* ↑ Films about the First Indochina War 1946-54 a rateyourmusic.com
* ↑ Secrets del rodatge a allocine.fr
# Rocs del Duc

Els Rocs del Duc és una muntanya de 1.197 metres que es troba al municipi d'Arsèguel, a la comarca de l'Alt Urgell.
# Cagaferro

El cagaferro és el material de rebuig que resulta de la reducció dels minerals, especialment l'escòria que es produeix en un forn de ferro quan se separa, a alta temperatura, el metall fos dels minerals. El cagaferro té un aspecte similar a les roques volcàniques, de tonalitat fosca pròxima al negre mat, i acostuma a tenir la superfície plena de vacúols produïts per l'expulsió dels gasos en el moment del refredament cosa que li dona una densitat molt baixa. El cagaferro s'ha usat tradicionalment en aquells països amb una indústria metal·lúrgica important sobretot en zones pròximes a les fargues i a les vies de tren. S'ha utilitzat com a material de construcció o per la preparació de terrenys en carreteres i per drenatges.

## Referències

* ↑ «cagaferro». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Farga catalana
Viccionari
# Pic Espejo

El Pic Espejo és una muntanya de 4.765 metres situada a la Sierra Nevada de Mérida, una serralada secundària de la Serralada de Mérida, als Andes. Aquesta és la cinquena muntanya més alta de Veneçuela. Es troba inclosa dins el Parc Nacional Sierra Nevada.
La primera ascensió es va fer el 1911, per Alfredo Jahn, en la mateixa ascensió en què es va pujar el pic Humboldt i el pic Bonpland.
Al seu cim hi ha la cinquena i darrera estació del sistema Telefèric de Mérida, la qual cosa fa d'aquesta muntanya la més accessible de tots els grans cims de la Sierra Nevada de Mérida.

## Referències

* ↑ «Recorrido virtual por el Teleférico de Mérida». merida360.com. Arxivat de l'original el 16 d’agost 2011. [Consulta: 30 desembre 2013].
# Pic de l'Estany Fondo

El Pic de l'Estany Fondo és una muntanya de 2.814 metres situada al municipi d'Alins al Pallars Sobirà. Es troba al nord de l'estany Fondo i al sud-oest de l'estany d'Estats.

## Bibliografia

* Mapa Pica d'Estats, ed. Alpina. 1:25.000
# Mont Quincy Adams

El Mont Quincy Adams, també conegut com a Boundary Peak 163, és una muntanya que s'eleva fins als 4.150 msnm i forma part de la serralada Fairweather, una serralada secundària de les muntanyes Saint Elias, a la frontera entre l'estat d'Alaska, als Estats Units, i la província de la Colúmbia Britànica, al Canadà. El seu nom és en honor de John Quincy Adams (1767–1848), el sisè president dels Estats Units.
Els vessants sud i est de la muntanya formen part del Parc i Reserva Nacionals de la Badia de les Glaceres, a l'àrea censal de Hoonah–Angoon, Alaska. Els vessants nord i oest formen part del Parc Provincial de Tatshenshini-Alsek, a la regió Stikine, Colúmbia Britànica. És el segon cim més alt de la Colúmbia Britànica, rere el mont Fairweather.
La primera ascensió va tenir lloc el 1934 a càrrec de Bradford Washburn i H. Adams Carter.

## Referències

* ↑ «Mount Quincy Adams, British Columbia/Alaska». peakbagger.com [Consulta: 26 novembre 2014].
# Roc de Farinoles (Lles de Cerdanya)

El Roc de Farinoles és una muntanya de 1.866 metres que es troba entre els municipis del Pont de Bar, a la comarca de l'Alt Urgell i de Lles de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
# Turó de Farners

El Turó de Farners és una muntanya de 431 metres que es troba al municipi de Santa Coloma de Farners, a la comarca de la Selva.
# Football Club Red Bull Salzburg

El Football Club Red Bull Salzburg és un club de futbol austríac, de la ciutat de Salzburg. Actualment juga a la primera divisió de la Bundeslliga austríaca.

## Història

El Red Bull Salzburg es va fundar el 13 de setembre de 1933 amb el nom SV Austria Salzburg. El 1978 va canviar el nom a SV Casino Salzburg i el 1997 a SV Wüstenrot Salzburg. El 6 d'abril de 2005 la franquícia Red Bull va comprar el club, anunciant que fundaven un nou club, malgrat que la Federació Austríaca el considera el mateix nom. Van canviar el nom per l'actual, també els colors qua abans eren blanc i violeta i van incloure el logotip de Red Bull a l'escut. Tants canvis van provocar una divisió entre l'afecció del club. D'una banda els "blanc-i-rojos" que donen suport a l'actual directiva del clib i d'altra els "blanc-i-violetes", més tradicionals, que estan en contra i van acabar fundant el 2006 un nou club, el SV Austria Salzburg.

## Palmarès
### Torneigs nacionals

* Bundeslliga austríaca (17): 1993-94*, 1994-95*, 1996-97*, 2006-07, 2008-09, 2009-10, 2011-12, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20, 2020-21, 2021-22, 2022-23.
* Copa austríaca de futbol (9): 2011-12, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2018-19, 2019-20, 2020-21, 2021-22.
* Supercopa austríaca de futbol (3): 1994*, 1995*, 1997*.

### Torneigs internacionals

* 1 Subcampionat de la Copa de la UEFA: 1993-94*.
*Amb el nom d'Austria Salzburg.

## Enllaços externs

* Football Club Red Bull Salzburg - Lloc web oficial (alemany) (anglès)
# Estació de Can Jaumandreu

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Can Jaumandreu és una estació de les línies T5 i T6 de la xarxa del Trambesòs situada sobre el costat mar de la Gran Via de les Corts Catalanes, al districte de Sant Martí de Barcelona i es va inaugurar el 14 d'octubre de 2006 amb l'obertura de la T5 entre Glòries i Besòs. La T6 hi circula des del 20 de febrer de 2012.
Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Glòries | | Espronceda | Gorg |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Glòries | | Espronceda | Estació de Sant Adrià |

## Vegeu també

* Tram de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya