OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barchain

Barchain és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 109 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Barchain era de 109 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 44 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 6 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Barchain el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 2 |
| 1 | 70 a 74 | 3 |
| 3 | 65 a 69 | 2 |
| 3 | 60 a 64 | 2 |
| 1 | 55 a 59 | 1 |
| 2 | 50 a 54 | 1 |
| 5 | 45 a 49 | 1 |
| 7 | 40 a 44 | 5 |
| 5 | 35 a 39 | 6 |
| 5 | 30 a 34 | 6 |
| 4 | 25 a 29 | 5 |
| 0 | 20 a 24 | 2 |
| 5 | 15 a 19 | 7 |
| 1 | 10 a 14 | 2 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 1 | 0 a 4 | 3 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 75 persones, 56 eren actives i 19 eren inactives. De les 56 persones actives 49 estaven ocupades (28 homes i 21 dones) i 7 estaven aturades (3 homes i 4 dones). De les 19 persones inactives 5 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Barchain hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 351 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Barchain a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Barchain a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Barchín del Hoyo

Barchín del Hoyo és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Isabel Marcilla Santiago | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | José Moreno Olivares | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Banco Catalano

El Banco Catalano és un banc de mobiliari urbà, dissenyat per Òscar Tusquets i Lluís Clotet el 1974. El banc està inspirat en els que Gaudí va dissenyar per al Park Güell, però Tusquets i Clotet van adaptar les formes gaudinianes a una planxa perforada, de manera que el mobililari s'integra completament amb l'entorn. Un exemplar del moble es conserva al Museu del Disseny de Barcelona. El 2014 es va commemorar el 40è aniversari del moble durant la Barcelona Design Week.

## Referències

* ↑ «Banco Catalano». Diari Ara, 08-06-2014 [Consulta: 8 juny 2014].
* ↑ Barcelona Design Week

## Enllaços externs

* Fitxa del moble
# Arxiu Nacional de Ruanda

L'Arxiu Nacional de Ruanda es troba a Kigali. Els primers documents que formen part dels arxius de Ruanda són dels anys 1970, moment en el qual el govern de Ruanda va començar a acumular una gran quantitat de documents administratius. Alguns dels documents daten dels anys 30 del mateix segle, quan Ruanda estava encara sota domini colonial. Tanmateix, l'any 1959 quan el projecte imperialista belga s'estava dissolent, la major part dels documents durant els mandats ruandès i alemany que es trobaven a Kigali van ser transferits a un arxiu d'Usumbura, a Burundi, que també era una colònia belga en aquella època. Un decret presidencial va establir formalment l'arxiu del govern l'any 1979. Els Arxius de Ruanda i l'Autoritat del Servei de Biblioteques van ser formats l'any 2014.
Els arxius es van fer malbé durant la violència del genocidi de Ruanda de 1994, i no es van començar a reconstruir fins a la dècada del 2000. L'any 2013, el govern va signar un Memoràndum d'Entesa amb una organització sense ànim de lucre de drets humans anomenada Aegis per preservar els documents relacionats amb el genocidi de 1994. El gener de 2016, Aegis va anunciar que s'havia organitzat un grup de voluntaris per indexar els 1.8 milions de documents que formen part del fons dels arxius. Alguns d'aquests documents s'han fet accessibles online a través de la web del govern de Ruanda, però només hi ha inclosos uns pocs documents d'abans del genocidi.
Segons el lloc web oficial de l'arxiu, la major part del seu fons consisteix en: correspondència, informes i actes, cartes, procés-verbal, telegrames, plans d'acció, permisos de viatge, memoràndums, comunicacions, organigrames, arxius judicials, projectes, diplomes, certificat, decisions, invitacions, codi penal i finances i comptabilitat.

## Referències

* ↑ Curtin, Philip «The Archives of Tropical Africa: A Reconnaissance». The Journal of African History, 1, 1, 1960, pàg. 129. DOI: 10.1017/s0021853700001547. JSTOR: 179711.
* ↑ Musa Wakhungu Olaka. Renaissance of libraries and archives in Rwanda. Federació Internacional d'Associacions i Institucions Bibliotecàries, 2015.
* ↑ «Young Rwandans trained to index national archives». RALS. [Consulta: 17 octubre 2016].
* ↑ «Archive History». Rwandan Archive and Library Services Authority.
# Barraca dels Jóncols

Barraca dels Jóncols és una construcció popular del municipi de Roses (Alt Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Botiga comunal de pescadors de Roses, a tocar la platja de Cala Jóncols. Edifici rectangular, de planta baixa i teulat d'un sol vessant amb ràfec de canaló de ceràmica verda, vidriada. Les obertures, porta i finestra, són a la façana de migdia, de cara a mar, adossada a la qual hi ha un banc o pedrís d'obra. L'interior és compartimentat, hi ha la llar i els pedrissos corresponents; el sostre és d'embigat i cabirons.
La construcció, arrebossada de dins i de fora, és de rebles i morter. La barraca ha estat arranjada curosament en els darrers temps.
A l'extrem Sud de la platja, a uns 25 m de la barraca descrita hi havia fins no fa molt temps restes de la botiga més antiga (ja n'existia una al segle xvii) les quals han acabat de desaparèixer en fer-hi al cim una mena de refugi privat modern.

## Història

L'any 976 el comte Gaufred d'Empúries i el seu fill Sunyer donaren al monestir de Roses el delme del peix i altres drets d'un territori que afrontava a orient "ex ipso port nuncupatur Ionculs usque in in pso capud Nofeu...."(Cartoral de Santa Maria de Roses, Arxiu Diocesà de Girona).
L'any 1030 els comtes d'Empúries i Rosselló vengureren al monestir de Sant Pere de Rodes drets sobre territori de l'actual terme de Cadaqués, amb la pesquera des de la punta dels tres Frares fins a «Port Iunguis»(transcrit per P. De Marca, "Marca Hispanica...").
El dret de pescar a Cala Jóncols -i a la propera cala Pelosa- fou objecte d'interminables litigis entre les Universitats de Cadaqués i de Roses, lligats als problemes dels límits territorials. Els de Cadaques, entre altres raons, al·legaren l'any 1673 que "...dites cales son més cerca de cadaques, que de Roses, i que en elles hi ha botigues de pescadors de Cadaqués ..." (memorial imprés, Arxiu de Cadaqués). La sentència definitiva donà la raó als de Roses establint com a límit la riera de Jóncols que, per trobar-se a l'extrem N. de la cala, la deixava enterament com a domini dels pescadors de Roses. Ho demostra aquesta nota del llibre de les Ordinacions de la Pesquerade Cadaqués :"A 6 Xbre 1677 se donà la sentencia del plet de Roses i se deixà de pescar als Jóncols i la pelosa ab los de Rosas."
Actualment les botigues de les cales ja pràcticament no serveixen per als afers estrictes de la pesca. De la barraca de Jóncols com les d'altres cales, que romanen dempeus, en tenen cura els pescadors i fills dels vells pescadors que hi acudeixen a passar diades de festa i estones de lleure. Han hagut de preocupar-se de frenar els intents de privatització I/O enderrocar aquesta i d'altres barraques comunals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Barraca dels Jóncols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Avra Valley

Avra Valley (O'odham Ko:jĭ Pi Bak) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 5.038 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Avra Valley tenia 5.038 habitants, 1.714 habitatges, i 1.311 famílies La densitat de població era de 88,1 habitants/km².
Dels 1.714 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 17,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,5% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.459 $ i la renda mediana per família de 36.981 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.643 $ mentre que les dones 20.110 $. La renda per capita de la població era de 13.175 $. Aproximadament el 9% de les famílies i l'11,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més a prop

El següent diagrama mostra les poblacions més a prop.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Avra Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Avra Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Aül

* Per a altres significats, vegeu «Principat d'Aul».
Un aül (del rus аул) és un tipus de vila fortificada que es troba sovint a les muntanyes del Caucas, especialment al Daguestan. Construïts generalment amb pedra, a cares de carenes o contra penya-segats, per protegir-se d'atacs per sorpresa. Les cases eren normalment de dos estatges ben alts, i se'ls escalonava per fer virtualment l'accés dels enemics. Les cases solien estar encarades al sud per aprofitar el sol a l'hivern i protegir-se dels vents del nord. Per la seva naturalesa defensiva, els aüls sovint estaven situats lluny de terrenys cultivables i fonts d'aigua, de manera que calia fer treballs per al seu subministrament. Al segle xix, durant la invasió russa del Caucas, els aüls van esdevenir forts enclavaments de resistència.
Els aüls de Svanètia (Geòrgia) i les seves característiques torres medievals han estat reconeguts com a Patrimoni de la Humanitat.

## Referències

* ↑ Centre del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO. «Upper Svaneti» (en anglès). [Consulta: 16 maig 2021].
# Banner Hill

Banner Hill és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 1.053 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Banner Hill tenia 1.053 habitants, 460 habitatges, i 334 famílies. La densitat de població era de 151,1 habitants/km².
Dels 460 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,5% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.946 $ i la renda mediana per família de 28.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 19.643 $. La renda per capita de la població era de 13.784 $. Entorn del 25% de les famílies i el 27,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Banner Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Banner Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Batalla de Cambrai (1917)

La batalla de Cambrai fou una batalla del front occidental de la Primera Guerra Mundial, en la qual per primera vegada els britànics utilitzaren vehicles cuirassats (tancs) de forma massiva i en operació combinada amb les altres armes participants: la infanteria, l'artilleria i l'aviació. També fou la primera vegada en què l'artilleria creava una cortina mòbil sense un registre previ, és a dir, sense trets de prova per ajustar les posicions. Tot i que la batalla acabà amb una lleugera victòria alemanya, les noves tècniques demostraren als aliats que la Línia Hindenburg no era impenetrable i quina era la millor forma d'utilitzar la nova arma dels tancs; per la seva banda els alemanys obtingueren una experiència valuosa en noves tàctiques d'infanteria per a l'ofensiva Michael de la primavera següent.

## Referències

* Stevenson, D. 1914-1918. The History of the First World War (Penguin, 2004).
* Turner, A. Cambrai 1917. The birth of armoured warfare (Osprey, 2007).
# Barbut sanguini

El barbut sanguini (Lybius guifsobalito) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae). Habita sabanes obertes i boscos de ribera del sud-est del Sudan, Etiòpia, Eritrea, extrem nord-est de la República Democràtica del Congo, Uganda, oest de Kenya i Tanzània.
# Barbut pintat

El barbut pintat (Buccanodon duchaillui) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae) i única espècie del gènere Buccanodon.

## Descripció

* Fa uns 17 cm de llargària.
* Adult de color general negre blavós amb abundants taques grogues principalment per l'abdomen, costats, ales i part inferior del pit. Un pegat vermell al front i capell. Línia groga des de l'ull fins al coll. Bec negre.
* Immaturs amb colors menys marcas i sense pegat vermell al cap. La base del bec és groc pàl·lid.

## Hàbitat i distribució

Viu a les selves i altres formacions boscoses de l'Àfrica subsahariana, a Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Nigèria, sud de Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, Cabinda, sud de la República Centreafricana, República Democràtica del Congo, Uganda i oest de Kenya i de Tanzània.
# Thomas Springel

Thomas Springel (nascut el 15 de maig de 1959), és un exjugador d'handbol alemany que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984.
El 1984 va formar part de la selecció de la República Federal Alemanya que va guanyar la medalla d'argent a les Olimpíades de Los Angeles. Hi va jugar cinc partits, i va marcar vuit gols.

## Enllaços externs

* «Fitxa de Thomas Springel» (en anglès). databaseolympics.com.
# Ulrich Roth (jugador d'handbol)

Ulrich Roth (nascut el 15 de febrer de 1962), és un exjugador d'handbol alemany que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984.
El 1984 va formar part de la selecció de la República Federal Alemanya que va guanyar la medalla d'argent a les Olimpíades de Los Angeles. Hi va jugar tots sis partits, i va marcar quinze gols.
El seu germà bessó Michael Roth també formava part del mateix equip.

## Enllaços externs

* «Fitxa de Ulrich Roth (jugador d'handbol)» (en anglès). databaseolympics.com.
# Uwe Schwenker

Uwe Schenker (nascut el 24 de març de 1959 a Bremen), és un exjugador d'handbol alemany que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984.
El 1984 va formar part de la selecció de la República Federal Alemanya que va guanyar la medalla d'argent a les Olimpíades de Los Angeles. Hi va jugar un partit, i va marcar set gols.

## Enllaços externs

* «Fitxa de Uwe Schwenker» (en anglès). databaseolympics.com.
* «Fitxa de Uwe Schwenker». thw-provinzial.de.
# Valner Franković

Valner Franković (nascut el 9 de juliol de 1968), és un exjugador d'handbol croat, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996.
El 1996, formà part de la selecció croata que va guanyar la medalla d'or a les olimpíades d'Atlanta.

## Referències

* ↑ «Fitxa: Valner Franković». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2015-09-29. [Consulta: 17 gener 2009]. (anglès)
# Veronica Kristiansen

Veronica Egebakken Kristiansen (nascuda el 10 de juliol de 1990) és una jugadora d'handbol noruega del Győri ETO KC i de la selecció noruega.
Va debutar amb l'equip de Noruega el 2013.
És la germana gran de la jugadora d'handbol Jeanett Kristiansen i la germana petita de la jugadora d'handbol Charlotte Kristiansen.

## Palmarès
### Internacional

* Jocs Olímpics :
** Medalla de bronze: 2016, 2020
* Campionat del Món:
** Guanyadora: 2015, 2021
** Medalla de plata: 2017
* Campionat d'Europa:
** Guanyadora: 2014, 2016, 2020
* Campionat del món júnior:
** Guanyadora: 2010
* Campionat d'Europa júnior:
** Guanyadora: 2009

### Europeu

* Lliga de Campions EHF:
** Guanyadora: 2019
** Finalista: 2022
** Medalla de bronze: 2021

### Domèstic

* Lliga noruega :
** Plata : 2014/2015
* Copa de Noruega :
** Plata: 2010
* Campionat de Dinamarca :
** Plata : 2015/2016
** Bronze : 2016/2017
* Copa Danesa :
** Guanyadora: 2015
** Finalista : 2016
* Campionat d'Hongria
** Guanyadora: 2019, 2022
* Copa d'Hongria :
** Guanyadora: 2019, 2021

## Premis individuals

* Extrem esquerra All-Star de la Postenligaen: 2013/2014
* Defensa central All-Star de la Damehåndboldligaen : 2017/2018
* Millor jugador de la Damehåndboldligaen : 2017/2018
* Defensa central All-Star de la Lliga de Campions EHF : 2018

## Referències

* ↑ EHF profile
* ↑ «Landslagsprofiler – Veronica Egebakken Kristiansen» (en noruec). Federació Noruega d'Handbol. [Consulta: 5 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Veronica Egebakken Kristiansen a la Federació Noruega d'Handbol (en noruec)
# Javier Moreno Carnero

Javier Moreno Carnero (Buenos Aires, 7 de juny de 1975) és un jugador, escriptor, periodista, i entrenador d'escacs nacionalitzat espanyol, que té el títol de Gran Mestre des de 2003. Entre l'any 2006 i 2010 va ocupar el càrrec de capità de l'equip olímpic femení d'escacs de l'estat espanyol, i és entrenador d'elit de la Federació Espanyola. El 2010 la FIDE li va atorgar el títol de FIDE Senior Trainer, el màxim títol d'entrenador internacional
Tot i que roman inactiu des del maig de 2010, a la llista d'Elo de la FIDE del juliol de 2022, hi tenia un Elo de 2519 punts, cosa que en feia el jugador número 20 de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2525 punts, a la llista de gener de 2004 (posició 423 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2011 guanyà la 34a edició del Torneig Obert de Sant Sebastià.

## Escriptor i periodista d'escacs

Moreno és el coautor, juntament amb Julen Arizmendi del llibre: Juegue la Najdorf publicat per l'editorial espanyola La Casa del Ajedrez, un llibre que ofereix un repertori d'obertures per jugar amb negres la variant més popular de la defensa siciliana. En l'actualitat (2010) dirigeix una secció anomenada "Racó de l'entrenador d'escacs" a la revista Peón de Rey. Moreno és també director d'una escola i llibreria especialitzada en xinès anomenada Aprende Chino Hoy.

## Vegeu també

* Llista de Grans Mestres amb nacionalitat espanyola

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Javier Moreno Carnero» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 4 octubre 2010].
* ↑ «Llista de Senior FIDE Trainers» (en anglès). Fide.com. [Consulta: 3 octubre 2010].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Espanya"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 1r juliol 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Javier Moreno Carnero «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 2 gener 2011].
* ↑ «Abierto de Donostia» (en castellà). El Mundo Deportivo, 28-04-2011. [Consulta: 30 maig 2011].
* ↑ Resum del llibre al catàleg d'inforchess.com (castellà)
* ↑ Escola de xinès de Moreno (castellà)