OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pinyols

Pinyols és una masia de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia està situada a l'extrem nord-est del municipi, als plans que coronen les espesses obagues del marge esquerre de la rasa o riera de Llanera. Queda al sud del castell de Llanera, just al costat de la masia de Carbonells.
Per anar-hi cal agafar el trencall a l'esquerra (N) (senyalitzat) que hi ha a la carretera de Torà a Ardèvol, aproximadament a 8,7 km. des de Fontanet, ja en terme de Pinós (41° 51′ 4.41″ N, 1° 30′ 24.21″ E﻿ / ﻿41.8512250°N,1.5067250°E﻿ / 41.8512250; 1.5067250). Als 1,1 km.(41° 51′ 31.83″ N, 1° 30′ 13.05″ E﻿ / ﻿41.8588417°N,1.5036250°E﻿ / 41.8588417; 1.5036250) es deixa la pista que porta al Castell de Llanera i l'Hostal Nou i s'avança cap a la masia de Soldevila, a l'esquerre, en terme de Torà. Immediatament després de dues granges es gira cap a la dreta i se segueix la pista principal que, primer en direcció nord i després cap a ponent ens portarà a les masies de Carbonells i Pinyols, en aquest ordre.

## Descripció

Edifici de quatre façanes i tres plantes.
Es tracta d'una antiga casa rural (1661) que ha estat reformada i ampliada. Té un portal d'accés que configura un baluard davant la casa. Aquest portal a la llinda de pedra hi ha una inscripció. La façana principal (sud), a la planta baixa hi ha porta d'entrada a la casa en arc de mig punt, en la clau de l'arc hi ha una petita incisió a la pedra en tall decoratiu. A la banda esquerra té una petita obertura a tall d'espitllera. A la planta següent i sobre la porta, hi ha una finestra, ara tapiada, a la llinda de pedra té una incisió que dibuixa una petita creu. A la part central hi ha una doble finestra en maó i llinda de pedra. A la darrera planta hi ha una finestra.
A la façana oest, hi ha una petita espitllera a la part inferior. A la segona planta hi ha una sortida d'aigua. Hi ha dues finestres amb llinda de pedra i ampit. A la darrera planta, hi ha tres petites obertures.
A la façana nord, a la planta baixa hi ha dues petites obertures. A la planta següent, hi ha dues finestres, la de la dreta amb llinda de pedra i ampit. A la darrera planta, hi ha una petita obertura.
La coberta és de dos vessants (est-oest), acabada amb teules.
El portal d'accés configura un espai en part cobert. A una sola vessant i cobert en planxes d'uralita. Dona a un petit pati interior, descobert, davant la casa, amb diversos coberts annexats, un d'ells duu la data de 1661 a la llinda. Els camps de cereals i la zona boscosa caracteritzen l'entorn immediat.

## Història

La datació aproximada se situa el 1661 però possiblement ja existia una edificació medieval anterior.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Pinyols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 115-117. ISBN 84-607-0408-4.
# La Salseta del Poble Sec

La Salseta del Poble Sec és una orquestra de ball creada per Salvador Escribà i Pep Vercher, als quals es van unir altres músics l'any 1977.
La Salseta es va crear amb la finalitat d'animar una festa electoral, però el grup va tenir continuïtat, i amb el temps es consolidà com una de les orquestres més sòlides i sol·licitades a les festes majors i altres celebracions d'arreu del país. Tot i que al començament el seu repertori era majoritàriament en castellà, hi inclouen temes en català des d'un primer moment: al disc Patrañas bélicas (1986), per exemple, hi ha una versió d'una popular cançó italiana que repassa, estrofa rere estrofa, els instruments de l'orquestra ("Ei company!"), i un parell de temes originals: "Havaneres i Llavaneres" i "Oh, Gran Manitú".
Amb el temps, la Salseta acabà enregistrant dos discos íntegrament en català: Treballo la nit (àlbum centrat en el rock) i Estic content que rutlli (1996).
L'any 1998 publiquen un mini CD amb un himne dedicat als jugadors de botifarra, i, al mes de setembre del mateix any, actuen al festival santboià Altaveu, on presenten curioses versions ballables de cançons de Raimon ("Societat de consum"), Lluís Llach ("Damunt d'una terra"), Ovidi Montllor ("Homenatge a Teresa"), Maria del Mar Bonet ("Carta a un amic") i Jaume Sisa ("Senyor botiguer").
L'any 2000 publiquen el disc Directe als peus, que és un recull de gravacions de diferents actuacions en directe, portades a terme durant la temporada del 1999, on hi apareixen algunes de les seves cançons més emblemàtiques com Maria de Bahia, Vine nena i Sota una palmera i ben fumat.
L'any 2007, i amb motiu del 30è aniversari publiquen un CD-DVD anomenat 30 anys en dansa, que conté un recull de gravacions i vídeos que repassen la seva història fins aquell moment.
L'any 2008 publiquen un nou disc íntegrament de cançons originals, anomenat A sucar!, on apareixen cançons com A sucar!, Polca Misèria, Barcelona és dona o La rumba de l'Adrià, que van compondre com a agraïment al cuiner Ferran Adrià, qui havia creat una salsa inspirada en la música de La Salseta del Poble Sec.
L'any 2018 es jubila el cantant Salvador Escribà, però la resta de membres decideixen continuar amb el projecte i seguir amenitzant les festes majors d'arreu de Catalunya.
L'any 2020 publiquen un nou single anomenat De qui coi parla tothom, irònicament dedicat a tots aquells que creuen que La Salseta ja no està en actiu.

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, planes 255-256.

## Enllaços externs

* Web oficial de La Salseta del Poble Sec. (català)
* Vídeo explicant la història de La Salseta del Poble Sec tot celebrant el trentè aniversari de la formació. (català)
* Pàgina facebook de La Salseta https://www.facebook.com/lasalsetadelpoblesec
# Helena Nordheim

Helena Nordheim (Amsterdam, 1 d'agost de 1903 - Sobibor, 2 de juliol de 1943) va ser una gimnasta artística neerlandesa que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla d'or en el concurs complet per equips del programa de gimnàstica.
Com d'altres membres del seu equip, era jueva i durant la Segona Guerra Mundial fou deportada i assassinada al camp d'extermini de Sobibor, juntament amb bona part de la seva família.

## Referències

* ↑ «Lea Nordheim Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2012. [Consulta: 29 maig 2018].
* ↑ Taylor, Paul. Jews and the Olympic Games: The Clash Between Sport and Politics : with a Complete Review of Jewish Olympic Medallists. Sussex Academic Press, 2004. ISBN 9781903900871.
* ↑ Schaffer, Kay; Smith, Sidonie. The Olympics at the Millennium: Power, Politics, and the Games. Rutgers University Press, 2000, p. 60–62. ISBN 978-0-8135-2820-5.
* ↑ Yogi Mayer, Paul. Jews and the Olympic Games. Vallentine Mitchell, 2004, p. 238. ISBN 978-0-85303-451-3.
* ↑ Taylor, Paul. Jews and the Olympic Games. Sussex Academic Press, 2004, p. 107. ISBN 978-1-903900-87-1.

## Enllaços externs

* Helena Nordheim - Yad va-Xem (anglès)
# François Vilamitjana

François Antoine Vilamitjana (Pau, 3 d'agost de 1846 - 1928) va ser un regatista francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París on participà en diferents proves del programa de vela. Guanyà dues medalles, una de plata en la 1a cursa de la modalitat d'1 a 2 tones, junt a Auguste Albert, Albert Duval i Charles Hugo, i una de bronze en la segona cursa de la mateixa categoria.

## Referències

* ↑ «François Vilamitjana Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 d’abril 2014. [Consulta: 23 octubre 2015].
# William Verner

Frank Franklyn Verner (Comtat de Grundy, Illinois, 24 de juny de 1883 - Pinckney, Michigan, 1 de juliol de 1966) va ser un migfondista estatunidenc de primers del segle xx.
El 1904 va participar en els Jocs Olímpics de Saint Louis, en què guanyà dues medalles de plata en els 1500 metres, amb un temps de 4' 06,8" per darrere de James Lightbody; i formant part de l'equip mixt de l'US Chicago, junt a Jim Lightbody, Albert Coray, Lacey Hearn i Sidney Hatch, en la cursa de les 4 milles per equips.
També participa en els 2590 metres obstacles, en què acabà quart, i en els 800 metres, en què acabà sisè.

## Millors marques

* 880 iardes. 2' 01,2", el 1905
* 1500 metres. 4' 06,8", el 1904

## Referències

* 1 2 «Bill Verner» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-16. [Consulta: 8 setembre 2012].
# Louis Menges

Louis John Menges (East St. Louis, Illinois, 30 d'octubre de 1888 - Harlingen, Texas, 10 de març de 1969) va ser un futbolista estatunidenc que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de plata en la competició de futbol com a membre del Christian Brothers College. Menges n'era el porter.
Posteriorment es llicencià en enginyeria civil i treballà per la Missouri Pacific Lines. El 1916 s'allistà a l'exèrcit i passà dos anys i mig combatent a Europa durant la Primera Guerra Mundial, on fou ferit tres vegades i rebé les condecoracions Service Cross i Purple Heart, abans de tornar a casa com a primer tinent. En acabar la guerra es dedicà al món de l'espectacle, com a propietari de diversos teatres. Entre 1934 i 1943 fou senador per Illinois.

## Referències

* 1 2 3 «Louis Menges Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 8 octubre 2015].
# Earl Johnson

Earl Johnson (Woodstock, 10 de març de 1891 - Pittsburgh, novembre 1965) va ser un atleta estatunidenc, especialitzat en curses de fons, que va competir durant la dècada de 1920. Va ser el primer fondista estatunidenc negre destacat.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on quedà eliminat en sèries de la cursa dels 10.000 metres del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de París, disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de plata en la prova del cros per equips, fent equip amb Arthur Studenroth i August Fager, i la de bronze en la de cros individual.

## Millors temps

* 10.000 metres. 32' 17.0" (1924)

## Referències

* 1 2 3 «Earl Johnson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 5 juliol 2018].
# Kanat d'Ardabil

El kanat d'Ardabil fou un kanat de l'Azerbaidjan del segle xviii amb capital a Ardabil. El kanat va ser durant un segle semi-independent del tron persa. Va estar governat pels turcmans shahsevan destacant la figura de Nazar Ali Khan Shahsevan, que el 1780 va arribar a conquerir Rasht en guerra contra el kan de Gilan Hedayat.

## Llista de Khans

* Badr Khan Sarikhanbayli-Shahsevan 1747 - 1763
* Nazar Ali Khan Sarikhanbayli-Shahsevan 1763 - 1792 (conjuntament)
* Nasir Khan Sarikhanbayli-Shahsevan1747 - 1808 (conjuntament)

## Referències

* ↑ «En el període dels safàvides el nom d' Azerbaidjan va ser aplicat a tots els kanats musulmans de la part oriental del Caucas així com al sud del riu Araxes fins al riu Qezel Uzan; la regió darrera és aproximadament la mateixa que el modern ustan iranià d'Azerbaidjan de l'Est i de l'Oest.» Muriel Atkin, Rússia i l'Iran, 1780—1828. 2n ed. Minneapolis: Universitat de Premsa de Minnesota, 2008, ISBN 0-521-58336-5
* ↑ Worldstatesmen
# La marxa Peronista

La marxa dels partidaris del Partit Justicialista o peronistes, anomenada «Los muchachos peronistas» (Els xicons Peronistes) o com més popularment se la coneix, La Marcha Peronista (La Marxa Peronista), és una cançó argentina d'autor anònim, encara que diversos autors s'han adjudicat la creació de la lletra i la música. Hi ha testimonis que es va cantar per primera vegada a la Casa Rosada el 17 d'octubre de 1948.
Va ser interpretada per diversos artistes en versions cantades i instrumentals, sent la més popular la gravada per Hugo del Carril el 1949, considerada la primera versió enregistrada de la cançó. També es destaquen les d'Héctor Mauré i la de l'orquestra de Francisco Canaro. S'han fet versions de la marxa adaptant-la al tango, jazz, carnavalito, chacarera, vals i heavy metal.
En 1992, el periodista Hugo Gambini, va publicar un article en el qual afirmava que la música havia estat presa de la marxa del Club Barracas, encara que investigacions posteriors destaquen que havia estat presa d'una murga del barri obrer de La Boca. En canvi la lletra, afirma Llistosella, «és impossible negar que (...) va ser un robatori impune a la marxa de la Federación Gráfica Bonaerense», que havia estat cantada públicament per primera vegada el 2 de maig de 1948 al Teatro Colón per obrers gràfics en honor d'Eva Perón.

## La Marxa Peronista

Los muchachos peronistas todos unidos triunfaremos, y como siempre daremos un grito de corazón: ¡Viva Perón! ¡Viva Perón!
Por ese gran argentino que se supo conquistar a la gran masa del pueblo combatiendo al capital.
Por los principios sociales que Perón ha establecido, el pueblo entero esta unido y grita de corazón: ¡Viva Perón! ¡Viva Perón!
Por ese gran argentino que trabajó sin cesar, para que reine en el pueblo el amor y la igualdad.
¡Perón, Perón, qué grande sos! ¡Mi general cuanto valés! ¡Perón, Perón, gran conductor, sos el primer trabajador!
Imitemos el ejemplo de este varón argentino, y siguiendo su camino gritemos de corazón: ¡Viva Perón! ¡Viva Perón!
Porque la Argentina grande con que San Martín soñó, es la realidad efectiva que debemos a Perón.
¡Perón, Perón, qué grande sos! ¡Mi general, cuanto valés! ¡Perón, Perón, gran conductor, sos el primer trabajador!

## Referències

* ↑ El llibre "La Marcha Peronista" de Jorge Lliostosella adjudica la lletra a Rafael Lauría i la música a Vicente Coppola

## Enllaços externs

* La Marcha - un viatge al primer peronisme Arxivat 2008-08-21 a Wayback Machine. (castellà)
* La Marcha Peronista - Perón vence al tiempo Arxivat 2011-05-31 a Wayback Machine. (castellà)
# Helmuth Fischer

Helmuth Fischer (Bremerhaven, 29 de gener de 1911 - 29 de febrer de 1996) fou un nedador alemany que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va disputar dues proves del programa de natació. En ambdues, els 4x200 metres lliures, i els 100 metres lliures, finalitzà en cinquena posició.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en els 100 metres lliures al Campionat d'Europa de natació de 1934 i el campionat nacional dels 100 metres lliures de 1933, 193, 1936, 1937, 1938 i 1939. En aquesta mateixa prova va establir un rècord nacional que fou vigent durant 21 anys.
Durant la Segona Guerra Mundial va ser capturat pels soviètics i fou fet presoner fins al 1949.

## Referències

* 1 2 3 Helmuth Fischer a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Helmut Fischer - Munzinger Biographie». [Consulta: 16 juliol 2020].
# Félix Picon

Philippe Félix Émile Picon (Constantina, Algèria francesa, 4 d'octubre de 1874 - segle xx) va ser un regatista francès que va competir a començament del segle xx.
Va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata va prendre part els 6,5 metres (1919 rating) del programa de vela, a bord del Rose Pompon. Compartia tripulació amb Albert Weil i Robert Monier.

## Referències

* ↑ «Félix Picon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 4 octubre 2017].
# Jerry Winholtz

Jerry Elmer Winholtz (Mount Pleasant, Iowa, 5 d'agost de 1874 - 16 de juny de 1962) va ser un lluitador estatunidenc que va competir a primers del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria de pes wèlter, de fins a 71,7 kg. Winholtz s'imposà en la lluita per la medalla de bronze a William Hennessy, després que hagués perdut contra Charles Ericksen en els quarts de final. En aquests mateixos Jocs també disputà la prova del pes lleuger, però perdé en vuitens de final.

## Referències

* 1 2 «Jerry Winholtz Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2011. [Consulta: 14 octubre 2015].
# Simeon Price

Simeon Taylor "Sim" Price, Jr. (Saint Louis, 16 de maig de 1882 - Washington DC, 16 de desembre de 1946) va ser un golfista estatunidenc que va competir a primers del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de bronze en la prova per equips del programa de golf, com a membre de l'equip United States Golf Association. En la prova individual quedà eliminat en els setzens de final.

## Referències

* ↑ «Sim Price Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 d’agost 2011. [Consulta: 11 octubre 2015].
# Eberhard Rösch

Eberhard Rösch (Chemnitz, 9 d'abril de 1954) és un biatleta alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980. És el pare del també biatleta Michael Rösch.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Lake Placid, on disputà dues proves del programa de biatló. Fent equip amb Mathias Jung, Frank Ullrich i Klaus Siebert guanyà la medalla de plata en la cursa del relleu 4x7,5 km. En la cursa dels 20 quilòmetres guanyà la medalla de bronze.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or, una de plata i una de bronze al Campionat del món de biatló i onze títols nacionals.

## Referències

* 1 2 3 «Eberhard Rösch Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2008. [Consulta: 27 febrer 2020].
* ↑ Unió Internacional de Biatló
# Hendrik van Heuckelum

Hendrik "Henk" van Heuckelum (Den Haag, Holanda Meridional, 6 de maig de 1879 - Den Haag, 28 d'abril de 1929) va ser un futbolista neerlandès que va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1900, on guanyà la medalla de bronze com a membre de la selecció belga, representada per la Universitat de Brussel·les.

## Referències

* ↑ «Hendrik van Heuckelum Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 3 octubre 2015].
# Gilbert Laws

Gilbert Umfreville Laws (Tynemouth, Tyne i Wear, 6 de gener de 1870 - Newchurch, illa de Wight, 3 de desembre de 1918) va ser un regatista anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla d'or en la categoria de 6 metres del programa de vela. Laws navegà a bord del Dormy, on exercia de timoner, junt a Thomas McMeekin i Charles Crichton.
Durant la Primera Guerra Mundial va formar part de la Royal Naval Reserve i lluità al Mediterrani, però la salut li fou esquiva i morí el 1918 en un asil per a oficials a l'illa de Wight.

## Referències

* 1 2 «Gilbert Laws Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 9 desembre 2015].
# Peter Ratican

Peter Joseph Ratican (Saint Louis, Missouri, 13 d'abril de 1887 - Saint Louis, 20 de novembre de 1922) va ser un futbolista estatunidenc que va competir a primers del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de plata en la competició de futbol com a membre del Christian Brothers College.
Posteriorment jugà professionalment al futbol en diferents equips de la St. Louis Soccer League i guanyà els títols de 1915 a 1918 i 1920, i la National Challenge Cup el 1920. Morí amb sols 35 anys per culpa d'un tumor cerebral.

## Referències

* 1 2 «Peter Ratican Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 8 octubre 2015].
# Eddy Tiel

Eddy Tiel (la Haia, 29 de desembre de 1926 - Emst, 21 de febrer de 1993) va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics: el 1948, a Londres, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba, i el 1952, a Hèlsinki, on va guanyar la medalla de plata.

## Referències

* ↑ «Eddy Tiel Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 1r abril 2019].
# Sari Marjaana Arponen

Sari Marjaana Arponen (Finlàndia, segle XX) és una metgessa, professora universitària, investigadora i divulgadora experta en microbiota.

## Biografia

Va néixer en Ruokolahti, un municipi al sud-est de Finlàndia. Quan tenia 10-11 anys, els seus pares van decidir mudar-se a la costa de Múrcia. Després d'acabar els seus estudis de Secundària a Espanya, va estudiar Medicina en la Universitat de Múrcia. Va decidir fer aquests estudis perquè des de petita li fascinava la bioquímica. Li interessava més la recerca i pensava passar-se al segon cicle de Bioquímica, però el contacte amb pacients en el tercer curs va canviar d'opinió i finalment es va fer metgessa, escollint la Medicina Interna per la seva vocació generalista.
Després de llicenciar-se en Medicina i Cirurgia per la Universitat de Múrcia, va cursar l'especialitat en Medicina Interna a l'Hospital Universitari de La Princesa de Madrid. Es va centrar en l'estudi i tractament de malalties infeccioses (infectologia). És doctora en Ciències Biomèdiques per la Universitat Complutense de Madrid. La seva tesi doctoral va versar sobre la coinfecció pel VIH i l'hepatitis C.
Es va especialitzar en Medicina Interna a l'Hospital Universitari de La Princesa de Madrid. Té un màster en Malalties Infeccioses i un altre en VIH, un postgrau de tres anys en Psiconeuroinmunología Clínica per la Universitat Pontifícia de Salamanca i un altre màster en Nutrició Genòmica i de Precisió.
Des de l'any 2000 ha treballat en la sanitat pública espanyola. Va viure a Madrid treballant en molts hospitals de la Comunitat (La Princesa, Carles III, Fuenlabrada, Gregorio Marañón, Santa Cristina, Vallecas, Torrejón d'Ardoz i Virgen de la Torre).
És també docent universitària, i es dedica a la formació i divulgació en l'àmbit de la microbiota i la medicina de l'estil de vida. Al costat de dues companyes, és cofundadora de Slow Medicine Revolution, una plataforma de divulgació sobre salut i estil de vida centrada en un podcast amb el mateix nom.

## Referències

* ↑ Admin. «Sari Arponen» (en castellà). Conversaciones con Hipócrates 2022. [Consulta: 10 juliol 2022].
* ↑ «Doctora Sari Arponen» (en castellà), 22-07-2020. [Consulta: 7 agost 2022].
* 1 2 ««Debemos de romper el tiempo que pasamos sentados cada 30 minutos»» (en castellà). El Diario Montañes, 07-07-2022. [Consulta: 10 juliol 2022].
* 1 2 «Sari Arponen: "Los ultraprocesados, el estrés crónico... Con nuestro estilo de vida saboteamos el sistema inmunitario"» (en espanyol europeu). Salud, 09-07-2022. [Consulta: 10 juliol 2022].
* ↑ Otero, Selina. «Sari Arponen: “Nuestro actual estilo de vida es lo que nos enferma”» (en castellà). Faro de Vigo, 11-06-2022. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ Manuel, Jose. «Entrevista con la doctora Sari Arponen» (en castellà). La revista de Valdemoro, 22-07-2020. [Consulta: 7 agost 2022].