OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicholsicypris normalis

Nicholsicypris normalis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ Chu Y.-T., 1935. Comparative studies on the scales and on the pharyngeals and their teeth in Chinese cyprinids, with particular reference to taxonomy and evolution. Biol. Bull. St. John's Univ. Shanghai Núm. 2. i-x + 1-225.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Nichols, J. T. & Pope, C. H., 1927. The fishes of Hainan. Bulletin of the American Museum of Natural History v. 54 (art. 2): 321-394, Pl. 26.
* ↑ «Nicholsicypris normalis». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh, 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, la Xina. 201 p.
* ↑ Chen, Y.Y. i X. Chu, 1998. Danioninae. p. 19-61. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press, Beijing, 531p.
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Ye, F. i P. Song, 1991. Danioninae. p. 67-79. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Esquí acrobàtic als Jocs Olímpics d'hivern de 2006 - Bamps femenins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 celebrats a la ciutat de Torí (Itàlia) es disputà una prova de bamps en categoria femenina dins de les proves d'esquí acrobàtic celebrats als Jocs.
La competició se celebrà el dia 11 de febrer de 2006 a les instal·lacions de Sauze d'Oulx. Hi participaren un total de 30 esquiadores de 15 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Jennifer Heil | Kari Traa | Sandra Laoura |

## Resultats
### Ronda classificatòria

| Pos. | Nom | CON | Punts | Notes |
| 1 | Jennifer Heil | Canadà | 26.67 | Q |
| 2 | Sandra Laoura | França | 25.45 | Q |
| 3 | Sara Kjellin | Suècia | 24.85 | Q |
| 4 | Michelle Roark | Estats Units | 24.45 | Q |
| 5 | Aiko Uemura | Japó | 24.20 | Q |
| 6 | Margarita Marbler | Àustria | 24.15 | Q |
| 7 | Kari Traa | Noruega | 24.06 | Q |
| 8 | Kristi Richards | Canadà | 23.76 | Q |
| 9 | Tae Satoya | Japó | 23.63 | Q |
| 10 | Daria Serova | Rússia | 23.49 | Q |
| 11 | Nikola Sudova | Txèquia | 23.31 | Q |
| 12 | Audrey Robichaud | Canadà | 22.73 | Q |
| 13 | Deborah Scanzio | Itàlia | 22.72 | Q |
| 14 | Ingrid Berntsen | Noruega | 22.45 | Q |
| 15 | Miki Ito | Japó | 22.34 | Q |
| 16 | Manuela Berchtold | Austràlia | 22.19 | Q |
| 17 | Stephanie St. Pierre | Canadà | 22.15 | Q |
| 18 | Shannon Bahrke | Estats Units | 22.07 | Q |
| 19 | Marina Cherkasova | Rússia | 21.82 | Q |
| 20 | Jillian Vogtli | Estats Units | 21.79 | Q |
| 21 | Lyudmila Dymchenko | Rússia | 21.42 | |
| 22 | Hannah Kearney | Estats Units | 20.80 | |
| 23 | Mariangela Fabia Parravicini | Itàlia | 19.62 | |
| 24 | Nina Bednarik | Eslovènia | 19.54 | |
| 25 | Darya Rybalova | Kazakhstan | 18.70 | |
| 26 | Sarka Sudova | Txèquia | 18.64 | |
| 27 | Miyuki Hatanaka | Japó | 18.61 | |
| 28 | Yuliya Rodonova | Kazakhstan | 16.76 | |
| 29 | Nuria Montane | Espanya | 11.76 | |
| 30 | Yoon Chae-rin | Corea del Sud | 7.07 | |

### Final

| Pos. | Nom | Punts |
| 1 | Jennifer Heil | 26.50 |
| 2 | Kari Traa | 25.65 |
| 3 | Sandra Laoura | 25.37 |
| 4 | Sara Kjellin | 24.74 |
| 5 | Aiko Uemura | 24.01 |
| 6 | Nikola Sudova | 23.58 |
| 7 | Kristi Richards | 23.30 |
| 8 | Audrey Robichaud | 23.10 |
| 9 | Deborah Scanzio | 23.00 |
| 10 | Shannon Bahrke | 22.82 |
| 11 | Jillian Vogtli | 22.72 |
| 12 | Stephanie St. Pierre | 22.52 |
| 13 | Daria Serova | 22.44 |
| 14 | Manuela Berchtold | 22.21 |
| 15 | Tae Satoya | 22.12 |
| 16 | Marina Cherkasova | 22.05 |
| 17 | Margarita Marbler | 20.79 |
| 18 | Michelle Roark | 20.04 |
| 19 | Ingrid Berntsen | 19.84 |
| 20 | Miki Ito | 17.78 |

## Enllaços externs

* (anglès) Programa oficial Arxivat 2012-09-11 a Wayback Machine.
# Anat-Har

Anat-Har fou un rei egipci de dinastia incerta (XIV, XV) que portava el títol hikse d'Heqa Khaswt que vol dir "rei vingut de les terres estrangeres". Har derivaria de harru, nom cananeu de muntanya i associat a la religio semita, i fou comú als noms cananeus des de dinastia XII com equivalència de gran. Només hi ha constància d'un escarabat amb el seu nom.
El més probable és que formi part de la dinastia XIV, ja que els de la dinastia XV són coneguts i quant als de la dinastia XVI, l'antiga teoria de què foren hicsos està gairebé descartada, i probablement foren egipcis.
# Panayappan Sethuraman

Panayappan Sethuraman (25 de febrer de 1993) és un jugador d'escacs indi que té el títol de Gran Mestre des del 2011.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'agost de 2020, hi tenia un Elo de 2644 punts, cosa que en feia el jugador número 6 (en actiu) de l'Índia, i el número 111 del rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2658 punts, a la llista de setembre de 2015.

## Resultats destacats en competició

Formà part de l'equip indi que va guanyar la medalla d'or en les Olimpíades d'escacs Sub-16 a Turquia el 2008. El 2008 fou subcampió en el Campionat del món de la joventut al Vietnam darrere de Baskaran Adhiban, i el 2009 guanyà el Campionat del món Sub-16.
Va aconseguir les tres normes de Grand Mestre amb el segon lloc amb 8 punts de 10 a l'Obert Parsvnath el 2009, el tercer lloc i 6½ punts de 9 a l'Obert internacional de París el 2010 i guanyant la Copa Voivoda a Polònia amb 7 punts de 9.
El 2014 fou campió de l'Índia, que li valgué la classificació per a la Copa del Món de 2015 a Bakú (Azerbaijan), on fou eliminat a la tercera ronda per Xakhriar Mamediàrov després d'haver eliminat Sanan Siuguírov i Pentala Harikrishna, primera i segona ronda respectivament.
El juny de 2016 fou campió de l'Àsia amb 7 punts de 9, mig punt per davant de vuit Grans Mestres. Aquest triomf significà obtenir una plaça per la Copa del món de 2017.

### Participació en olimpíades d'escacs

Sethuraman ha participat, representant l'Índia, a l'Olimpíada d'escacs de 2014, amb un resultat de (+5 =5 –0), per un 75,5% de la puntuació i amb una performance de 2757, que li significà aconseguir la medalla de bronze individual del segon tauler.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Panayappan Sethuraman» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 14 octubre 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Índia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Panayappan Sethuraman «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-02-03. [Consulta: 4 juny 2016].
* ↑ «FIDE Title Applications (GM)». fide.com. [Consulta: 14 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «52nd Indian National Premier Championship». [Consulta: 14 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «Resultats Copa del Món de 2015». Arxivat de l'original el 12 d'octubre 2015. [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ «Double gold for India in 2016 Asian Continental Championships». chessdom.com. [Consulta: 4 juny 2016]. (anglès)
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Giuseppe Dordoni

Giuseppe Dordoni (italià: Giuseppe «Pino» Dordoni) (Piacenza, 28 de juny de 1926 - Piacenza, 24 d'octubre de 1998), també conegut com a Pino Dordoni, fou un atleta italià, especialista en marxa atlètica, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1948, 1952, 1956 i 1960. El 1948 fou novè en la cursa dels 10 quilòmetres marxa, el 1952 guanyà la medalla d'or en la cursa dels 50 quilòmetres, el 1956 fou novè en la cursa dels 20 quilòmetres i el 1960 fou novè en la dels 50 quilòmetres.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en els 50 quilòmetres marxa del Campionat d'Europa d'atletisme de 1950 i dues medalles d'or en els 10 quilòmetres marxa als Jocs del Mediterrani de 1951 i 1955. També guanyà 26 campionats nacionals de marxa, onze dels 10 quilòmetres (1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1957), deu dels 20 quilòmetres marxa (1947, 1948, 1949, 1950, 1952, 1953, 1954, 1955, 1956, 1957) i cinc dels 50 quilòmetres marxa (1949, 1950, 1952, 1953, 1954).
Un cop retirat exercí d'entrenador. Entre 1962 i finals de la dècada de 1980 fou el responsable de la selecció de marxa italiana.

## Millors marques

* 50 quilòmetres marxa. 4h 24' 19" (1960)

## Referències

* 1 2 Giuseppe Dordoni a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ «Mediterranean Games». [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ «"CAMPIONATI "ASSOLUTI" ITALIANI SUL PODIO TRICOLORE – 1906 2012». sportolimpico.it. Arxivat de l'original el 24 desembre 2012. [Consulta: 9 febrer 2013].
* ↑ «Pino Dordoni» (en italià). [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 20 maig 2020].
# Manfred Kersch

Manfred Kersch (Frankfurt del Main, 19 de setembre de 1913 - Frankfurt del Main, 2 de maig de 1995) va ser un atleta alemany, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on quedà eliminat en sèries en la cursa dels 100 metres del programa d'atletisme. En el seu palmarès destaca una medalla d'or en els 4x100 metres relleus del Campionat d'Europa d'atletisme de 1938. També guanyà el campionat alemany dels 4x100 metres de 1943.

## Millors marques

* 100 metres llisos. 10.4" (1938)

## Referències

* 1 2 3 «Manfred Kersch Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-).. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 169, 359. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Dorian Rogozenko

Dorian Rogozenko (Chișinău, 18 d'agost de 1973) és un jugador d'escacs romanès d'origen moldau que té el títol de Gran Mestre des del 1996.
A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2015, hi tenia un Elo de 2510 punts, cosa que en feia el jugador número 10 (en actiu) de Romania, i el número 690 del rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2576 punts, a la llista de juliol de 1999 (posició 141 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Fou quatre cops campió juvenil de Moldàvia i el 1994 campió absolut de Moldàvia. També ha guanyat altres torneigs: Torneig de Moscou el 1992, Obert de Chemnitz el 1997, Bucharest al 1998, Obert d'Eforie al 1998, Lvov al 1995, Hamburg al 1997 i 2000.

### Participació en olimpíades d'escacs

Rogozenko ha participat, representant Moldàvia en els anys 1994, 1996 i 1998 i Romania l'any 2000, en quatre Olimpíades d'escacs, amb un resultat de (+18 =19 –9), per un 59,8% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a les Olimpíada del 1994 en puntuar 7½ de 9 (+6 =3 -2), amb el 68,2% de la puntuació, amb una performance de 2579.

## Bibliografia

* Rogozenko, Dorian. Anti-Sicilians A Guide for Black. Gambit Publications, 2003. ISBN 1-901983-84-6.
* Rogozenko, Dorian. The Sveshnikov Reloaded. Quality Chess, 2005. ISBN 91-97524-35-2.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Dorian Rogozenko» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 16 octubre 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Romania"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 5 novembre 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Dorian Rogozenko «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 octubre 2015].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Natàlia Dobrinska

Natàlia Dobrinska (ucraïnès: Наталія Володимирівна Добринська) (Iakushintsi, 29 de maig de 1982) és un atleta ucraïnesa especialista en heptatló.
Fou sisena a l'heptatló del Campionat d'Europa de Göteborg 2006 i vuitena als Jocs Olímpics d'Atenes 2004. Al Campionat del Món en pista coberta de 2004 guanyà la medalla d'argent en la prova de pentatló i al Campionat d'Europa en pista coberta de l'any següent guanyà la de bronze en la mateixa prova. En la mateixa competició, dos anys més tard, fou cinquena. El seu triomf més important arribà als Jocs Olímpics de Pequín 2008 on guanyà la medalla d'or en l'heptatló. Al Campionat del Món de Berlín 2009 acabà en la quarta posició, i al Campionat d'Europa de Barcelona 2010 guanyà la medalla d'argent.

## Referències

* ↑ «Whistle blows for end of heptathlete's career». European Athletics, 28-10-2013. [Consulta: 18 març 2016].
* 1 2 Nataliya Dobrynska's profile at the IAAF site

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Natalia Dobrinska
# Giuseppe Tosi

Giuseppe Tosi (Borgo Ticino, 25 de maig de 1916 - Roma, 10 de juliol de 1981) va ser un atleta italià, especialista en el llançament de disc, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Va viure la seva carrera esportiva a l'ombra del seu compatriota Adolfo Consolini, que el superà en totes les grans competicions.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova del llançament de disc del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, fou vuitè en la mateixa prova.
En el seu palmarès destaquen tres medalles de plata en el llançament de disc al Campionat d'Europa d'atletisme, el 1946, 1950 i 1954, i una d'or als Jocs del Mediterrani de 1951. Va guanyar cinc campionats nacionals (1943, 1946–1948 i 1951) i va establir dos rècords d'Europa, ambdós el 1948.
En els darrers anys de la seva carrera esportiva va entrar en el món del cinema, amb papers en importants pel·lícules, entre les quals destaquen: Totò al giro d'Italia (1948), Quo Vadis (1951), Il ritorno di Don Camillo (1953), Ben-Hur i La viaccia (1961).

## Millors marques

* llançament de disc. 54,80 (1948)

## Referències

* 1 2 3 «Giuseppe Tosi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2009. [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «"CAMPIONATI "ASSOLUTI" ITALIANI SUL PODIO TRICOLORE – 1906 2012». sportolimpico.it. Arxivat de l'original el 24 desembre 2012. [Consulta: 6 desembre 2012].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ Giuseppe Tosi a Internet Movie Database (anglès)
# Marcel Hansenne

Marcel Hansenne (13è districte de París, 24 de gener de 1917 - Fourqueux, 22 de març de 2002) va ser un atleta francès, especialista en curses de mig fons, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze en els 800 metres, rere Mal Whitfield i Arthur Wint, mentre en els 1.500 metres fou onzè.
En el seu palmarès destaquen dues medalles en els 800 metres al Campionat d'Europa d'atletisme. De bronze el 1946, a Oslo, i de plata el 1950, a Brussel·les. També guanyà nou campionats nacionals dels 800 metres i tres dels 1.500 metres. El 1948 va batre el rècord del món dels 1.000 metres amb un temps de 2' 21.4". Va batre, en diferents ocasions, el rècord nacional dels 800 metres, la milla i el relleu 4x800 metres.
Un cop retirat exercí de periodista esportiu. Va ser redactor, entre d'altres, del diari L'Équipe.

## Millors marques

* 800 metres. 1'48.3" (1948)
* 1.000 metres. 2' 21.4" (1948)
* 1.500 metres. 3' 47.4" (1949)
* Milla. 4' 08.2"

## Referències

* 1 2 3 «Marcel Hansenne Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Finalistes des championnats de France 1888 à 1969». cdm.athle.com/.
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 36 i 43. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «les Biographies». [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Marcel Hansenne est mort» (en francès), 22-03-2002. [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «ATHLE.FR | Décès de Marcel Hansenne ...» (en francès). [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# O Jesu Christ, meins Lebens Licht, BWV 118

O Jesu Christ, mein Lebens Licht, BWV 118 (O Jesucrist, llum de la meva vida), és un motet fúnebre de Johann Sebastian Bach catalogat inicialment com a cantata, compost –en una primera versió– a Leipzig entre 1736 i 1737.

## Origen i context

Aquesta obra fou catalogada com a cantata en l'edició de 1874 de la Bach Ausgabe a pesar que la partitura manuscrita porta Motetto a quatre voci i és realment un motet, molt diferent però, dels altres. L'error fou corregit en la Neu Bach Ausgabe de 1916. Actualment se'n coneixen dues versions, la primera composta entre 1736 i 1737 conté un conjunt instrumental apropiat per a la interpretació a l'aire lliure, un parell de trompes, corneta i tres trombons; la segona, posterior a 1740, manté el parell de trompes però substitueix els altres metalls per fustes, corda i continu. Tot sembla indicar que fou estrenada en el funeral del comte Joachim Friedrich von Flemming, governador de Leipzig, mort l'any 1740. El text és la primera estrofa de l'himne del mateix títol de Martin Behm (1610) i la melodia la d'un coral conegut a Kaliningrad, capital de la Prússia oriental, des de l'any 1602 i que arribà a Leipzig uns vint anys més tard.

## Anàlisi

Obra escrita per a cor de quatre veus; la primera versió és per a dues trompes agudes, cornetto i tres trombons; la segona per a dues trompes agudes, corda (amb la possibilitat de duplicar-la amb dos oboès, oboe da caccia i fagot) i baix continu. Consta d'un sol número, un coral de quatre versos
* Cor: O Jesu Christ, mein Lebens Licht (O Jesucrist, llum de la meva vida)
El curs de l'obra consisteix en l'exposició de quatre versicles, precedits per un breu i serè interludi instrumental que reapareix com a postludi i és utilitzat parcialment com a ritornello entre els versicles. La realització polifònica sobre el cantus firmus, pot veure's com a antiga atenen a la datació de l'obra. Té una durada d'uns cinc minuts llargs.

## Discografia seleccionada

* J.S. Bach: BWV 106, 118 & 198. John Eliot Gardiner, Monteverdi Choir, English Baroque Soloists. (Archiv Produktion), 2000.
* J.S. Bach: Complete Cantatas Vol. 21. Ton Koopman, Amsterdam Baroque Orchestra & Choir, (Challenge Classics), 2006.
* J.S. Bach: Motets. Masaaki Suzuki, Bach Collegium Japan. (BIS), 2010.
* J.S. Bach: Motets. Helmuth Rilling, Gächinger Kantorei, Bach-Collegium Stuttgart. (Hänssler), 1999.

## Referències

* ↑ Traducció de Gabriel Sampol. La pàgina en català de J.S. Bach.

## Bibliografia

* Edmon Lemaître. “Guide de La Musique Sacrée et chorale profane. L'âge baroque 1600-1750”. Fayard, París, 1992.
* Enrique Martínez Miura. “Bach. Guías Scherzo”. Ediciones Península, Barcelona, 2001.
* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
* J.S. Bach Home Page Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.
# Vaduz

Vaduz és la capital del principat de Liechtenstein. És un important centre financer internacional i la seu de l'administració del principat i del parlament nacional (Landtag). Des del 1939, és la residència del príncep, que actualment és Hans Adam II.

## Situació

Situada vora el Rin, a 47° 08′ N i 9° 31′ E i a 455 m sobre el nivell del mar, el seu municipi té 17,3 km² i 5.014 habitants (2004), la majoria dels quals de religió catòlica. La seva catedral és la seu de l'arquebisbat catòlic de Liechtenstein.

## Economia

Actualment gran part de l'economia local depèn dels bancs. Vaduz és considerada com una de les capitals dels paradisos fiscals més pròspers del món. La ciutat és rica en magatzems de moda, alguns dels quals representen el període de la Belle époque (quan Vaduz tenia les millors relacions amb Viena) durant el qual la ciutat es va convertir en un centre cultural a nivell europeu. Aleshores Vaduz va ser la seu de diverses trobades de filòsofs, poetes i músics.

## Turisme

El clima continental ajuda que Vaduz sigui una de les destinacions preferides de japonesos i xinesos. La presència d'una estació termal i d'estacions d'esquí permeten que la ciutat pugui ser visitada durant tot l'any, encara que la ciutat no tingui accés per mitjà del tren, té excel·lents correspondències de busos que la connecten amb una estació de tren a Suïssa.
Té diverses col·leccions d'art, un museu postal i una animada indústria turística. Vaduz compta amb una sèrie de biblioteques ben fornides i una bella catedral. El castell dels prínceps n'és el monument principal, si bé no és obert al públic; construït en època medieval, amb el pas del temps s'hi afegiren dues ales, una d'estil renaixentista i una altra de neoclàssica.

## Història

Segurament la regió va ser poblada des de l'època prehistòrica segons els vestigis trobats recentment. En l'època romana era una cruïlla cap a la regió germanica. Vaduz s'esmenta per primera vegada l'any 1150. Segons la tradició, Vaduz fou fundada al segle xiii pels comtes de Werdenberg, que van construir un castell de defensa en la regió, des d'on va atreure gent i li va donar vida a la ciutat. El 1322 ja s'esmenta el castell, que fou saquejat pels suïssos el 1499. Durant el renaixement la ciutat va viure una època de gran impuls arquitectònic i cultural. A partir de mitjan segle xv, el comte de Vaduz va residir en el castell de la ciutat.
Com a curiositat, cal destacar que aquí s'hi va fabricar la calculadora mecànica de butxaca Curta, un precedent de les actuals calculadores electròniques, per part de l'empresa local Contina AG Mauren.

## Enllaços externs

* Pàgina de la vila de Vaduz
* Museu postal de Vaduz Arxivat 2006-02-13 a Wayback Machine.