OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell Indi d'Investigació Mèdica

El Consell Indi d'Investigació Mèdica (en anglès Indian Council of Medical Research o ICMR) es l'òrgan vèrtex de l'Índia per a la formulació, coordinació i promoció de la investigació biomèdica, és un dels òrgans de recerca mèdica més antics i grans del món. L'ICMR està finançat pel Govern de l'Índia a través del Departament d'Investigacions Sanitàries, del Ministeri de Salut i Benestar Familiar. El 2007, l'organització va establir el Clinical Trials Registry – India, que és el registre nacional d'assaigs clínics de l'Índia.
Els 26 instituts nacionals de l'ICMR es dirigeixen a la recerca sobre temes específics de salut com la tuberculosi, la lepra, el còlera i les malalties diarreiques, malalties virals com la sida, la malària, el kala-azar, el control de vectors, nutrició, toxicologia alimentària i farmacològica, reproducció, immunohematologia, oncologia, estadístiques mèdiques, etc. Els seus 6 centres regionals d'investigació mèdica es dirigeixen a problemes de salut regionals i també pretenen enfortir o generar capacitats d'investigació en diferents àrees geogràfiques del país.
Les prioritats de recerca del consell coincideixen amb les prioritats nacionals de salut com el control i la gestió de malalties transmissibles, el control de la fertilitat, la salut maternal i infantil, el control de trastorns nutricionals, el desenvolupament d'estratègies alternatives per a la prestació d'atenció mèdica, la contenció dins dels límits de seguretat dels problemes ambientals i de salut laboral; investigació sobre les principals malalties no transmissibles com el càncer, les malalties cardiovasculars, la ceguesa, la diabetis i altres trastorns metabòlics i hematològics; investigació sobre salut mental i investigació sobre drogues (inclosos els remeis tradicionals). Aquests esforços es duen a terme amb l'objectiu de reduir la càrrega total de les malalties i promoure la salut i el benestar de la població.

## Referències

* ↑ ; Joshi, Sandeep «No need to panic over WHO report on mobiles: ICMR». The Hindu [Chennai, India], 02-06-2011.
* 1 2 3 Bhargava, Pushpa M «Could they buy salt and spices, fuel and milk, and pay rent... with Rs. 2.33 a day?». The Hindu [Chennai, India], 12-11-2011.
* ↑ Rao, M. Vishnu Vardhana; Maulik, Mohua; Gupta, Jyotsna; Panchal, Yashmin; Juneja, Atul; Adhikari, Tulsi; Pandey, Arvind «Clinical Trials Registry – India: An overview and new developments» (en anglès). Indian Journal of Pharmacology, 50, 4, 01-07-2018, pàg. 208. DOI: 10.4103/ijp.IJP_153_18. ISSN: 0253-7613. PMC: 6234713. PMID: 30505058.
# Comarca de l'Ebro

La Comarca de l'Ebro és una comarca de la província de Burgos, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Està situat a la vall de l'Ebre i té com a cap comarcal Miranda de Ebro.

## Municipis

* Altable
* Ameyugo
* Bozoó
* Bugedo
* Comtat de Treviño
* Encío
* La Puebla de Arganzón
* Miranda de Ebro
* Pancorbo
* Santa Gadea del Cid
* Valluércanes
# Comarca de Verín

La Comarca de Verín és una comarca de Galícia situada al sud de la província d'Ourense. Limita amb la Terra de Caldelas al nord, amb A Limia a l'oest, amb la comarca de Viana i amb la Terra de Trives a l'est, i amb el Districte de Vila Real i el districte de Bragança (Portugal) al sud. En formen part els següents municipis:

## Municipis (Concellos)

Municipis de la comarca de Verín :
| Municipi (Concello) | Població (2009) | Superfície (km²) | Densitat (hab/km²) |
| Castrelo do Val | 1.241 | 122,1 | 10,2 |
| Cualedro | 2.049 | 117,6 | 17,4 |
| Laza | 1.597 | 215,9 | 7,4 |
| Monterrei | 3.036 | 119,1 | 25,5 |
| Oímbra | 1.916 | 71,9 | 26,7 |
| Riós | 1.907 | 114,4 | 16,7 |
| Verín | 14.391 | 94,1 | 153,0 |
| Vilardevós | 2.324 | 152,1 | 15,3 |
| Verín | 28.461 | 1.007,2 | 28,3 |
Font: IGE

## Evolució demogràfica

| 1842 | 1857 | 1860 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 | 1920 |
| - | 31.033 | 32.742 | 32.824 | 33.552 | 31.719 | 34.235 | 34.507 |
| 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1996 | 1998 |
| 37.077 | 41.862 | 43.062 | 43.285 | 39.356 | 36.910 | - | - |
| 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 29.495 | - | - | - | 28.461 | - | - | - |
1990- : població de dret (més info.) :
Font: Instituto Nacional de Estadística :

## Referències

* ↑ «Cifras oficiales de población resultantes de la revisión del Padrón municipal a 1 de enero» (en castellà). Instituto Nacional de Estadística.
* ↑ Població de fet segons l'Institut Nacional d'Estadística d'Espanya des de 1842
# Coriolà (obra de teatre)

Coriolà és el nom d'una tragèdia de William Shakespeare basada en la vida del llegendari heroi romà Cneus Marcius Coriolanus.
Caius Marcius Coriolanus és un brillant general romà que és desterrat de Roma i que per despit pel rebuig que genera el seu caràcter orgullós entre el poble baix, accepta el comandament dels enemics volscs i en dirigeix un assalt a la ciutat. Només els precs de la seva mare Volúmnia in extremis eviten que arrasi Roma. Un canvi d'opinió que el conduirà a la mort a mans dels volscs, que havien estat traïts.
En català consta una primera traducció a càrrec de l'escriptor Magí Morera i Galícia finalitzada l'agost de l'any 1915, probablement editada l'any 1918 per Editorial Catalana, amb il·lustracions de Joan D'Ivori.
L'obra, considerada una de les més reeixides de l'autor anglès fou una de les últimes obres de Shakespeare. Va aparèixer al voltant de 1607.

## Personatges

* Caius Marcius – més tard anomenat Coriolà
* Menenius Agrippa – Amic de Coriolà
* Cominius – General romà en la guerra contra els volscs
* Titus Larcius – General romà en la guerra contra els volscs
* Volúmnia – Mare de Coriolà (històricament, Veturia)
* Virgília – Muller de Coriolà
* El noi Marcius – Fill de Coriolà
* Valeria – Amiga de la família de Coriolà
* Una minyona de Valeria
* Un herald romà
* Sicinius Velutus – Tribú
* Junius Brutus – Tribú
* Tul·lus Ofidius - General dels volsques
* Un lloctinent d'Ofidius
* Un ciutadà d'Ancium
* Dos sentinelles volsques
* Romans, i volsques, senadors, patricis, edils, lictors, soldats, ciutadans, missatgers, servidors d'Ofidius i altres

## Enllaços externs

* Coriolanus Arxivat 2012-07-22 a Wayback Machine. text complet i traduccions. PDF Arxivat 2011-05-21 a Wayback Machine.
# Coris atlantica

Coris atlantica és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'Atlàntic oriental.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Conca (Còrsega)

Conca (en cors Conca) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 770 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 399 | 432 | 481 | 542 | 783 | 770 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | François Mosconi | | |

## Referències

Viccionari
# Cynoglossus acaudatus

Cynoglossus acaudatus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu a l'oest de l'oceà Índic (des de Somàlia fins a KwaZulu-Natal i, també, a les Seychelles).

## Referències

* ↑ Sa-a, Pascualita; Garilao, Cristina V. «Cynoglossus acaudatus Gilchrist, 1906 Natal tongue-fish» (en anglès). Fishbase.
# Crestomatia de Procle

La Crestomatia (en grec antic: Χρηστομαθεία γραμματική) de Procle fou un manual de literatura grega d'autoria i datació desconeguda, el text de la qual no es conserva, però que, a despit de tot això, és de gran importància per la reconstrucció dels poemes del cicle troià.
Els fragments més significatius provenen dels manuscrits d'Homer, que contenen passatges de la Crestomatia a l'encapçalament, i de la Biblioteca de Foci, que en va fer un resum, i que és qui en va preservar el nom de l'autor, del qual encara no hi ha consens sobre la seva identitat.

## Contingut

El text de Foci no ha estat preservat per la tradició manuscrita, i es coneix gràcies a Foci, que l'inclou a la seva Biblioteca en un dels 278 resums que conformen l'obra. Addicionalment, hom ha conclòs que els resums dels poemes del cicle troià, juntament amb la vida d'Homer, que encapçalen diversos manuscrits d'Homer, també procedeixen de la Crestomatia de Procle. L'erudit del segle xii Joan Tzetzes també esmenta la Crestomatia, de manera que és possible que, en el seu temps, l'obra sencera encara es conservàs.
Els fragments de Procle preservats en el començament dels manuscrits d'Homer contenen, doncs, una vida d'Homer, i el sumari dels poemes del cicle troià: els Cants Cipris, l'Etiòpida, la Petita Ilíada, l'Iliupersis, els Retorns i la Telegonia. El manuscrit principal que conté aquests fragments és el famós Venetus A, de la Biblioteca de Sant Marc de Venècia, el qual conté la vida d'Homer i els resums de tots els poemes llevat dels Cants Cipris. Addicionalment, hi ha dotze manuscrits més que presenten el resum dels Cants Cipris i la vida d'Homer, però no contenen el resum de la resta de poemes.

## Autoria

Foci indica que l'autor de la Crestomatia és Procle (grec antic: Πρόκλος, Proklos), però no ofereix cap informació sobre la seva identitat. Sota aquest nom, es coneixen dos autors: per una banda, el filòsof neoplatònic del segle v, a qui s'atribuïa tradicionalment fins que Valesius va posar en qüestió aquesta afirmació; i, alternativament, Eutiqui Procle, un gramàtic del segle ii força desconegut. Cal no descartar, en fi, que es tracti d'un altre personatge, altrament desconegut.

## Referències

* ↑ West, Martin L. Homeric hymns. Homeric apocrypha. Lives of Homer. The LOEB Classical Library, 2003, p. 306-307.
* ↑ Davison, J. A. «The Chrestomathy of Proclus». The Classical Review (New Series), 5, 2, 1955, pàg. 152–154.
* ↑ Bernabé, Alberto. Fragmentos de épica griega arcaica. Gredos, 1999, p. 100-102.

## Enllaços externs

* El resum de Foci, en bilingüe grec-francès, al web remacle.org
* El resum dels Cants Cipris, text grec segons l'Escorialensis Ω 1.12, al projecte Perseus
* Els resums de tots els poemes del cicle, en traducció anglesa
# Coryphaenoides tydemani

Coryphaenoides tydemani és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 27 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 324-1022 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gunnerus J. E. 1765. Efterretning om Berglaxen, en rar Norsk fisk, som kunde kaldes: Coryphaenoides rupestris. Det Trondhiemske Selskabs Skrifter v. 3. 50-58.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coryphaenoides tydemani». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Shcherbachev, Y.N. i T. Iwamoto, 1995. Indian Ocean grenadiers of the subgenus Coryphaenoides, genus Coryphaenoides (Macrouridae, Gadiformes, Pisces). Proc. Calif. Acad. Sci. 48(14):285-314.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Covetes de Sant Joan

Les Covetes de Sant Joan o Covetes de Sant Joan del Mercat, o Covetes del Mercat són unes llotgetes o buits semisoterranis oberts al peu de la terrassa instal·lada en la façana barroca de l'església dels Sants Joans, enfront de la Llotja de la Seda, construïts entre 1700 i 1702 per Lleonard-Juli Capuz, al districte de Ciutat Vella, en els que antany s'ubicaven botiguetes que foren utilitzades fins als anys seixanta del segle xx.
Estan declarades com a Bé d'Interés Cultural des de l'any 1945, idèntica protecció patrimonial que la mateixa església.

## Història

Van ser concebudes perquè deixaren beneficis per a la parròquia, essent un lloc de gran importància social i comercial quan els artesans eren un referent de venda, formant part de la idiosincràsia de la ciutat. A mitjan segle xviii les covetes van passar a mans privades, l'any 2014 algunes pertanyien a l'església i altres a entitats bancàries o particulars. Des de fa temps estan en estat d'abandonament i molt degradades, tancades i sense ús.

## Propostes de futur

Diverses han estat les idees per rehabilitar-les i recuperar-les. L'aparellador de la parròquia dels Sants Joans, Manuel Galarza, proposava l'any 2011 l'expropiació dels locals així com la posada en marxa d'un projecte de recuperació, que passara o bé per recuperar i restaurar les covetes utilitzant-les com a comerços o com a oficina d'informació, o bé com a finestres de ventilació per a l'estructura. També proposava usar la terrassa de la façana de l'església com escenari per a actes religiosos o concerts.
A octubre de 2019 es crea l'associació «Recuperem les Covetes», tenint com a principals motius la busca del total de propietaris de les covetes (totes en mans privades) i la recuperació i rehabilitació d'aquests espais. El projecte Confluència 4600, aprovat per l'ajuntament de València, farà que siguen més accessibles recuperant la cota original.

## Referències

* 1 2 «Les covetes de Sant Joan | Agenda Contra-cultural de Valencia», 15-02-2016. Arxivat de l'original el 2016-02-15. [Consulta: 10 juliol 2021].
* ↑ «Reial i parroquial Església dels Sants Joans o Sant Joan del Mercat» (en castellà). Valencia.es. [Consulta: febrer 2016].
* 1 2 3 «La degradación se ceba con les covetes de Sant Joan'» (en castellà). Lasprovincias.es, 08-11-2011. [Consulta: febrer 2016].
* ↑ «La València que cau». Elpais.com, 17-03-2015. [Consulta: febrer 2016].
* 1 2 «Informe sobre les Covetes del Mercat, de l'Esglèsia de Sant Joan del Mercat de València». Cvc.gva.es, 2012. [Consulta: febrer 2018].
* ↑ S.L., EDICIONES PLAZA,. «València en el túnel del tiempo: rescate y valor de nuestro pasado» (en castellà). Cultur Plaza. [Consulta: 5 febrer 2018].
* Les covetes al llarg del temps
* ↑ «https://www.lasprovincias.es/valencia-ciudad/consistorio-renuncia-covetes-20200509000635-ntvo.html».
# Càrn Eige

Càrn Eige, també anomenat Carn Eighe (en gaèlic escocès significa "Pujol de llima", i es pronuncia [ Karn ekʲə].), és la muntanya més alta d'Escòcia septentrional (al nord del Great Glen) al Regne Unit. Es troba a la council area de les Terres Altes, en el límit entre els comtats històrics d'Inverness i Ross and Cromarty, sobre el que anteriorment eren terres del Clan Chisholm. Té una alçada de 1.183 metres.

## Etimologia

Una traducció alternativa del seu nom, si fos anomenat "Càrn Eigh", seria Turó de gel ; això faria que l'única muntanya escocesa amb la paraula "gel" en el seu nom.

## Localització

Aquesta muntanya es troba a més de 10 km de la carretera principal més propera, encara que hi ha un alberg juvenil a Glen Affric que està més a prop. En termes d'altura relativa, és la segona muntanya més alta de les Illes Britàniques, després del Ben Nevis.

## Ascens

La muntanya es pot ascendir des del sud, a partir del Loch Affric, pel costat nord de Gleann nam Fiadh (travessant un rierol) i arribar al cim del Càrn Eige i després Mam Sodhail en sentit horari o en sentit antihorari (ruta descrita en sentit antihorari), incloent-hi Beinn Fhionnlaidh com un extra, ja que és relativament difícil accedir-hi de qualsevol altra manera. El cim està marcat per un Ordnance Survey (pilar de triangulació o vèrtex geodèsic) i un munt de pedres. Inclou només els tres munros principals (és a dir, excloent els dos cims de l'est), una pujada d'aquesta muntanya podria prendre entre 9 i 10 hores. També hi ha una ruta al cim des del nord, a través de Beinn Fhionnlaidh, a partir d'un punt accessible amb vaixell a Loch Mullardoch.

### Panorama des del cim
## Referències

* ↑ Muir, 2011, p. 175.
* ↑ «walkhighlands Carn Eige». walkhighlands.co.uk, 2014. [Consulta: 9 gener 2014].
* ↑ Drummond i Stewart, 1991, p. 13.
* ↑ «Glen Affric». Scotland Mountain Guide. Arxivat de l'original el 1 de gener 2014. [Consulta: 1r gener 2014].
* ↑ Bennet i Strang, 1990, p. 138.
* ↑ «Carn Eige». [Consulta: 1r gener 2014].
* ↑ Muir, 2011, p. 176–7.
* ↑ Kew, 2012, p. 161.
* ↑ Bailey, 2012, p. 102.

## Enllaços externs

* Panorames virtuals generats per ordinador Carn EIGE Arxivat 2022-12-25 a Wayback Machine. Índex
* Carn Eighe a Scottish Sport Arxivat 2016-01-18 a Wayback Machine.
* Carn Eighe a Munro Magic
# De Feierwon

De Feierwon («El carro de foc») és una cançó del poeta Michel Lentz, també coneguda per la seva frase Mir Welle wat mir bleiwe sinn o Mir wölle bleiwe wat mir sin («Volem romandre com som»). Lentz la va escriure amb motiu de la posada en circulació de l'estació de tren de la Ciutat de Luxemburg el 1859 i ha esdevingut el lema nacional de Luxemburg.
La frase en concret es refereix a l'ambició del poble luxemburguès de romandre separat i independent de, els països veïns al seu entorn que tradicionalment han dominat políticament i militarment: Bèlgica, França i Alemanya.
Lletra en luxemburgués:
    Kommt hier aus Frankräich, Belgie, Preisen,
    Mir wellen iech ons Hémecht weisen,
    Frot dir no alle Säiten hin,
    Mir welle bleiwe wat mir sin.
Lletra en català
    Veniu des de França, Bèlgica, Prússia
    Volem mostrar la nostra pàtria
    Pregunteu a totes parts
    Volem romandre com som.

## Referències

* ↑ «De Feierwon (French presentation). Une chanson écrite par Michel Lentz» (en francès). [Consulta: 3 juliol 2015].

## Enllaços externs

* 150 Jahre Eisenbahnen in Luxemburg Arxivat 2013-12-09 a Wayback Machine.
# De Bilt

De Bilt és un municipi de la província d'Utrecht, al centre dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 42.029 habitants repartits per una superfície de 67,10 km² (dels quals 0,78 km² corresponen a aigua).

## Centres de població

Bilthoven, De Bilt, Groenekan, Hollandsche Rading, Maartensdijk, Westbroek.

## Ajuntament

El consistori municipal consta de 27 membres, format des del 2006 per:
* PvdA, 7 regidors
* VVD, 6 regidors
* Demòcrates 66, 4 regidors
* CDA, 4 regidors
* SP, 3 regidors
* SGP, 1 regidor
* ChristenUnie, 1 regidor
* ABBB, 1 regidor

## Enllaços externs

* www.debilt.nl
# Crinozous

Els crinozous (Crinozoa) són un subembrancament d'equinoderms. Van aparèixer al Cambrià i, malgrat que la major part de les espècies són fòssils, uns quants centenars han arribat als nostres dies.

## Taxonomia

El subembrancament Crinozoa inclou dues classes, una d'elles extinta:
* Classe Edrioasteroidea Billings, 1858 †
* Classe Crinoidea Miller, 1821 - més de 5.000 especies fòssils i només unes 600 actuals.

## Galeria

* Streptaster vorticellatus (Edrioasteroïdeu)
* Comanthus bennetti (Crinoïdeu)
* Ptilometra australis (Crinoïdeu)
* Stephanometra indica (Crinoïdeu)

## Referències

* ↑ «BioLib: Biological library - Crinozoa». [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ «Tree of Life - Crinoidea». [Consulta: 4 novembre 2020].
# Dayr Musa

Dayr Musa fou una antiga vila de l'Iraq, propera a Kufa. Fou escollida pel general al-Ashat com a lloc de reagrupament de les forces militars quan fou enviat a combatre els kharigites pel califa Ali. La vila deixa de ser esmentada al segle x.
# Cyprinella lepida

Cyprinella lepida és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Girard, C. F. 1856. Researches upon the cyprinoid fishes inhabiting the fresh waters of the United States, west of the Mississippi Valley, from specimens in the museum of the Smithsonian Institution. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 8: 165-213.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L.M. i B.M. Burr, 1991. A field guide to freshwater fishes of North America north of Mexico. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.