OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resistència durant la Segona Guerra Mundial

La resistència durant la Segona Guerra Mundial es va donar en tots els països ocupats en gran varietat de formes que anaven des de la no cooperació, la desinformació i la propaganda fins A l'ocultació de pilots i fins i tot la lluita directa i la represa de posicions. Entre els moviments de resistència més notables es troben els partisans iugoslaus (el major grup de resistència a la Segona Guerra Mundial), l'Armia Krajowa polonès, els partisans soviètics, les Forces Franceses de l'Interior, la resistència noruega i la grega.
Molts països tenien moviments de resistència dedicats a barallar contra les potències invasores de l'Eix i Alemanya tenia el seu propi moviment antinazi. Si bé el Regne Unit no va patir l'ocupació nazi a la Segona Guerra Mundial, els britànics van fer preparatius per posar en marxa un moviment de resistència anomenat les Unitats Auxiliars , en cas d'una invasió alemanya. Diverses organitzacions van ser també formades per establir cèl·lules de resistència a l'estranger o suport als moviments de resistència existents, com la Direcció d'Operacions Especials britànica i l'Oficina de Serveis Estratègics nord-americana (la precursora de la CIA).
També van existir moviments de resistència que van lluitar contra els invasors aliats. A l'Àfrica Oriental Italiana, després que les forces italianes fossin derrotades durant la Campanya de l'Àfrica Oriental, alguns italians van participar en una guerra de guerrilles contra els britànics entre 1941 i 1943. El moviment alemany de resistència al nazisme mai va aconseguir grans triomfs. D'altra banda, els Germans del Bosc de Letònia, Lituània i Estònia van incloure a molts combatents que van lluitar juntament amb els nazis i, més tard, van operar contra l'ocupació soviètica dels països bàltics. Durant i després de la guerra, moviments similars de resistència antisoviètica van sorgir en llocs com Romania, Polònia i l'oest d'Ucraïna. Mentre que els japonesos van ser famosos per «lluitar fins a l'últim home», els soldats que van resistir després de la fi de la Guerra van tendir a fer-ho més per una motivació individual i no hi ha indicis que s'hagi reunit una resistència japonesa organitzada després de la guerra.

## Moviments de resistència més rellevants

* Armia Krajowa
* Exèrcit insurgent ucraïnès
* Germans del Bosc
* Orquestra Roja
* Partisans iugoslaus
* Partisans soviètics
* Resistència albanesa
* Resistència alemanya
* Resistència belga
* Resistència danesa
* Resistència francesa
* Resistència italiana
* Resistència jueva durant l'Holocaust
* Resistència polonesa
* Resistència txeca

## Referències

* ↑ «Anna M». Arxivat de l'original el 2012-08-01. [Consulta: 10 maig 2015].
* ↑ Iugoslàvia

## Bibliografia

* Charles i Henri Farreny, 1942-1944, Résistance Espagnole dans le Sud-Ouest, l'Affaire Reconquesta d'Espanya , Editions d'Albret, 2009, ISBN 9-782-913055-25-4

## Enllaços externs

* Arxiu de la resistència europea
* Interviews from the Underground Relats de testimonis de la resistència jueva a Rússia durant la Segona Guerra Mundial
# Rectoria de Rocafort de Vallbona

La Rectoria de Rocafort de Vallbona és una casa de Rocafort de Vallbona, al municipi de Sant Martí de Riucorb (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de tres plantes situada a la cantonada de la plaça de l'església amb la intersecció del carrer de l'església. Els murs de la planta baixa es troben formats per pedres irregulars unides amb morter mentre que els murs superiors estan arrebossats amb calç. La part de la cantonada de la casa està reforçada per unes pedres ben tallades formant l'angle dels carrers. Aquestes pedres actuen com a reforç pel pas dels carruatges i animals domèstics. La porta d'accés adopta una solució arquitectònica arquitravada senzilla, amb una voluminosa llinda superior on es conserva una aclaridora inscripció: "Casa del pastor espiritual del pitit poble de Rocafort de Rocafort feta a expensas de samadas ovellas anu 1773".

## Referències

* ↑ «Rectoria de Rocafort de Vallbona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Remenafulles gorjanegre

El remenafulles gorjanegre (Formicarius analis) és una espècie d'ocell de la família dels formicàrids (Formicariidae).
Habita el terra de la selva pluvial, vegetació secundària de les terres baixes fins als 1500 m, des del sud-est d'Hondures i Nicaragua, ambdues vessants de Costa Rica i Panamà i oest, nord i sud-est de Colòmbia, nord de Veneçuela i Trinitat. Sud-est de Colòmbia, extrem sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord i l'est de Bolívia i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Remenafulles gorjanegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021
# Remenafulles turdí

El remenafulles turdí (Chamaeza turdina) és una espècie d'ocell de la família dels formicàrids (Formicariidae) que habita el pis de la selva pluvial de les muntanyes de Colòmbia i nord de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Remenafulles turdí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021
# Rei An de Zhou

El rei An de Zhouva ser el trenta-tresè rei de la dinastia Zhou xinesa i el vint-i-cinc primer de l'est de Zhou.
Va succeir el seu pare el rei Weilie de Zhou al tron de la Xina el 401 aC. Després de morir, el seu fill el rei Lie de Zhou va governar sobre la Xina. El seu altre fill va ser el rei Xian de Zhou.

## Família

* Pares:
** Príncep Wu (王子午 ; d. 402 aC), va governar com a rei Weilie de Zhou entre el 425 i el 402 aC
* Fills:
** Príncep Xi (王子喜 ; d. 369 aC), va governar com a rei mentida de Zhou entre el 375 i el 369 aC
** Príncep Bian (王子扁 ; d. 321 aC), va governar com el rei Xian de Zhou des del 368-321 aC

## Referències

* ↑ Sử ký Tư Mã Thiên những điều chưa biết - Chu bản kỷ, Bùi Hạnh Cẩn - Việt Anh dịch (2005), NXB Văn hoá thông tin
* ↑ Phương Thi Danh (2001), Niên biểu lịch sử Trung Quốc
* ↑ Chinese Text Project, Rulers of the Zhou states – with links to their occurrences in pre-Qin and Han texts.
* ↑ King An of Zhou (ruled 401 BC-376 BC)
* ↑ Records of the Grand Historian by Sima Qian
* ↑ The Cambridge history of ancient China: from the origins of civilization to 221 B.C. Written by Michael Loewe.
# Reverter I

Reverter I fou vescomte nominal de Barcelona des de vers el 1126 fins al 1133, efectiu del 1133 al 1135, i absent del 1135 al 1142.
Es diu que, encara en vida del seu pare, el vescomte Guislabert II de Barcelona (al que va succeir nominalment el 1126), fou fet presoner pel soldà almoràvit Alí ibn Yússuf, que va reconèixer les seves qualitats excepcionals i el va fer cap del seu exèrcit. No se sap si la història fou realment així però sí que Reverter era cap de l'exèrcit cristià del soldà morabit en la seva lluita contra els almohades. Aquests soldats tenien dret a posseir esglésies i el seu cap guanyà fama d'invencible. El seu nom originari es desconeix i es perd en el moment de ser fet presoner, però això no li va impedir retornar i, llavors, ja el coneixem com a Reverter, és a dir, aquell que retorna.
El 1133 va venir a Barcelona per reclamar el seu feu vescomtal, que li fou reconegut. Va tornar al Marroc el 1135 i va deixar la regència al seu nebot Guillem I de Saguàrdia, home de poc seny i judici (segons Reverter) que es va veure desbancat per Berenguer Ramon de Castellet (1137). Des del Marroc, Reverter va tractar de conservar el vescomtat de Barcelona en mans del seu nebot.
Reverter va morir heroicament el 1144 en lluita contra els almohades, que es van venjar de les passades derrotes crucificant el seu cadàver, i van acabar deposant els almoràvits amb la caiguda de Marrakech en 1147. Va deixar dos fills:
* Berenguer, conegut per Berenguer Reverter, el seu successor com a vescomte de Barcelona.
* Alí ibn Reverter, mercenari català al servei dels musulmans.

## Referències

* ↑ Ruiz-Domènec, José Enrique. Pagès Editors. "Quan els vescomtes de Barcelona eren: història, crònica i documents d'una família catalana dels segles X, XI i XII", 2006, p. 163.
* ↑ McKitterick, Rosamond. The New Cambridge Medieval History: pts. 1-2. c. 1024-c. 1198 (en anglès). Cambridge University Press, 1995, p. 610. ISBN 0521414105.
# Riu Sil

El Sil és un riu del nord-oest de la península Ibèrica que passa per les províncies de Lleó, Lugo i Ourense. És el principal afluent del riu Miño.

## Curs

Neix a La Cueta (Lleó) a 1.980 metres d'altitud, als peus de Peña Orniz, a la Serralada Cantàbrica. Recorre les comarques lleoneses de Babia, Laciana, El Bierzo, on passa per la ciutat de Ponferrada, i La Cabrera, abans d'entrar a Galícia per la província d'Ourense. Després de passar O Barco i A Rúa a la comarca de Valdeorras, el riu fa de frontera entre les províncies de Lugo i Ourense. En el seu tram final forma els Canyons del Sil, a la zona de la Ribeira Sacra, poc abans de desembocar al Miño a Os Peares.
El seu cabal abundant i estable fa que hi hagi diversos embassaments en el seu recorregut: Las Rozas, Bárcena, Penarrubia, Pumares, Santiago, San Martiño, Sequeiros, Santo Estevo i Pombeiros.
Generalment, la jerarquia entre rius s'efectua tenint en compte en la seva confluència el que té més cabal i més longitud. En aquest cas, el Sil no supera al Miño en longitud, uns 20 quilòmetres menys, però sí en cabal (d'aquí la dita: el Sil porta l'aigua i el Miño la fama).

## Afluents

Els principals afluents del Sil són:
* Pel marge dret (nord):
** Cúa
** Selmo
** Leira
** Soldón
** Lor
** Cabe
* Pel marge esquerre (sud):
** Boeza
** Cabrera
** Bibei
** Mao

## Galeria d'imatges

* Pont de ferrocarril sobre el Sil a Ponferrada
* Canyó del Sil
* El Sil a la Ribeira Sacra
* El Sil a la Ribeira Sacra
* Vista des del Parador de Santo Estevo, Nogueira de Ramuín
* Vinyes vora el Sil

## Enllaços externs

* Confederació Hidrogràfica del Nord d'Espanya
* Pàgina Oficial de la Reserva de la Biosfera de Laciana
# Riu Shuiuk

El riu Shuyuk és un riu curt del districte de Làzarevskoie de la unitat municipal de la ciutat-balneari de Sotxi del krai de Krasnodar de Rússia.
Té una llargària de 9 km. Neix els contraforts més occidentals del Caucas, en les primeres serralades des de la mar, a l'oest de Nadzhigo i discorre durant el seu curs alt en direcció predominantment sud-sud-oest. Poc després de néixer, als 2 km, rep un petit rierol en la seva riba esquerra, el seu principal afluent. Segueix en direcció sud-oest fins a la seva desembocadura en la mar Negra sense travessar cap localitat, encara que la seva desembocadura es troba en el terme de Vishniovka on hi ha algunes cases.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Pont al costat de la desembocadura del riu en Panoramio.
* Curs inferior del riu en Panoramio
# Rivodutri

Rivodutri és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 70 km al nord-est de Roma i a uns 13 km al nord de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.199 habitants.
Poggio Moiano limita amb els següents municipis: Colli sul Velino, Leonessa, Morro Reatino, Poggio Bustone, Polino i Rieti.

## Ciutats agermanades

* Seregélyes, Hongria
* Candelario, Espanya

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 27 gener 2020].
* 1 2 «Seregélyes nagyközség testvértelepülései» (PHP) (en hongarès). seregelyes.hu. [Consulta: 13 agost 2012].
# Robert Thomas

Robert Thomas és el nom dels següents personatges:
* Robert Thomas (director) (1927-1989), director francès
* Robert Thomas (ciclista) (1912-2008), ciclista estatunidenc
* Robert Thomas-Pattinson (1986-), actor anglès
# Rocabertí (cim)

El Rocabertí és un cim de la comarca de la Garrotxa, dins del municipi de Beuda, situat sobre el cap del municipi, vers el sud. 438 m d'altitud.

## Enllaços externs

* Toponímia de la comarca de la Garrotxa Arxivat 2008-05-13 a Wayback Machine.
# Rocabarraigh

Roca-Barraidh en gaèlic (en anglès Rocabarraigh) és una illa fantasma en els mites gaèlic escocesos. Segons aquesta mitologia, se suposa que reapareixerà abans de la fi del món.
El nom de l'illa mítica freqüentment és confós amb el de Rockall un illot real en l'oceà Atlàntic Nord. Per exemple quan Martin Martin va visitar Saint Kilda el 1716, ha fet referències a Rockoll, però no en relació a Rockall sinó a Roca barraidh (Rocabarraigh). És un nom d'origen cèltic, barraidh (bar-ei) bastant comú en els topònims irlandesos. Roc prové del gaèlic escocès i significa qualsevol cosa que embolica l'ham o la part del varec que flota a la superfície del mar. A l'illa de Barra (Eilean Bharraidh) a les Hèbrides Exteriors encara es conten històries sobre aquesta illa que els pescadors en rares ocasions haurien vist molt lluny a l'horitzó.
| « | (gaèlic escocès) Nuair a thig Rocabarraigh ris, is dual gun tèid an Saoghal a sgrios | (català) Quan Rocabarraigh retorni, el món quedarà arruïnat | » |

## Referències

* ↑ «Pròiseact MhicGilleMhìcheil MhicBhatair - Inntrigeadh Clàir: CW1/82» (en gaèlic, anglès). The Carmichael Watson Project, 1895. [Consulta: 9 gener 2018].
* ↑ Martin, Martin. A Description of the Western Islands of Scotland (en anglès). 2a, 1716, p. 392.
* ↑ MacKillop, James. A dictionary of Celtic mythology (en anglès). Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 9780191726552.
* ↑ Dwelly, Edward. The Illustrated Gaelic Dictionary: Specially Designed for Beginners and for Use in Schools, Including Every Gaelic Word in All the Other Gaelic Dictionaries and Printed Books, as Well as an Immense Number Never in Print Before, 1911, p. 1037. Reedició facsímil The illustrated Gaelic dictionary. Breinigsville, Pa: Nabu Press, 2010. ISBN 9781178019896.
* ↑ MacKillop, James. Myths and legends of the Celts (en anglès). Londres: Penguin, 2006. ISBN 9780141941394.

## Vegeu també

* Rockall
* Avalon (mitologia)
* Illa Bacalao
# Resolució 1792 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1792 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 19 de desembre de 2007. Després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació a Libèria, i tenint en compte els avenços aconseguits per satisfer les condicions per a l'aixecament de les sancions imposades a Libèria, el Consell de Seguretat ha renovat en aquest dia l'embargament d'armes i prohibició de viatjar durant un any més.

## Detalls

En virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell també va estendre el mandat del panell d'experts en vigilar les sancions fins al 20 de juny de 2008 per dur a terme una missió de seguiment a la regió per investigar la implementació de les mesures, l'impacte i l'efectivitat de la disposició de la resolució 1532 (2004) sobre els béns de l'ex president de Libèria, Charles Ghankay Taylor, per avaluar la implementació de la legislació forestal a Libèria i avaluar el compliment del Procés de Kimberley en relació amb els diamants.
El Consell va observar amb preocupació la manca de progrés en l'aplicació del paràgraf 1 de la resolució 1532 (2004) sobre els béns de l'ex president de Libèria, Charles Ghankay Taylor, la seva família immediata i altres aliats propers, i va demanar al Govern de Libèria que continués fent tots els esforços necessaris per complir les seves obligacions.
El Consell va animar al Govern de Libèria a convidar al Procés de Kimberley a realitzar una visita de revisió dins d'un any de la total participació de Libèria en la implementació del Sistema de Certificació del Procés de Kimberley i va encoratjar el Procés de Kimberley a informar al Consell de la seva avaluació dels progressos realitzats.

## Referències

* ↑ «Security Council renews arms, travel bans on Liberia for further year, Unanimously adopting resolution 1792 (2007)». United Nations, 19-12-2007.
* ↑ Sanctions regime against Liberia

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)
* Segona Guerra Civil liberiana

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1790 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1790 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de desembre de 2007, estenent el mandat de la Força Multinacional Iraq fins al 31 de desembre de 2008. El mandat va ser establert el 2004 per la Resolució 1546 i prorrogada prèviament per les resolucions 1637 i 1723.
La resolució va ser sol·licitada pel primer ministre iraquià, Nouri al-Maliki, qui va dir que aquesta seria l'última extensió, pendent de les converses formals que permetrien substituir el mandat de l'ONU el 2008 per un nou pacte entre els Estats Units i l'Iraq sobre la presència a llarg termini de les forces estatunidenques. Tanmateix, el parlament iraquià no va ser consultat quant a l'extensió del mandat, malgrat haver aprovat una resolució vinculant el juny del 2007 afirmant que qualsevol ampliació requeriria l'aprovació del Parlament. Això va conduir a una audiència davant la Comissió d'Afers Exteriors de la Cambra dels Representants dels Estats Units a debatre sobre la renovació.
Aquesta va ser l'última resolució de l'ONU que autoritza la força multinacional a l'Iraq. L'U.S.–Iraq Status of Forces Agreement és àmpliament vist com a successor del mandat.

## Referències

* ↑ United Nations (2007-12-18). "Security Council, 5808th Meeting". Nota de premsa. Consulta: 2008-06-12.
* ↑ «Iraq seeks UN troop mandate's end». BBC, 26-11-2007 [Consulta: 12 juny 2008].
* ↑ Raed Jarrar; Joshua Holland «Bush, Maliki Break Iraqi Law to Renew U.N. Mandate for Occupation». AlterNet, 20-12-2007 [Consulta: 12 juny 2008]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-03-24. [Consulta: 30 gener 2018].
* ↑ Joshua Partlow «Iraqi Lawmakers Back Bill on U.S. Withdrawal». The Washington Post, 11-05-2007 [Consulta: 12 juny 2008].
* ↑ «Is the Iraqi Parliament Being Ignored?». House Committee on Foreign Affairs, 19-12-2007 [Consulta: 12 juny 2008]. Arxivat 2012-12-13 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-12-13. [Consulta: 30 gener 2018].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 236 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 236 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada l'11 de juny de 1967, després d'assenyalar els informes orals del Secretari General de les Nacions Unides, el Consell va condemnar qualsevol violació de l'alto el foc que es demana a la resolució 234. El Consell va demanar que el Secretari General continués les seves investigacions i informés el més aviat possible i confirmés la seva demanda d'alto el foc. El Consell va demanar el ràpid retorn a les posicions d'alto el foc de totes les tropes que hagin avançat després de les 16:30 hores del GMT el 10 de juny de 1967 i va demanar la plena cooperació amb el Cap de Gabinet del Organisme de les Nacions Unides per la Vigilància de la Treva i els observadors en la implementació de l'alto el foc.
La reunió, sol·licitada per Síria, va aprovar la resolució 236 per unanimitat.

## Referències

* ↑ Wellens, Karen; T.M.C. Asser Instituut. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. BRILL, 1990, p. 447. ISBN 978-0-7923-0796-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rivulus depressus

Rivulus depressus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ «Rivulus depressus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Rivulus elongatus

Rivulus elongatus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ «Rivulus elongatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Rover

«Rover» té aquests significats:
# Rovinka

Rovinka és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1274.
# Ryū-te

El ryū-te (琉 手, "flux de la mà" o "mà de Ryukyu") és un estil de karate fundat per Seiyu Oyata el 1900.

## Kata

Llista de kates de l'escola ryū-te.
* Naihanchi Shodan
* Naihanchi Nidan
* Naihanchi Sandan
* Tomari Seisan
* Pinan Shodan
* Pinan Nidan
* Pinan Sandan
* Pinan Yondan
* Pinan Godan
* Passai
* Kusanku
* Niseishi
* Shi Ho Happo no Te

## Armes

El ryū-te incorpora armes com en el kobudo. Les armes que inclouen són chizikunbo, tambotanbo, tonfa, nunchaku, kama, jojo, bobo, nunte bo, eku, sai i manji sai.

## Bibliografia

* Clarke, Christopher M. Okinawan Karate: A History of Styles and Masters. Clarke's Canyon Pres, 2012. ISBN 978-1-4781-8863-6.
* Shintaku, Shiro. Bridging the Gap, Mar–Apr 1996, p. 67.
* Shintaku, Shiro. The Truthful Hand: Keeping the Ancient Ryukyuan Spirit Alive, Summer 1994, p. 26-31.

## Enllaços externs

* Web oficial(anglès)
# Rustam Gurieli

Rustam Gurieli, mtavari de Gúria del 1534 al 1564. Succeí al seu pare Mamia I Gurieli en morir aquest el 1534. Una filla es va casar amb Jordi III Dadiani, mtavari de Mingrèlia (+ 1582), i una altra amb Mamia IV Dadiani, mtavari de Mingrèlia (+ 1590). Va morir el 1564 i el va succeir el seu fill Jordi II Gurieli.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* GURIA. The Gurieli Dynasty. GENEALOGY (anglès)
# Sadovi (Nezamaievski)

Sadovi - Садовый (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la vora dreta del riu Ieia, a 33 km al nord-oest de Novopokróvskaia i a 160 km al nord-est de Krasnodar. Pertany al possiólok de Nezamaievski.