OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anthony Lovrich

Anthony Lovrich (Perth, 5 de desembre de 1961) és un remer australià, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla de plata en la competició del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Paul Reedy, Gary Gullock i Timothy Mclaren. Posteriorment exercí d'entrenadors, entre d'altres, de la selecció australiana de rem.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Tony Lovrich». [Consulta: 25 abril 2023].
* ↑ «Anthony Lovrich» (en anglès australià). [Consulta: 25 abril 2023].
# Gunnar Setterwall

Carl Gunnar Emanuel Setterwall, més conegut com a Gunnar Setterwall (Estocolm, Suècia, 18 d'agost de 1881 − íd., 26 de febrer de 1928) fou un tennista suec, guanyador de quatre medalles olímpiques.

## Carrera esportiva

Va participar, als 26 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres (Regne Unit), on aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova de dobles masculina interior al costat de Wollmar Boström, a més de finalitzar cinquè en la prova masculina individual. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 realitzats a la seva ciutat natal d'Estocolm (Suècia) aconseguí guanyar tres medalles olímpiques: les medalles de plata en les proves de dobles masculins en format interior al costat de Carl Kempe i de dobles mixts a l'aire lliure al costat de Sigrid Fick, així com una medalla de bronze en la competició de dobles mixts interior també amb Sigfrid Fick.

## Jocs Olímpics
### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1908 | Jocs Olímpics, Londres, Regne Unit (interior) | Wollmar Boström | Josiah Ritchie Lionel Escombe | 4−6, 6−3, 1−6, 6−0, 6−3 |
| 1912 | Jocs Olímpics, Estocolm, Suècia (interior) | Carl Kempe | Maurice Germot André Gobert | 4−6, 14−12, 2−6, 4−6 |

### Dobles mixtos

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1912 | Jocs Olímpics, Estocolm, Suècia | Sigrid Fick | Dorothea Köring Heinrich Schomburgk | 4−6, 0−6 |
| 1912 | Jocs Olímpics (interior) | Sigrid Fick | Margareta Cederschiöld Carl Kempe | Renúncia |
# Josep Rosés i Constansó

Josep Rosés i Constansó (Barcelona, 9 de febrer de 1791 - Barcelona, 2 de gener de 1857) va ser un músic i religiós català, mestre de capella de Santa Maria del Pi de Barcelona.

## Biografia

Fou fill de Lluís Rosés i de Francesca Constansó, ambdós naturals de Barcelona.
Es formà amb Francesc Sampere, mestre de capella de la basílica de Santa Maria del Pi de Barcelona. Va ser organista del monestir de Sant Pau del Camp de Barcelona i, posteriorment i amb caràcter interí, regí el magisteri de la catedral. A l'entorn de 1827, guanyà la plaça de mestre de capella de Santa Maria del Pi, càrrec que ocupà fins al seu traspàs.
Amb molt bona fama com a professor, d'entre els seus deixebles cal esmentar Joan Nin i Serra, mestre de capella de la catedral de Tortosa, el de la parròquia de Figueres, Murtra; el seu nebot, mossèn Rosés, mestre de capella de la Seu d'Urgell i futur mestre de Santa Maria del Pi de Barcelona, Bernat Calbó Puig i Capdevila, mestre de l'església de la Mercè, Hipòlit Casanovas i Gònima (futur professor de música de l'Acadèmia de la Casa de Caritat), Josep Anglada i Maranges (mestre de Sant Esteve d'Olot) i el compositor Josep Calvet i Taulé, organista del convent de Santa Clara de Barcelona.
Compongué diverses obres de música sacra: Una Missa solemne de glòria per a orquestra, dues de difunts per a instruments, motets, goigs, rosaris i altres peces. Es conserven obres seves a la Biblioteca Nacional de Catalunya i al fons musical TerC (Fons de la catedral-basílica del Sant Esperit de Terrassa).
Va morir al seu domicili del carrer de Sant Pere Més Baix de Barcelona el 2 de gener de 1857, segons hemeroteques o l'endemà dia 3, segons el registre de defunció.

## Obres

* Missa solemne de Glòria, per a orquestra
* 2 Misses de difunts per a diversos instruments
* Lamentos de las almas, a 2 cors i orquestra
* Dulcísima Virgen, letrilla á la Virgen de mayo
* Diverses misses per a dos cors
* Motet per a 4 v i Orq en Re M

## Referències

* 1 2 Registre de Defunció de l'Ajuntament de Barcelona, any 1857, 1r llibre, número de registre 32.
* ↑ Cortès i Mir, Francesc «Rosés, José». Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana, 1999, pàg. vol . 9, p. 428.
* ↑ «Obres de Josep Rosés a l'IFMuC».
* ↑ «Barcelona». Diario de Barcelona, 04-01-1857, pàg. 83 (3a del dia).

## Enllaços externs

* Biografia, del Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (1868) de Baltasar Saldoni (castellà)
# Lucien Guiguet

Lucien Guiguet (Sersell, 26 de setembre de 1942) és un pentatleta francès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va disputar dues proves del programa de pentatló modern. En la competició per equips guanyà la medalla de bronze, tot formant equip amb Raoul Gueguen i Jean-Pierre Giudicelli, mentre en la prova individual fou vint-i-unè.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Lucien Guiguet». [Consulta: 27 octubre 2021].
# Línia evolutiva de Cyndaquil

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Cyndaquil, Quilava i Typhlosion.

## Cyndaquil

Cyndaquil és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus foc i evoluciona a Quilava.

## Quilava

Quilava és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus foc i evoluciona de Cyndaquil. Evoluciona a Typhlosion.

## Typhlosion

Typhlosion és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus foc i evoluciona de Quilava.
L'octubre de 2024 una filtració massiva de milers d'arxius confidencials de Game Freak van destapar una història sense publicar on es narra que els Typhlosion temps enrere podien adoptar forma humana, i que un va enganyar a una noia i va engendrar amb ella un fill mig humà i mig bestiola. La història filtrada va causar un fort enrenou a les xarxes.

## Referències

* 1 2 3 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «Filtración masiva de Pokémon revela proyectos inéditos y un oscuro relato sobre Typhlosion, en el cual deja embarazada a una mujer» (en castellà), 14-10-2024. [Consulta: 14 octubre 2024].
* ↑ Tassi, Paul. «Pokémon’s Typhlosion Goes Viral After Game Freak Leak For The Weirdest Possible Reason» (en anglès). [Consulta: 14 octubre 2024].
* ↑ Art, Pop Culture &. «Is Typhlosion a predator? Internet reacts to Game Freak Pokémon leaks» (en anglès), 14-10-2024. [Consulta: 14 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Cyndaquil a Bulbapedia (anglès)
* Quilava a Bulbapedia (anglès)
* Typhlosion a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Sofia Muràtova

Sofia Muràtova (en rus: Софья Муратова) (Leningrad, Unió Soviètica 1929 - Moscou, Rússia 2006) fou una gimnasta artística russa, guanyadora de vuit medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 13 de juliol de 1929 a la ciutat de Leningrad, que en aquells moments formava part de la República Socialista Federada Soviètica de Rússia (Unió Soviètica) i que avui dia forma part de Rússia amb el nom de Sant Petersburg. Va casar-se amb el també gimnasta i medallista olímpic Valentín Muràtov.
L'any 1957 fou guardonada amb l'Orde de la Bandera Roja del Treball.
Va morir el 25 de setembre de 2006 a la ciutat de Moscou, capital de Rússia.

## Carrera esportiva

Va participar, als 27 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia), on va aconseguir guanyar quatre medalles: la medalla d'or en el concurs complet (per equips), al costat de Tamara Mànina, Larissa Latínina, Lídia Kalínina, Polina Astàkhova i Liudmila Iegórova; i la medalla de bronze en les proves del concurs complet (individual), barres asimètriques i el concurs per aparells. Així mateix fou quarta en la prova d'exercici de terra, cinquena en el salt sobre cavall i desena en la barra d'equilibris.
Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia) aconseguí guanyar novament quatre medalles: la medalla d'or en el concurs complet (per equips), la medalla de plata en el concurs complet (individual) i en la prova de salt sobre cavall, i la medalla de bronze en la barra d'equilibris. Així mateix fou quarta en la prova de barres asimètriques i cinquena en la prova d'exercici de terra.
Al llarg de la seva carrera guanyà cinc medalles al Campionat del Món de gimnàstica artística, entre elles tres medalles d'or.
# Rosa de Falastín Mustafá Ávila

Rosa de Falastín Mustafá Ávila (València, 13 de setembre de 1973) és una psicòloga i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la VIII, IX i X legislatures.

## Biografia

De pare palestí i mare valenciana, és llicenciada en psicologia, especialista en clínica i recursos humans. Va treballar a l'Agència Valenciana de Turisme/ Turisme Comunitat Valenciana durant més de dos dècades. Destacada feminista i membre de la Comunitat Palestina de València, ha donat suport a la Flotilla de la Llibertat de Gaza que denuncià la situació de bloqueig de Gaza i a iniciatives de solidaritat amb el poble palestí impulsades per BDS País Valencià.
Militant del PSPV-PSOE, de 2008 a 2012 fou secretària d'Igualtat Provincial d'Alacant i secretària de Moviments Socials de l'Executiva Nacional del PSPV-PSOE des de 2012. El setembre de 2014 substituí en el seu escó Ángel Luna González, elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2011, que havia estat nomenat adjunt al Síndic de Greuges. Fou secretària de la Comissió d'Indústria i Comerç, Turisme i Noves Tecnologies de les Corts Valencianes.
Fou escollida diputada novament a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015 en substitució d'Antonio Torres Salvador.
Al 2019 va tornar a ser escollida diputada per la circumscripció d’Alacant a les eleccions a Corts Valencianes.
Actualment exerceix com a orientadora educativa en centres de la conselleria d’educació.

## Referències

* ↑ López, Carlos. «La dianense Rosa Mustafá vuelve a Les Corts» (en castellà). Denia digital, 23-07-2015. [Consulta: 29 juliol 2023].
* ↑ Una política de origen palestino se estrenará como diputada en las Cortes, ABC, 20 de setembre de 2014
* ↑ Rosa de Falastín Mustafá y Mercedes Torregrosa toman posesión como diputadas en sustitución de Luna y Serra, Europa Press, 23 de setembre de 2014
* ↑ |Fitxa de les Corts Valencianes, VIII legislatura
* ↑ La dianense Rosa Mustafá vuelve a Les Corts Denia Digital, 23 de juliol de 2015
# Wania Monteiro

Wania Monteiro (Santa Catarina, 9 d'agost de 1986) és una esportista de Cap Verd especialitzada en la gimnàstica rítmica.
Nascuda a Santa Catarina, Santiago, va viure en Praga durant uns anys. És entrenada per Elena Atmacheva. Segons la revista Time, ella sovint va a entrenar "en un gimnàs ruïnós amb sostres massa baixos per acomodar el cos de manera apropiada o poder fer els jocs de pilota", a causa d'una manca d'ajudes als esportistes de Cap Verd. Monteiro Va representar el seu país als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 d'Atenes, i va portar la bandera de Cap Verd durant la cerimònia d'obertura dels Jocs. Fou també la primera gimnasta de Cap Verd que va competir en les Olimpíades.
El 2006, va guanyar quatre medalles als Campionats de Gimnàstica africans, tres de bronze i una d'or, pujant a tots els pòdiums durant aquesta competició. Monteiro va competir un altre cop als Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 de Pequín, i també va portar la bandera del seu país durant la cerimònia d'obertura dels Jocs. Va acabar 24ena, amb 49.050 punts.

## Referències

* ↑ Wania Monteiro Arxivat 2016-08-06 a Wayback Machine. at the International Federation of Gymnastics
* ↑ "Beaten, But Not Defeated" Arxivat 2009-02-09 a Wayback Machine., Time, August 30, 2004
* ↑ Fédération internationale de Gymnastique
* ↑ About competitors in Athens Arxivat 2008-02-16 a Wayback Machine., Fédération Internationale de Gymnastique
* ↑ Cap Vert, Petit Futé, ISBN 2-7469-1620-7, p.66
* ↑ "Gymnastics Rhythmic" Arxivat 2008-07-14 a Wayback Machine., official website of the 2008 Summer Olympics
* ↑ «List of flagbearers, Beijing 2008». Arxivat de l'original el 2008-08-15. [Consulta: 18 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Wania Monteiro a la FIG Arxivat 2016-08-06 a Wayback Machine.
# António Zeferino

António Carlos Zeferino Pina (17 de gener de 1966) és un atleta de Cap Verd, especialitzat en llarga distància que corre marató i mitja marató.

## Biografia

Zeferino ha estat olímpic en tres ocasions, primer competint per Cap Verd en un esdeveniment a Maia, Portugal, on fixà un record nacional en els 3000 metres obstacles que ja no s'ha mogut. L'any següent, als Jocs Olímpics d'Atlanta del 1996, Zeferino va fer història amb Henry Andrade i Isménia fer Frederico, que van esdevenir els primers atletes per representar una nació africana tant petita a les Olimpíades. En la marató masculina va acabar 94è amb un temps de 2:34:13.
L'any següent va competir als Campionat del Món d'atletisme de 1997, acabant 37è a la marató amb un temps de 2:25:56. Dos anys més tard el febrer de 1999, Zeferino va enregistrar el seu millor temps en la marató al Sevilla, que va acabar amb 2:23:16. Sis mesos més tard, als Campionat del Món d'atletisme de 1999, va acabar la marató en 2:26:03 el que li va valdre la 39a posició.
Als 2000 Summer Olympics de Sydney, Zeferino va millorar la seva marca travessant la línia en el 67è lloc amb un temps de 2:29:46. L'any següent va completar els 2001 Campionats Mundials, on va acabar la marató al 51è lloc amb 2:32:46. La última cursa de Zeferino va ser la marató dels 2004 Jocs d'Atenes amb 38 anys, que va acabar a la 78 posició amb un temps de 2:36:22.
Zeferino també ha completat els anys 1998, 1999 i 2003 els Campionats de Marató Mitjos Mundials IAAF acabant a 117è, 91è i 70è respectivament i també ha completat tant el 1999 com el 2000 el Campionat de Cross Mundial dels homes sèniors, acabant 141è i 145è respectivament.

## Referències

* ↑ «Profile of Antonio Zeferino». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 de setembre 2011. [Consulta: 31 desembre 2013].
* ↑ «Profile of Antonio Zeferino». IAAF. [Consulta: 31 desembre 2013].
# Staphylococcus saprophyticus

Staphylococcus saprophyticus és un coc grampositiu, coagulasa negatiu, anaerobi facultatiu, no formador de càpsula, no esporulat i immòbil. Posseeix l'enzim ureasa i és capaç d'adherir-se a les cèl·lules epitelials del tracte urogenital. És causa freqüent d'infeccions del tracte urinari en dones joves i uretritis en homes.
En els éssers humans, S. saprophyticus es troba en la flora normal del tracte genital femení i el perineu. S'ha aïllat a partir d'altres fonts, també, incloent la carn i els productes del formatge, verdures, el medi ambient, i els tractes gastrointestinals humà i dels animals.
Moltes soques són resistents a la penicil·lina. És sensible a la vancomicina, però és resistent a la meticil·lina en alguns casos.

## Referències

* ↑ Kuroda, M; Yamashita, A; Hirakawa, H; Kumano, M; Morikawa, K; Higashide, M; Maruyama, A; Inose, Y; Matoba, K «Whole genome sequence of Staphylococcus saprophyticus reveals the pathogenesis of uncomplicated urinary tract infection». Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A., 102, 37, 9-2005, pàg. 13272–7. Bibcode: 2005PNAS..10213272K. DOI: 10.1073/pnas.0502950102. PMC: 1201578. PMID: 16135568.
* 1 2 Levinson, W. Review of Medical Microbiology and Immunology. 11th, 2010, p. 94–9.
* 1 2 Widerström, M; Wiström, J; Sjöstedt, A; Monsen, T «Coagulase-negative Staphylococci: Update on the molecular epidemiology and clinical presentation, with a focus on Staphylococcus epidermidis and Staphylococcus saprophyticus». European Journal of Clinical Microbiology & Infectious Diseases, 31, 1, 1-2012, pàg. 7–20. DOI: 10.1007/s10096-011-1270-6. PMID: 21533877.
# Vall del Vinalopó

La vall del Vinalopó és la depressió formada pel riu Vinalopó que es divideix tradicionalment en tres comarques: Alt Vinalopó, Vinalopó Mitjà i Baix Vinalopó. Hi ha una relació molt estreta entre les tres comarques pel que moltes vegades es parla de la vall del Vinalopó com una unitat. La població és de 465.478 i les ciutats més importants són les tres capitals comarcals: Elx, Elda i Villena. Tota la vall es caracteritza per un paisatge àrid conseqüència d'unes pluges entre els 250 mm i els 400 mm i es dedica a l'agricultura (raïm, vins, hortalisses), l'extracció de marbre, la indústria (calcer, pell, catifes) i els serveis.
# Elizabeth María Bravo Iniguez

Elizabeth María Bravo Iniguez (30 de gener de 1987) és una esportista equatoriana de l'especialitat de Triatló, campiona sud-americana durant els Jocs de Medellín de 2010, on va ser la quarta esportista amb el major nombre de medalles. Aquesta fita va ser resultat directe del seu desempeny en aquesta edició dels jocs, on va assolir un total de tres medalles:
* Medalla de plata en la categoria de Velocitat Distància Triatló per a Equips Femenins.
* Medalla de bronze en la categoria de Triatló Velocitat Distància Femenina.
* Medalla de bronze en la categoria de Triatló Distància Olímpica per a Equips Femenins.

## Referències

* ↑ «Informació del Participant en els Jocs Sud-americans de 2010» (en espanyol). Medellin2010.0rg, 2010. [Consulta: 1 maig].
* ↑ «IX South American Games Medellín 2010 - Múltiples Guanyadors de Medalles» (en castellà). Medellin2010.org, 2010. Arxivat de l'original el 2010-04-05. [Consulta: 4 abril].
# Pànic (por)

El pànic és un terror sobtat, dominant del pensament i el raonament, que es manifesta per una intensa ansietat i una agitació frenètica lligada a una resposta de lluita-fugida semblant a una resposta instintiva animal. El pànic pot ocórrer en un sol individu o manifestar-se sobtadament en un grup com a pànic massiu. El pànic és un sentiment de terror i gran por sobtada, sovint sense una raó suficient.
La paraula "pànic" deriva del grec πανικός, "creat pel déu Pan", que gaudia espantant els ramats de cabres i ovelles.
El pànic apareix de cop, passatger i escandalós. Es caracteritza per una sensació d'espant i d'angoixa i desencadena una sèrie de símptomes físics sovint desagradables. Normalment és relacionat amb alguna cosa o ésser que esglaia molt (d'algú cap a un fet, a una idea, o d'algú altre) com per exemple una fòbia. Una fòbia és el pànic terrible que se sent davant un fet concret. Per tant, el pànic és una por terrible i intensa, però alhora passatgera.

## Referències

* ↑ «pànic». Cercaterm/Termcat, 2024. [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «pànic». Diccionari.cat, 2024. [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «pànic». Gran Enciclopèdia Catalana, GEC, 2024. [Consulta: 9 octubre 2024].

## Bibliografia

* Oscar Carrión, Gustavo Bustamante. Ataques de pánico y trastornos de fobia y ansiedad (en castellà). il·lustrada. Editorial Galerna, 2005, p. 40-42. ISBN 9505564295, 9789505564293.

## Enllaços externs

* Por,ansietat, pànic. Centre de Teràpia Estratègica d'Arezzo
# Francisco Risiglione

Francisco Risiglione (Rosario, 18 de gener de 1917 - 28 de juliol de 1999) va ser un boxejador argentí que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes semipesant del programa de boxa. Va perdre en semifinals contra l'alemany Richard Vogt, mentre en el combat per la medalla de bronze guanyà al sud-africà Robey Leibbrandt.
Entre 1940 i 1951 disputà deu combats com a boxejador professional, amb un balanç de quatre victòries, tres derrotes i tres combats nuls.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Francisco Risiglione». [Consulta: 15 octubre 2024].
* ↑ Fitxa a boxrec.com
# Héctor Alfredo Moreno Herrera

Héctor Alfredo Moreno Herrera (nascut el 17 de gener de 1988 a Culiacán, Mèxic), és un futbolista mexicà que juga com a defensa per l'Al-Gharafa qatarià.
Anteriorment va jugar com a defensa entre d'altres a l'Espanyol, al PSV Eindhoven, a la Roma, i a la Reial Societat.

## Referències

* ↑ «Hector Moreno completes switch to Espanyol». Goal.com. [Consulta: 22 juny 2011].
* ↑ «PSV sign Mexico international Hector Moreno from Espanyol» (en anglès). ESPN, 15-08-2015. [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «Roma complete signing of Hector Moreno» (en anglès). AS Roma. [Consulta: 13 juny 2017].
Héctor Moreno amb Mèxic - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de Futbol 2010
1 Pérez •
2 Rodríguez •
3 Salcido •
4 Márquez •
5 Osorio •
6 Torrado •
7 Barrera •
8 Castro •
9 Franco •
10 Blanco •
11 Vela •
12 Aguilar •
13 Ochoa •
14 Hernández •
15 Moreno •
16 Juárez •
17 dos Santos •
18 Guardado •
19 Magallón •
20 Torres •
21 Bautista •
22 Medina •
23 Michel •
Entrenador: Aguirre
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de futbol 2014
1 Corona •
2 Rodríguez •
3 Salcido •
4 Márquez •
5 Reyes •
6 H. Herrera •
7 Layún •
8 Fabián •
9 Jiménez •
10 dos Santos •
11 Pulido •
12 Talavera •
13 Ochoa •
14 Hernández •
15 Moreno •
16 Ponce •
17 Brizuela •
18 Guardado •
19 Peralta •
20 Aquino •
21 Peña •
22 Aguilar •
23 Vázquez •
Seleccionador: M. Herrera
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de futbol 2018
1 Corona •
2 Ayala •
3 Salcedo •
4 Márquez •
5 Gutiérrez •
6 J. dos Santos •
7 Layún •
8 Fabián •
9 Jiménez •
10 G. dos Santos •
11 Vela •
12 Talavera •
13 Ochoa •
14 Hernández •
15 Moreno •
16 Herrera •
17 Je. Corona •
18 Guardado  •
19 Peralta •
20 Aquino •
21 Álvarez •
22 Lozano •
23 Gallardo •
Seleccionador: Osorio
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de futbol 2022
1 Talavera •
2 Araujo •
3 Montes •
4 E. Álvarez •
5 Vásquez •
6 Arteaga •
7 Romo •
8 Rodríguez •
9 Jiménez •
10 Vega •
11 Funes Mori •
12 Cota •
13 Ochoa •
14 Gutiérrez •
15 Moreno •
16 Herrera •
17 Pineda •
18 Guardado (c) •
19 Sánchez •
20 Martín •
21 Antuna •
22 Lozano •
23 Gallardo •
24 Chávez •
25 Alvarado •
26 K. Álvarez •
Seleccionador: Martino :
# Hospital (bisbe)

Hospital fou bisbe de València. L'any 681, quan es va celebrar el XII Concili de Toledo convocat pel rei Ervigi, Hospital va enviar com a representant seu el diaca Arturi, qui signà les actes en el seu nom. És probable que morira poc després, perquè al XIII Concili, celebrat el 683, és un altre qui apareix com a bisbe de València, Sàrmata.

## Referències

* ↑ «EPISCOPOLOGIO LEVANTINO». [Consulta: 25 març 2021].
Viccionari