OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chen Zhong

Chen Zhong (en xinès simplificat: 陈中; en xinès tradicional: 陳中; en pinyin: Chén Zhōng) (Jiaozuo, Xina 1982) és una taekwondista xinesa, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 22 de novembre de 1982 a la ciutat de Jiaozuo, població situada a la província xinesa de Henan.

## Carrera esportiva

Va participar, als 17 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la categoria femenina del pes pesant (+ 67 kg.). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí revalidar el seu títol olímpic, esdevenint la primera dona a aconseguir aquest i la primera taekwondista (tant masculí com femení) en revalidar el títol en la mateixa categoria. Gran favorita per revalidar el seu títol en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (Xina) en quarts de final s'enfrontà a la britànica Sarah Stevenson, a la qual derrotà en la competició. Posteriorment, i davant unes reclamacions del Comitè Olímpic britànic, els jutges decidiren revisar el vídeo de la competició i finalment fou declarada vencedora de l'enfrontament Stevenson, sent la primera vegada a la història del taekwondo olímpic que es canviava el resultat d'una competició.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles en el Campionat del Món de taekwondo, destacant la medalla d'or aconseguida el 2007. Vencedora de la Copa del Món de l'especialitat els anys 2001 i 2002, ha guanyat tres medalles en els Jocs Asiàtics, en la qual destaca la medalla d'or aconseguida el 2006.

## Referències

* ↑ (anglès) Taekwondo preview: Chinese Chen Zhong kicking for taekwondo history
# Gabriel Esparza Pérez

Gabriel Esparza Pérez (Pamplona, Espanya 1973) és un taekwondista navarrès, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer el 31 de març de 1973 a la ciutat de Pamplona, capital de la comunitat foral de Navarra.

## Carrera esportiva

Va participar, als 27 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova masculina de pes mosca (-58 kg.) al perdre la final davant el grec Michail Mouroutsos.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit guanyar 2 medalles en el Campionat del Món de taekwondo, així com 4 medalles en el Campionat d'Europa de taekwondo, destacant tres ors.
# Joel González Bonilla

Joel González Bonilla (Figueres, 30 de setembre de 1989) és un esportista català de taekwondo, campió olímpic, doble campió mundial i número 1 del rànquing, que competeix a la categoria de menys de 58 kg. Realitza la seva preparació esportiva al Centre d'Alt Rendiment de Sant Cugat del Vallès. Malgrat haver nascut a Figueres, González és veí de Vilafant, on el seu pare té un gimnàs on ell va començar a practicar el taekwondo.
És el vigent campió olímpic, mundial i europeu de la seva categoria, i ha guanyat els dos últims campionats del món de taekwondo (2009 i 2011) i els dos últims campionats europeus (2010 i 2012). Als Jocs Olímpics de Londres 2012 va aconseguir la primera medalla d'or per al taekwondo català i espanyol.
El 30 de setembre de 2016 varen batejar el poliesportiu de Vilafant amb el seu nom, en honor seu.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 1 | –58 kg |
| 2016 | Río de Janeiro ( Brasil) | 3 | –68 kg |
| Campeonato Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2009 | Copenhague ( Dinamarca) | 1 | –58 kg |
| 2011 | Gyeongju ( Corea del Sud) | 1 | –58 kg |
| 2015 | Cheliábinsk ( Rússia) | 2 | –63 kg |
| Jocs Europeus ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) | 3 | –68 kg |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | Sant Petersburg ( Rússia) | 1 | –58 kg |
| 2012 | Manchester ( Regne Unit) | 1 | –58 kg |
| 2016 | Montreux ( Suïssa) | 3 | –63 kg |

## Referències

* ↑ WTF Ranking
* ↑ El taekwondista Joel González rep un homenatge a Vilafant, el seu poble natal, després de guanyar l'or olímpic, esport3.cat
* ↑ Figueres homenatja el taekwondista Joel González per la medalla d'or de Londres, esport3.cat
* ↑ «Especial en fetaekwondo.net». Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 6 setembre 2012].
* ↑ Biografía e historial preolímpico en marca.com
* ↑ «Joel rep el reconeixement de Vilafant en el "seu" poliesportiu davant 700 assistents». Empordà.

## Enllaços externs

* Twitter oficial de Joel González
* Fitxa olímpica london2012.com
# Agua Bendita

Agua Bendita va ser un grup de punk, ska, reggae i rock format el 1990 al barri de la Trinitat Vella de Barcelona. Pel camí es despenjaren tres dels components originals Pipo, Nito i Indio, quedant només Javi (bateria) i incorporant-se Jordi (saxo i cors), Moussa Castro (baix i veu), Petón (guitarra i cors) i Antonio (trompeta).

## Trajectòria

Dels quatre primers treballs en van vendre més de 50.000 còpies. El 1999, Agua Bendita es dissolgué i el cantant formà un nou grup anomenat Moussa & the Latin Reggae Band amb la qual publicà quatre discos més, recuperant alguns dels temes que va compondre amb Agua Bendita. Després que es dissolgués van editar una maqueta més el 1999 amb deu temes nous que mai no va sortir a la venda, en aquell moment la banda estava composta per alguns exmembres i noves incorporacions.
El 2008 tornaren als assajos incorporant de nou a Antonio «Turuta» i un exmembre de la banda David «Indio», però descartant completament la possibilitat de fer bolos. Fruit d'aquests assajos, el maig de 2010 llançaren al carrer un nou treball autoproduït titulat Haciendo el indio!!!.
L'any 2022, amb motiu del trentè aniversari, el cantant, baix i compositor de gran part del temes de la banda, Moussa Castro, reuní el grup per a realitzar la gira «30 años, 30 temas» que començà l'11 de febrer a la sala La Cabra de Vic i que els portà a actuar a Bogotà i Ciutat de Mèxic.

## Discografia

* Agua Bendita (1993)
* ¡¡Grita libertad!! (1994)
* Gente que camina!! (1996)
* África (1998)
* Haciendo el indio!!! (2010)
* Doble bombo (2013)
* Amén - 1993-2023 - 30 Aniversario (regravació d'Agua Bendita amb la cançó adicional «Los dineros», 2023)

## Referències

* ↑ «AGUA BENDITA». [Consulta: 10 agost 2019].
* ↑ Allué, Ivan. «AGUA BENDITA regresan para celebrar su 30 aniversario» (en castellà). Metalcry.com, 07-09-2021. [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ «Moussa & The Latin Reggae Band. Biografia». Arxivat de l'original el 2019-08-10. [Consulta: 10 agost 2019].
* ↑ «Agua Bendita. Biografia». Arxivat de l'original el 2019-08-10. [Consulta: 10 agost 2019].
* ↑ «Gira 30 Aniversario de Agua Bendita» (en castellà). Insonoro.com, 15-12-2021. [Consulta: 16 desembre 2021].
* ↑ «El punk de Barcelona se toma Bogotá: Agua Bendita en vivo» (en castellà). Rolling Stone, 20-04-2023. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ Tàrrega, Jordi. «Agua Bendita – Amén 30 Aniversario: 30 años de cuando la poesía de extrarradio y el ska funcional llegaron a la cima en maqueta» (en castellà). Science of Noise, 19-05-2023. [Consulta: 21 maig 2023].
# Fadunito

Fadunito és una companyia de teatre catalana fundada a Cervera el 2003 pels actors Ivan Alcoba Piera i Ferran Orobitg Anglarill. Realitzen espectacles de teatre de carrer per a tots els públics, la majoria d'ells itinerants i amb intervenció. Des de la seva creació, ha estat a més de 25 països, on ha actuat als festivals i fires més populars d'arreu del món.
És membre de l'Associació Professional de Teatre per a Tots els Públics (TTP) i de l'Associació de Professionals del Circ de Catalunya (APCC) i Asociación Española de Artes de Calle (PATEA).

## Espectacles

* La gran família
* El petit circ
* +75
* Ceci 3.0
* Propers
* Music Box
* Límits
* Babies (coproducció amb la companyia JAM)

## Premis

* Premi de l'Associació de Representants, Promotors i Mànagers de Catalunya (ARC) 2006 al Millor espectacle de teatre de carrer per La gran família.

## Referències

* ↑ «Les companyes de teatre de carrer Jam i Fadunito comencen una gira internacional». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ «La companyia Fadunito a la Xina». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «"Limits", by Fadunito». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «Fadunito. Qui som». Arxivat de l'original el 2018-06-13. [Consulta: 13 juny 2018].

## Enllaços externs

* Fadunito a Escena Familiar
# Ceratotherium mauritanicum

Ceratotherium mauritanicum és una espècie extinta de mamífer perissodàctil de la família dels rinoceronts (Rhinocerotidae) que visqué al nord d'Àfrica (i, possiblement, l'est d'Àfrica) des del Pliocè superior fins al Plistocè inferior, fa entre 780.000 i 3,6 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Algèria i el Marroc. Era més gros que C. neumayri. Era l'antecedent directe del rinoceront blanc d'avui en dia, que presenta més adaptació a un estil de vida pasturador. El seu nom específic, mauritanicum, significa ‘maurità’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Ceratotherium mauritanicum» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 gener 2024].
* 1 2 Werdelin i Sanders, 2010, «Rhinocerotidae» (D. Geraads).

## Bibliografia

* Werdelin, L.; Sanders, W. J. Cenozoic Mammals of Africa (en anglès). University of California Press, 2010. ISBN 9780520257214.
# Mizuho Nishikubo

Mizuho Nishikubo (西久保 瑞穂, Nishikubo Mizuho), de veritable nom Toshihiko Nishikubo (西久保 利彦, Nishikubo Toshihiko), nascut a la prefectura de Tòquio el 15 de gener de 1953, és un director de cinema japonès. És especialment conegut pel seu llargmetratge Giovanni’s island, que va guanyar la Menció del Jurat al Festival Internacional de Cinema d'Animació d'Annecy de 2014.
Està casat amb l'actriu de veu japonesa Yūko Mizutani.

## Filmografia selectiva
### Llargmetratges

* 1986 : California Crisis
* 1987 : L'Histoire du démon numérique
* 2006 : Atagoal wa neko no mori (アタゴオルは猫の森)
* 2009 : Musashi: The Dream of the Last Samurai
* 2014 : Giovanni’s island

### Sèries de televisió

* 1974 : Tentomushi no uta
* 1977 : Ippatsu Kanta-kun
* 1978-1980 : Kagaku ninja tai Gatchaman
* 1980 : Lady Oscar
* 1983 : Salut les filles
* 1984 : Machikado no meruhen
* 1987 : Akai kōdan zillion
* 1992 : Denei shōjo ai
* 2004 : Otogi zōshi

## Notes i referències

* ↑ «Mizuho Nishikubo». AlloCiné.
* ↑ NISHIKUBO Mizuho al Japan Media Arts
# Esther Herranz García

Esther Herranz García (Logronyo, 3 de juliol de 1969) és una política espanyola del Partit Popular, diputada al Parlament Europeu.
El 1993 es llicencià en geografia a la Universitat de Saragossa, especialitzant-se en geografia física. El 1994 va obtenir un màster en ordenació territorial i medi ambient a la Universitat de València i el 1998 un altre en gestió de residus. Això li va valdre treballar com a consultora mediambiental. Des de 1999 fou membre del comitè executiu del Partit Popular de La Rioja. Entre altres càrrecs dins aquesta secció del partit, fou presidenta de la Comissió de Medi Ambient de 1996 a 2000 i assessora del gabinet del President de La Rioja de 1999 a 2002. Des de 2002 també és membre de la Junta Directiva Nacional del PP.
El gener de 2002 assolí per substitució un escó al Parlament Europeu, que va renovar a les eleccions al Parlament Europeu de 2004 i 2009. És membre de la Comissió d'Agricultura i Desenvolupament Rural.

## Enllaços externs

* Bloc d'Esther Herranz
* Fitxa del Parlament Europeu
# Salvador Giménez Valls

Salvador Giménez Valls (Muro d'Alcoi - 31 de maig de 1948) és un bisbe valencià. Fou bisbe de Menorca des del 2008, fins que fou nomenat bisbe de Lleida el 2015, quan rellevà del càrrec Joan Piris i Frígola.

## Biografia

Estudià Filosofia i Lletres i s'especialitzà en història a la Universitat de València. Format al Seminari Metropolità de València entre el 1960 i el 1973, fou ordenat sacerdot el 9 de juny de 1973. Ha estat rector de diverses parròquies de València com la Santiago Apòstol d'Alborache i San Mauro, Sant Francesc d'Alcoi i rector del Seminari Menor de Moncada. També va ser director de l'escola Claret de Xàtiva, delegat diocesà per l'educació i director de les sessions d'Educació Religiosa de la Conferència Episcopal Espanyola així com de les Comunicacions Socials el 2014. El 1996 fou nomenat vicari episcopal de València.
A Menorca des del 2001, el 2005 va ser nomenat bisbe auxiliar de Valencia durant el mandat d'Agustín García Gasco i el 21 de setembre de 2008 fou destinat a Menorca per a substituir a Joan Piris després que fos nomenat Bisbe de Lleida. Catalunya Religió apunta que curiosament, és la tercera vegada que es dona el mateix moviment entre Menorca i Lleida. El 1999, Francesc Xavier Ciuraneta va arribar a Lleida procent de Menorca. El 2008 va passar el mateix amb el bisbe Joan Piris. I ara, amb el seu successor, Giménez Valls. Amb Giménez Valls, es manté la proporció de tres bisbes procedents del clergat valencià en les deu diòcesis catalanes: Agustí Cortés Soriano a Sant Feliu de Llobregat, Enrique Benavent Vidal a Tortosa, i Giménez Valls a Lleida.
En la Conferència Episcopal Espanyola és membre de la Comissió Episcopal per a les Comunicacions Socials des de març 2020. Ha sigut membre de les Comissions Episcopals de Mitjans de comunicació Social (2014-2020) i d'Ensenyament i Catequesi (2005-2014).

## Referències

* ↑ «El valencià Salvador Giménez Valls, nou bisbe de Lleida». Nació Digital. [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ «Rinunce e nomine, 28.07.2015». Vatican.va. Vaticà. [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ «El valencià Giménez Valls, nou bisbe de Lleida». Catalunya Religió, 28-07-2015 [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ «Salvador Giménez Valls - Conferencia Episcopal Española» (en castellà). [Consulta: 14 juny 2024].
# Yoelle Maarek

Yoelle Maarek (Tunísia, 1 de juny de 1962) és una informàtica teòrica israeliana nascuda a Tunísia investigadora en el camp dels cercadors, mineria de dades i intel·ligència artificial. Després de treballar en càrrecs executius a Amazon, Yahoo i Google, el gener de 2024 es va anunciar que dirigiria, a Haifa (Israel), un centre de recerca de l'Institut d'Innovació Tecnològica d'Abu Dhabi.
Nascuda a Tunísia en una família jueva, Yoelle Maarek va emigrar amb la seva família a França, i van establir-se a París, on ella va estudiar enginyeria a l'École de Ponts et Chaussées (avui dia École des Ponts ParisTech). Va fer un postgrau d'informàtica a la Universitat Pierre et Marie Curie i va començar el doctorat a l'Institut Tecnològic d'Israel - Technion. Mentre feia el doctorat va fer una estada al Departament d'Informàtica de la Universitat de Colúmbia, a Nova York, amb Gail Kaiser. Alla va conèixer el mon dels cercadors i el va escollir per a la seva tesi.
Lany 2010 l'Association for Computing Machinery (ACM) va nomenar Yoelle Maarek «membre distingit» i el 2013 va concedir-li la categoria de Fellow ; amb aquesta categoria, l'ACM reconeix l'1 per cent dels seus membres que destaquen pels seus «assoliments en informàtica i tecnologia de la informació o per serveis excepcionals a l'ACM i la comunitat informàtica».
El 2021 va ser elegida membre internacional de l'Acadèmia Nacional d'Enginyeria dels Estats Units «per les seves contribucions a la recuperació d'informació i gestió de dades en línia i pel lideratge en investigació industrial aplicada».

## Referències

* ↑ Mann, Yuval «In the spirit of the Abraham Accords: UAE to open AI research center in Israel» (en anglès). Ynetnews, 08-01-2024 [Consulta: 1r maig 2024].
* 1 2 «Yoelle Maarek : "On peut être meilleur que les hommes"» (en francès). Business O Féminin, 02-12-2015. [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ «Yoelle Maarek» (en anglès). Association for Computing Machinery. [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ «ACM Fellows Celebrated for Contributions to Computing That Underpin Our Daily Lives» (en anglès). Association for Computing Machinery. [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ «National Academy of Engineering Elects 104 Members and 24 International Members» (en anglès). National Academy of Engineering, 09-02-2021. [Consulta: 1r maig 2024].
# Ahlem Belhadj

Ahlem Belhadj (àrab: أحلام بالحاج) (Korba, 1964 - Tunis, 11 de març de 2023) fou una psiquiatra infantil tunisiana i professora de medicina, militant a favor de la democràcia a Tunísia. Fou presidenta en dues ocasions de l'Associació Tunisiana de Dones Demòcrates, creada el 1989.

## Biografia
### Formació i professió

Naix el 1964 a Korba, a la zona mediterrània del cap Bon. Son pare fou professor i batle de la ciutat durant 20 anys. Ahlem fou esportista i durant l'adolescència formà part de l'equip nacional d'atletisme en salt de llargada i cursa de 100 metres llisos.
El 1982, entrà en la Facultat de Medicina de Tunísia. S'hi especialitzà en psiquiatria infantil. Més endavant fou professora de la facultat de medicina de Tunísia.

### Compromís polític

El seu primer contacte amb l'activisme fou el 8 de març del 1983, Dia Mundial de les Dones, al costat de Saida Rached Aoun, abans d'incorporar-se a l'esquerra per reivindicar la celebració del 18é congrés de la UGET.(3)
Entrà en la Unió general d'estudiants de Tunísia, acompanyada de Sadri Khiari, Olfa Lamloum i Jalel Ben Brik Zoghlami, el seu futur marit, germà del periodista i escriptor Taoufik Ben Brik. El 1992, s'incorporà a l'Associació Tunisiana de Dones Demòcrates (ATFD), creada al 1989, presidida per Hédia Jerad i en formà part de la direcció. Va exercir dos mandats presidencials, i és per això que rebé, en nom de l'associació, el Premi Simone de Beauvoir per a la llibertat de les dones el 2012.(3)
El 1993, es casà amb Jalel Ben Brik Zoghlami, un jurista a qui negaren el dret d'exercir d'advocat per ser germà de Taoufik Ben Brik, considerat enemic del règim de Zine El Abidine Ben Ali. Abandonà provisionalment Tunísia i marxà a l'estat francés. A la Universitat Pierre i Marie Curie de París obtingué l'especialització en psicopatologia cognitiva. De retorn a Tunísia, amb dues filles de poca edat, continua la seua militància. El 2004 fou presidenta de la ATFD, per dos anys. Un poc després, el seu marit és empresonat durant vuit mesos.(3)
El 2010 i 2011, participà en les manifestacions de la revolució tunisiana, que condueixen, al gener del 2011, a l'eixida de Ben Ali. El 2012, esdevé presidenta de la ATFD, fins al gener del 2016.(3)

## Referències

* ↑ «Tunisie: Ahlem Belhaj n'est plus» (en francés). Espace Manager. [Consulta: 14 març 2023].
* ↑ «Ahlem Belhadj Présidente de l'ATFD : L'équité des rapports hommes-femmes changera les rapports sociaux» (en francés). [Consulta: 29 juliol 2017].
* ↑ «"Et puis, je me suis dit : tu ne vas pas passer ta vie à courir, à fuir"» (en francés). , 19-01-2011 [Consulta: 29 juliol 2017].
# Dedicurins

Els dedicurins (Doedicurinae) són una subfamília extinta de mamífers cingulats de la família dels clamifòrids (o, segons altres classificacions, dels gliptodòntids) que visqueren a Sud-amèrica des del Miocè superior fins al Plistocè superior, fa entre 12.000 i 7,2 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina, Bolívia, el Brasil i l'Uruguai. Es tracta d'un grup força intrigant que inclou alguns dels armadillos gegants més grossos (amb un pes de fins a 2 tones) i curiosos. Es distingeixen pel seu tub caudal comprimit en la seva dimensió vertical, engrandit en la seva dimensió horitzontal i probablement dotat de pues, que els hauria servit per defensar-se de depredadors o en combats entre membres de la mateixa espècie. Així mateix, són els únics cingulats que tenien forats que travessaven els osteodermes de la cuirassa.

## Referències

* 1 2 Entrada «Doedicurinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ Núñez-Blasco et al., 2021, p. S82.
* ↑ Núñez-Blasco et al., 2021, p. S80.

## Bibliografia

* Núñez-Blasco, A.; Zurita, A. E.; Miño-Boilini, A. R.; Bonini, R. A.; Cuadrelli, F. «The glyptodont Eleutherocercus solidus from the late Neogene of North-Western Argentina: Morphology, chronology, and phylogeny» (en anglès). Acta Palaeontologica Polonica, 66, 3, 2021, pàg. S79-S99. DOI: 10.4202/app.00824.2020.
# Guerau X. Casol

Guerau X. Casol (Barcelona, 20 d'agost de 1985) és un escriptor i gestor cultural català.
Guerau X. Casol, va néixer a Barcelona el 1985, va estudiar la carrera d'història a la l'UB a la facultat del Raval i gestió cultural a l'UOC, després de llicenciar-se va treballar en diverses obres públiques a Barcelona i la resta de Catalunya en el sector de l'arqueologia d'urgència. El 2017 va començar la seva pràctica com a gestor cultural centrat en el món del llibre vell i la difusió històrica i cultural.
A nivell literari va començar a publicar en diversos portals literaris d'Internet com relatencatalà.cat o lektu.com l'any 2008. L'any 2014 va publicar "Incívica Barcelona" un llibre de relats curts, i l'any 2016 es va consolidar amb una novel·la negra i àcida sobre la Catalunya més rural anomenada "Magna Catalonia". El 2023 va retornar a l'escena literària en paper amb "Morralla i ferro" un llibre de relats de ciència-ficció i fantasia.
A partir de 2021 també va començar a publicar a l'Aixeta.cat on ha escrit més de cinquanta relats i articles.
Temes
Guerau X. Casol es centra en temes relatius a moralitat humana amb una prosa amb profundes connotacions polítiques però amb un estil planer i sovint sarcàstic, irònic i fins i tot macabre. Ha conreat diversos estils fins i tot atrevint-se amb la poesia i l'assaig però sobretot s'ha centrat en el relat social, de ciència-ficció, fantasia i novel·la sobre crim. Les seves influències són Irvine Welsh, Asimov, Clarke així com Pedrolo.

## Referències

* ↑ «https://lektu.com/e/guerau-x-casol/217». Lektu.com, 22-10-2023. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «https://www.vilaweb.cat/noticia/4289112/20150510/guerau-x-casol-meus-relats-suaus-comparacio-passa-veritat-barcelona.html» (en català). [Consulta: 2 octubre 2023].
* ↑ «https://www.youtube.com/live/QYAvrXZ9Ye0?feature=shared», 22-10-2023.
* ↑ «https://guerau-x-casol.aixeta.cat» (en català). [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «Programa de ràdio https://www.radiopista.cat/programs/asterix-i-obelix-a-matrix/radiopista_podcast_5884».

## Enllaços externs

* Pàgina a l'Aixeta.cat: https://guerau-x-casol.aixeta.cat
* Pàgina personal al portal lektu.com: https://lektu.com/e/guerau-x-casol/217
* Entrevista a Vilaweb
# Pieta van Dishoeck

Pieta van Dishoeck (Hilversum, 13 de maig de 1972) és una remadora neerlandesa, ja retirada, que va competir a finals de la dècada de 1990.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney, on disputà dues proves del programa de rem.En ambdues, el doble scull i el vuit amb timoner, guanyà la medalla de plata. Després dels Jocs Olímpics, va posar punt final a la seva carrera esportiva.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata i una de bronze al Campionat del món de rem.

## Referències

* ↑ Pieta van Dishoeck a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympedia – Pieta van Dishoeck». [Consulta: 1r març 2021].
* ↑ Fitxa a worldrowing.com FISA
# Menexen (diàleg)

* Part de la sèrie: Els diàlegs de Plató
* Primers diàlegs:
* Apologia – Càrmides – Critó
* Eutífron – Alcibíades I
* Hípias major – Hípias menor
* Ió – Laques – Lisis
* Transitoris i diàlegs mitjans:
* Cràtil – Eutidem – Gòrgias
* Menexen – Menó – Fedó
* Protàgoras – El convit
* Diàlegs mitjans posteriors:
* La República – Fedre
* Parmènides – Teetet
* Últims diàlegs:
* Timeu – Crítias
* El Sofista – El Polític
* Fileb – Lleis
* Obres d'autenticitat dubtosa:
* Axíoc - Alcíone
* Clitofont – Epínomis - Eríxias
* Demòdoc – Cartes – Hiparc
* Minos – Rivals d'amor – Sísif
* Alcibíades II – Tèages
* Aquesta caixa:
Menexen és un diàleg socràtic de Plató, tradicionalment inclòs en la setena tetralogia. Els personatges en són Sòcrates i Menexen. Consisteix principalment en un llarg discurs fúnebre que satiritza el pronunciat per Pèricles segons Tucídides, en la seva Història de la Guerra del Peloponès. Per això, és un diàleg únic d'entre tota la sèrie de diàlegs de Plató, ja que aquí el diàleg serveix com a forma d'exposició del discurs. Per aquest motiu, possiblement, és perquè Menexen ha caigut en algunes sospites d'il·legitimitat.

## Vegeu també

* Discurs fúnebre de Pèricles

## Referències

* Diàlegs, vol. IV (Cràtil, Menexen), intr. i trad. de Jaume Olives Canals, Barcelona, Fundació Bernat Metge, 1952.