OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bandera de Campllong

La bandera oficial de Campllong (Gironès) té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb una rosa blanca, barbada i botonada de groc, de diàmetre 4/9 de l'alçària del drap, al centre.
Va ser aprovada en el Ple de l'Ajuntament de Campllong el 19 de setembre de 2002, i publicada en el DOGC el 26 de novembre del mateix any amb el número 3769.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/3362/2002, de 31 d'octubre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Campllong.» (pdf). DOGC num. 3769, 22-11-2002. [Consulta: 12 juliol 2010].
# Font de Jaumet

La Font de Jaumet és una font del poble de Claverol, de l'antic terme del mateix nom, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Està situada a 836 m d'altitud, a l'est-nord-est de Claverol, al vessant nord-est del Canarill de Claverol, al sud-est de Plana Mateu. És al sud dels Esclotassos, a prop i al nord de la carretera d'Hortoneda.
En aquesta font s'origina el barranc de la Font de Jaumet, afluent del barranc de Santa per l'esquerra. És al sud-oest de la Font del Quim.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Orazio Antinori

Orazio Antinori (28 d'octubre del 1811 – 26 d'agost del 1882) va ser un explorador, botànic i zoòleg italià.

## Biografia

Va néixer a Perusa i va estudiar història natural a Perusa i a Roma. Després serà col·laborador de Charles Lucien Bonaparte, il·lustrant Iconografia della Fauna Italica. A mitjans dels 1840 s'interessa en política i treballa com a periodista. El 1848, lluita contra els napolitans amb el rang de capità, per més tard ser forçat a l'exili. Viurà a Atenes i a Esmirna, interessant-se a l'avifauna de l'àrea.
En 1854, acompanya Cristina Trivulzio Belgiojoso a Síria, visitant també Àsia Menor. El 1859 és a Egipte i explora el Nil, entre 1860 i 1861, amb Carlo Piaggia (1830-1882). Vendrà la col·lecció ornitològica al Museu d'Història Natural de Torí. Després d'una extensa estada a Tunísia, representarà Itàlia a la inauguració del canal de Suez, el 17 de novembre de 1869.
Antinori va prendre part a l'expedició d'Odoardo Beccari a Etiòpia, realitzant importants recol·leccions d'espècimens d'història natural. A la seva tornada a Itàlia, seria secretari de la Societat Geogràfica d'Itàlia. El 1874, Antinori estudia llacs salats i secs (xot) prop de la ciutat de Tunísia. El 1876 és part d'una expedició amb Gustavo Chiarini i Antonio Cecchi a la província de Shoa a Etiòpia on tenen una trobada amb el
bahr negus Menelik a Liche, Etiòpia, obtenint el seu permís per trobar una estació geogràfica de Let Marefia. Antinori mor a Shewa.

## Obres

* Catalogo descrittivo di una collezione di uccelli, fatta nell'interno dell'Affrica centrale nord dal maggio 1859 al luglio 1861. Milán 1864 doi:10.5962/bhl.title.48862
* Viaggio dei Signori O. Antinori, O. Beccari ed A. Issel nel mar Rosso, nel territorio dei Bogos e regioni circostanti durante gli anni 1870-71. Génova 1873 doi:10.5962/bhl.title.53555

## Abreviatura (zoologia)

L'abreviatura Antinori s'empra per indicar Orazio Antinori com a autoritat en la descripció i classificació científica dels vegetals.

## Referències

* ↑ «International Plant Names Index» (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2022].
# Receptor de glucocorticoides

El receptor de glucocorticoides (GR per les seves sigles en anglès), també anomenat NR3C1 (receptor nuclear de la subfamília 3, grup C, membre 1) és el receptor al qual s'uneix el cortisol i altres glucocorticoides.
El receptor de glucocorticoides s'expressa en gairebé totes les cèl·lules del cos i regula gens que controlen el desenvolupament, el metabolisme i la resposta immunitària. Com que el gen del receptor s'expressa en diverses formes, té efectes variats en diferents parts del cos (és pleiotròpic).
El mecanisme principal d'acció del receptor en resposta a la seva unió a glucocorticoides és la regulació de la transcripció gènica. El receptor sense unir al lligand està situat al citosol. Després que el lligand s'hi uneixi, el complex receptor-glucocorticoide pot emprendre dos camins. Pot activar la transcripció de protrïnes antiinflamatòries al nucli o pot reprimir l'expressió de proteïnes pro-inflamatòries al citosol (evitant la translocació d'altres factors de transcripció del citosol al nucli).
En humans, el receptor de glucocorticoides està codificat pel gen NR3C1, que es troba al cromosoma 5 (5q31).

## Referències

* ↑ «Malalties que s'associen genèticament amb receptor de glucocorticoides, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* ↑ «Fàrmacs amb els quals interactuen físicament amb Glucocorticoid receptor, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* ↑ «Fàrmacs amb els quals interactuen físicament amb Receptor de glucocorticoides, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000113580 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000024431 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ Joseph A. Bellanti. Immunology III. W. B. Saunders, 1985, p. 550-7. ISBN 0721616682.
* ↑ Lu NZ, Wardell SE, Burnstein KL, Defranco D, Fuller PJ, Giguere V, Hochberg RB, McKay L, Renoir JM, Weigel NL, Wilson EM, McDonnell DP, Cidlowski JA «International Union of Pharmacology. LXV. The pharmacology and classification of the nuclear receptor superfamily: glucocorticoid, mineralocorticoid, progesterone, and androgen receptors». Pharmacol Revl, 58, 4, 2006, pàg. 782–97. DOI: 10.1124/pr.58.4.9. PMID: 17132855.
* ↑ Rhen T, Cidlowski JA «Antiinflammatory action of glucocorticoids--new mechanisms for old drugs». N. Engl. J. Med., 353, 16, octubre 2005, pàg. 1711–23. DOI: 10.1056/NEJMra050541. PMID: 16236742.
* ↑ Hollenberg SM, Weinberger C, Ong ES, Cerelli G, Oro A, Lebo R, Thompson EB, Rosenfeld MG, Evans RM «Primary structure and expression of a functional human glucocorticoid receptor cDNA». Nature, 318, 6047, 1985, pàg. 635–41. Bibcode: 1985Natur.318..635H. DOI: 10.1038/318635a0. PMC: 6165583. PMID: 2867473.
* ↑ Francke U, Foellmer BE «The glucocorticoid receptor gene is in 5q31-q32 [corrected]». Genomics, 4, 4, 01-05-1989, pàg. 610–2. DOI: 10.1016/0888-7543(89)90287-5. PMID: 2744768.
# Yahuar Huacac

Yahuar Huacac (Cusco, 1360 - Cusco, 1410) Yawar Waqaq, qui plora sang, en quítxua, fou el setè sobirà inca i fill primogènit de l'Inca Roca, segons un relat apòcrif, va romandre segrestat des dels huit anys i durant uns anys pels ayamarcas en venjança per una promesa no complerta pel seu pare (per aquest motiu acabà rebent el nom "qui plora sang", per l'angoixa que hauria passat per la seva situació). Fou el setè inca del regne del Cusco, segons les fonts de l'Imperi Espanyol.
Anomenat pel seu pare com cap de l'exèrcit de l'Imperi Inca, va dur a terme campanyes reeixides en les quals va aconseguir nous territoris. En morir el pare, va regnar un temps, però finalment va ser deposat pels seus súbdits, els quals van triar com a successor a l'inca Huiracocha.

## Referències

* ↑ «Yahuar Huaca».
* ↑ Lorente, Sebastián; Thurner, Mark. Escritos fundacionales de historia peruana. Lima: UNMS, 2005. ISBN 9972462757.
* ↑ «l’Enciclopèdia | enciclopedia.cat». [Consulta: 13 octubre 2024].

## Bibliografia

* Marcoy, Paul. Viaje a través de América del Sur: del Océano Pacífico al Océano Atlántico. Lima: Fondo Editorial PUCP, 2001. ISBN 9972623149.
* Ugo, Stornaiolo. Ecuador: anatomía de un país en transición (en castellà). Quito: Abya Yala, 1999, p. 63/64. ISBN 9978045546.
# Mazama bru de Yucatán

El mazama bru de Yucatán (Mazama pandora) és una petita espècie de cérvol originària de la península de Yucatán, a Mèxic. Tot i que viu en boscos tropicals humits com els altres mazames, el mazama bru de Yucatán també viu en hàbitats oberts i àrids de Yucatán. En algunes llistes se'l tracta com a subespècie o un sinònim del mazama centreamericà (M. temama).

## Referències

* ↑ Medellín, Rodrigo A.; Alfred L. Gardner; J. Marcelo Aranda «Còpia arxivada». Proceedings of the Biological Society of Washington, 111, 1, abril 1998, pàg. 1-14. Arxivat de l'original el 2007-04-16 [Consulta: 29 juliol 2009]. Arxivat 2007-04-16 a Wayback Machine.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Bistanes

Bistanes (llatí: Bisthanes, grec antic: Βισθάνης) fou un príncep persa, fill d'Artaxerxes III de Pèrsia. El 330 aC es va trobar amb Alexandre el Gran prop d'Ecbàtana i el va informar que el rei Darios III de Pèrsia havia ja fugit de la ciutat. Se sap que era germà d'Arsès i Parisatis. Fora d'ell i Arsès, tots els descendents directes d'Artaxerxes III van ser assassinats per l'eunuc Bagoes. Va ser el sàtrapa de Mada presumiblement fins al 336 aC, quan finalment van prendre la vida també a Arsès.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Bi'sthanes». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: Spottiswoode and Co., New-Street Square and Parliament Street, 1849 [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «Family Tree of the Persian Royal Family». A: M. Brosius. Map of the Persian Empire. 2a edició. Cambridge University Press, 2023-07-31, p. xxiii-xxiii (LACTOR Sourcebooks in Ancient History). DOI 10.1017/9781009382977.003.
* ↑ Schmitt, R. «Artaxerxes III». A: Encyclopædia Iranica (en anglès). II. Universitat de Colúmbia, 15 desembre 1986, p. 658-659 [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ Kessler, P. L. «Kingdoms of Iran - Media» (en anglès). The History Files. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Tsàrkov

Tsàrkov - Царьков (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 6 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Barranc dels Botets

El Barranc dels Botets és un barranc de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma per la unió de la Llau Fonda, que prèviament ha absorbit el barranc anomenat lo Forat dels Botets, i del barranc del Graller. Des d'aquest punt baixa cap al nord-oest, passant a prop, i al sud, del poble d'Esplugafreda. Abans d'arribar-hi, però, troba la Cova d'Urso, la spelunca fracta (cova trencada), que és d'on deriva el nom d'Esplugafreda. De fet, aquesta cova és, de fet, una bauma excavada a la roca pel barranc dels Botets.
A ponent d'Esplugafreda el barranc dels Botets s'ajunta al barranc de Rajums, un dels que forma el barranc d'Esplugafreda.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pietro Giudici

Pietro Giudici (Vergiate, Llombardia, 28 de juliol de 1921 - Binago, 11 de novembre de 2002) va ser un ciclista italià, professional entre 1946 i 1957. Les principals victòries les aconseguí al Giro d'Itàlia, on guanyà tres etapes, el 1951, 1953 i 1954.

## Palmarès

* 1948
** 1r al Giro del Lazio
* 1951
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1953
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1954
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1955
** 1r a Locarno (amb Agostino Coletto i Gastone Nencini)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1950. 10è de la classificació general
* 1951. 24è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1952. 42è de la classificació general
* 1953. 11è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1954. 28è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1955. 25è de la classificació general
* 1956. 15è de la classificació general
* 1957. 61è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1955. 30è de la classificació general
* 1956. 42è de la classificació general

## Referències

* ↑ «GIUDICI Pietro». [Consulta: 1r desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Pietro GIUDICI» (en italià). [Consulta: 1r desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Pietro Giudici a sitiodeciclismo.net
# Orgues de Flandre

Els Orgues de Flandre són un conjunt d'edificis d'habitatges situats a París, a França.

## Descripció

Construïdes al 19è districte, per l'arquitecte Martin van Trek als 67-107 de l'avenue de Flandre i 14-24 de la rue Archereau, i inaugurades entre 1974 i 1980, es tracta de quatre torres d'habitatges en copropietat, enmig d'un conjunt d'allotjaments socials de 6ha, anomenat l'îlot Riquet, barreja de diversos edificis de 15 pisos i de les quatre torres:
* La torre 1 (o torre Prélude, construïda el 1979), de 38 pisos, 123m d'alçària (100m sense l'antena), la 5a estructura més alta del municipi de París, després de la torre Eiffel, la torre Montparnasse, la xemeneia del Front-de-Seine i l'hotel Concorde Lafayette, i l'immoble més alt d'habitatges.
* La torre 2 (o torre Fugue, construïda el 1974), de 32 pisos i 108m d'alçària.
* La torre 3 (o torre Cantate), de 30 pisos i 101m d'alçària.
* La torre 4, de 25 pisos i 90m d'alçària.
Hi ha aproximadament 5000 habitants a l'îlot Riquet.

## Enllaços externs

* Orgues de Flandre (structurae)

## Referències

* ↑ testimoni d'una persona que ha residit 25 anys als Orgues de Flandre
# Oakman (Alabama)

Oakman, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 944 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oakman tenia 944 habitants, 386 habitatges, i 265 famílies. La densitat de població era de 117,2 habitants/km².
Dels 386 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,9% hi vivien parelles casades, en un 16,1% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones hi havia 93 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.014 $ i la renda mediana per família de 31.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.221 $ mentre que les dones 17.321 $. La renda per capita de la població era d'11.936 $. Aproximadament el 17,4% de les famílies i el 20,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oakman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oakman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 1r juliol 2010].
# Omeiïta

L'omeiïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la löllingita. Rep el seu nom del mont Omei (in standard Chinese phonetics "Emei", or "Emeishan"), el lloc on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

L'omeiïta és un sulfur d'osmi i ruteni, de fórmula química (Os,Ru)As₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en forma de cristalls allargats i tabulars. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7. Forma una sèrie de solució sòlida amb l'anduoïta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'omeiïta pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaita, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaita, krutaita, laurita, penroseita, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiita, alloclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiita, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jolliffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaita, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, willyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaita, milotaïta, urvantsevita i rheniïta.

## Formació i jaciments

Es troba en dipòsits de sulfurs de coure i níquel associats a cossos ultramàfics. Sol trobar-se associada a altres minerals com: pirrotina, pentlandita, calcopirita, violarita, cubanita, bornita, esfalerita, galena, linneïta, magnetita, testibiopal·ladita, sudburyita, michenerita, sperrylita, kotulskita o or. Va ser descoberta l'any 1978 al dipòsit de Cu-Ni-PGE de Yangliuping, Danba (Província de Sichuan, República Popular de la Xina). També se n'ha trobat a Grècia, Estats Units, Ucraïna i Brasil

## Referències

* ↑ «Omeiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Omeiite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Löllingite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Anduoite-Omeiite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Oli Sierra del Moncayo

Sierra del Moncayo és una Denominació d'Origen d'oli d'oliva verge extra compresa a les comarques de Tarassona i el Moncayo i Camp de Borja, a l'oest de la província de Saragossa (Aragó). Amb més de 2.500 hectàrees d'oliveres i un total de 35 municipis la producció mitjana anual ascendeix a més de 4,0 milions de quilos d'oliva. La seu del Consell Reguladores troba a Magallón i controla la producció d'uns 2.500 petits olivicultores de la zona. Les dues varietats principals són la Empeltre i la Arbequina. També tenen una presència minoritària les varietats Negral, Royal i Verdial.

## Referències

* ↑ «Aceite Sierra del Moncayo · Denominación de Origen». Arxivat de l'original el 2021-02-28. [Consulta: 16 novembre 2020].

## Vegeu també

* Gastronomia d'Aragó
# Ota (Còrsega)

Ota (en cors Otta) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 452 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 364 | 444 | 367 | 408 | 460 | 462 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Dominique Rostini | | |
| 2008- | Pierre Paul de Pianelli | | |
# Olli Ilmari Rehn

Olli Rehn (Mikkeli, Finlàndia, 1962) és un polític finlandès que actualment és Comissari Europeu d'Assumptes Econòmics i Monetaris a la Comissió Barroso.

## Biografia

Va néixer el 31 de març de 1962 a la ciutat de Mikkeli, població situada a la província de Finlàndia Oriental. Va estudiar economia, relacions internacionals i periodisme al Macalester College de Saint Paul, ciutat situada a l'estat nord-americà de Minnesota. Posteriorment amplià els seus estudis realitzant, l'any 1989, un màster de ciències polítiques a la Universitat de Hèlsinki així com un doctorat en filosofia a la Universitat d'Oxford (Anglaterra).
Aficionat al futbol, fou jugador professional en l'equip de la seva ciutat natal, el Mikkelin Palloilijat, amb el qual jugà en la primera divisió finlandesa.

## Activitat política

Va començar la seva carrera política com a regidor a la ciutat de Hèlsinki l'any 1988 pel Partit del Centre, també anomenat Keskusta. Vicepresident d'aquest partit entre 1988 i 1994, el 1991 fou escollit diputat al Parlament de Finlàndia, dirigint la delegació del seu país al Consell d'Europa i esdevenint conseller especial del primer ministre Esko Aho entre els anys 1992 i 1993. Va abandonar el seu escó al parlament en obtenir l'acta d'eurodiputat al Parlament Europeu després de la integració del seu país a la Unió Europea aquell mateix any, integrant-se a l'Aliança dels Liberals i Demòcrates per Europa.
Entre 1998 i 2002 fou cap del gabinet del Comissari Erkki Liikanen, al qual succeí com a Comissari en la Comissió Prodi el juliol de 2004, assumint les mateixes carteres que Liikanen, Empresa i Societat de la Informació i els Mitjans de Comunicació, càrrecs que compartí amb l'eslovac Ján Figel'. En la formació de la Comissió Barroso el novembre de 2004 fou nomenat Comissari Europeu d'Ampliació. Des d'aquest càrrec dirigí la fase final de la integració de Bulgària i Romania, feta efectiva l'1 de gener de 2007, i fou el principal negociador de la possible adhesió de Croàcia i Turquia fins al 2010. Aquell any, amb la reforma de la comissió, fou nomenat Comissari Europeu d'Assumptes Econòmics i Monetaris, on està tenint una responsabilitat important pel que fa a la recuperació econòmica i la sortida de la recessió als països de la unió.
Rehn dona suport a la política de retallades i d'austeritat, que justificà amb l'obra del professor de Harvard Kenneth Rogoff, que va adverar-se una teoria caduca, recolzada a un error de càlcul en Excel, palesada per l'estudi del doctorand Thomas Herndon l'abril de 2013.

## Referències

* ↑ Spearing Ortiz, A. I. «Spend now, save later» (en anglès). The New Federalist, 23-05-2013. [Consulta: 1r març 2014].
* ↑ Ferry Batzoglou, «Verrechnet!», Die Zeit, pàgina 17-19 (en català: Errors de càlcul!)

## Vegeu també

* Amadeu Altafaj

## Enllaços externs

* Informació d'Olli Rehn a la Comissió Europea (anglès)
* Entrevista a Olli Rehn a la xarxa (anglès)
# Ollolai

Ollolai (en sard, Ollolai) és un municipi italià, dins de la província de Nuoro. L'any 2007 tenia 1.579 habitants. Es troba a la regió de Barbagia di Ollolai Limita amb els municipis de Gavoi, Mamoiada, Olzai, Ovodda, Sarule i Teti.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Efisio Columbu | Llista Cívica |
# Oulad Gouaouch

Oulad Gouaouch (àrab أولاد ڭواوش) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.709 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Oxyepoecus bruchi

Oxyepoecus bruchi és una espècie de formiga de la subfamília dels mirmicins. És endèmica de la província argentina de Buenos Aires. Apareix com a espècie vulnerable en la Llista Vermella de la UICN.

## Referències

* ↑ Grup d'Especialistes en Insectes Socials de la UICN. «Oxyepoecus bruchi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 1996. DOI: 10.2305/IUCN.UK.1996.RLTS.T15773A5133789.en. [Consulta: 23 febrer 2021].
# Oxyjulis californica

Oxyjulis californica és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes que es troba des de Salt Point (Califòrnia, Estats Units) fins a la Península de Baixa Califòrnia (Mèxic).
Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)