OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lakeview

«Lakeview» té aquests significats:
* Lakeview (Alabama)
* Lakeview (Arkansas)
* Lakeview (Califòrnia)
* Lakeview (Geòrgia)
* Lakeview (Nova York)
* Lakeview (Ohio)
* Lakeview (Oregon)
* Lakeview (Washington)
* Lakeview Estates, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Geòrgia.
* Lakeview Heights, població dels Estats Units a l'estat de Kentucky.
* Lakeview North, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming.
* Lacy-Lakeview, població dels Estats Units a l'estat de Texas.
# La Corona (Sant Agustí de Lluçanès)

La Corona és una masia de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici format per dos cossos de planta rectangular posats en forma de T. El cos més antic, de dos pisos, presenta les obertures amb llindes de fusta, i un porxo al segon pis a la part esquerra de la façana que queda parcialment tapat pel segon cos. Aquest segon cos, també de pedra irregular i morter parcialment arrebossat està construït en diverses etapes segons demostra la construcció del mur. A la part lateral esquerra de la construcció hi ha diferents coberts annexos i modificacions fetes amb maó o obra.

## Història

Una inscripció a la façana de la casa porta la data de reconstrucció de l'edifici: 1921.

## Referències

* 1 2 «La Corona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# La Corona (Sant Quirze Safaja)

La Corona és un mas al terme municipal de Sant Quirze Safaja (Moianès) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Està situada al nord-est del poble de Sant Quirze Safaja, a la part central de la Serra de Barnils. És al sud-oest de les masies de Serracarbassa i de Serratacó, a la mateixa carena de la serra, entre el límit del terme municipal, al nord-oest, i el torrent de l'Espluga, al sud-est.
S'hi accedeix pel Camí de Barnils, que surt del costat mateix de l'església parroquial de Sant Quirze Safaja, a l'extrem de llevant i més enlairat del poble, i s'adreça cap al nord-est pujant en amples revolts per anar a cercar l'extrem sud-oest de la Serra de Barnils i, des d'allí, seguir la carena de la serra. Així, en poc més de 2 quilòmetres arriba a la masia de la Corona.
Al nord i nord-oest de la masia, en el vessant de ponent de la Serra de Barnils, s'estén la Quintaneta de la Corona.

## Descripció

Edifici aïllat de cos rectangular amb cossos afegits, els quals formen un pati tancat davant la façana de la casa. Davant la casa i aïllada, hi ha la pallissa, amb porxo afegit, i entre la casa i la pallissa es troba l'era. Pedres angulars a les cantonades. Casa de planta baixa, pis i golfes. La teulada és a dues aigües. Algunes finestres amb llinda de pedra, altres amb forma d'espitllera. A la façana hi ha la porta d'arc de mig punt dovellada i protegida per un petit porxo. Al damunt hi ha una finestra amb llinda de pedra en la que hi ha esculpit un petit arc conopial. Datació feta per estil, seguint els models típics de finestra.

## Notes

* ↑ «Masia Corona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 desembre 2015].
# La Coronació de la Verge (Museu d'El Prado)

La Coronació de la Verge, actualment al Museu del Prado, és -segons Harold Wethey- una de les cinc versions autògrafes conegudes realitzades per El Greco sobre aquest tema. En els inventaris realitzats per Jorge Manuel Theotocópuli després de la mort del seu pare, apareixen tres versions d'aquesta temática en el primer inventari, i cinc en el segon. Aquests llenços inventariats no poden identificar-se amb seguretat amb les versions avui conegudes.

## Temàtica de l'obra

Segons Harold Edwin Wethey, el model iconogràfic varia molt poc en les cinc versions, tot i que en les variants de la Capella de San José i del Retaule de Talavera, El Greco va afegir a la part inferior sis sants com a espectadors, agrupats simètricament a dreta i esquerra. Tanmateix, el model fonamental de la part superior roman intacte.

## Anàlisi de l'obra

* Signat amb lletres cursives gregues, actualment fragmentàries, a la bart baixa del centre: δομήνικος Θεοτοκó...,εποíει (doménikos theotokó.... e`poíei)
L'extraordinària qualitat d'aquest llenç va quedar de manifest després de la neteja de l'any 1962.
Maria apareix sobre una gran lluna creixent, amb la qual cosa esdevé una Immaculada Concepció. En aquesta obra El Greco mostra una acurada cal·ligrafia pictórica, realitzada amb una reduïda gamma de colors carmí, blau, blanc i groc, però de gran desenvolupament tonal i de delicada lluminositat. No se sap quina és la procèdencia primera d'aquesta obra. Potser va pertànyer a don Agustín de Hierro, membre del Consell de Castella, que va tenir vàries obres d'El Greco. També hom l'ha relacionat amb una obra d'aquesta temática inventariada l'any 1810 en el Palau Reial de Madrid.

## Procedència

* Miguel Borondo, Madrid.
* Pablo Bosch, Madrid.
* llegat al Museu d'El Prado l'any 1916.

## Referències

* ↑ Wethey, Harold E. Obra esmentada, p. 63-64.
* ↑ Wethey, Harold E. Obra esmentada, p. 63.
* ↑ Wethey, Harold E. Obra mencionada, p. 63.
* ↑ «La Coronación de la Virgen». Museo del Prado. [Consulta: 3 novembre 2019].

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967.
* Cossío; Manuel Bartolomé; El Greco de Cossío ; Lecturas Hispánicas; Zaragoza-2016; ISBN 978 1539 832690
* Marañón, Gregorio; El Greco y Toledo ; RBA Libros; Barcelona-2014; ISBN 978 84 9056 112 6
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1
# La ciutat captiva

La ciutat captiva (original: The Captive City) és una pel·lícula policíaca estatunidenca dirigida per Robert Wise, estrenada el 1952. Ha estat doblada al català.

## Argument

El periodista Jim Austin prepara el seu testimoni davant del Comitè, i la història retrocedeix als esdeveniments que conduïen a que testifiqui.
El cap Murray Sirak té tota la policia de la petita ciutat d'Austin sota el seu control. Sirak rep les seves ordres d'un "intocable" i ocult Mister Big.
Austin ha d'investigar la corrupció després que Clyde Nelson, un detectiu privat local, que treballa en un aparentment inofensiu cas de divorci, descobreix l'existència d'una gran trama que opera amb el consentiment de la policia local, i els elements respectables de la comunitat. Nelson mor en el que sembla un accident.

## Repartiment

* John Forsythe: Jim T. Austin
* Joan Camden: Marge Austin
* Harold J. Kennedy: Don Carey
* Marjorie Crossland: Sra. Margaret Sirak
* Victor Sutherland: Murray Sirak
* Ray Teal: Chef Gillette
* Martin Milner: Phil Harding
* Geraldine Hall: Sra. Nelson
* Hal K. Dawson: Clyde Nelson
* Ian Wolfe: Reverend Nash
* Gladys Hurlbut: Linda Percy
* Jess Kirkpatrick: Anderson
* Paul Newlan: Krug
* Frances Morris: Sra. Harding
* Paul Brinegar: sergent de policia
* Patricia Goldwater: Sally Carey
* Robert Gorrell: Joe Berg
* Glenn Judd: Coverly
* William C. Miller: Coronel
* Charles Waggenheim: home al telèfon
* Vic Romito: Dominick Fabretti
* Charles Regan: Gàngster

## Al voltant de la pel·lícula

Va ser el primer film d'Aspen Productions, una companyia pertanyent a R. Wise i Mark Robson.

## Referències

* ↑ esadir.cat. La ciutat captiva. esadir.cat.
* ↑ «The Captive City». The New York Times.
* ↑ Fitxa del film a AFI

## Enllaços externs

* La ciutat captiva a Catàleg de l'American Film Institute (anglès)
# L'Abaia

L'Abaia (en piemontès la Badia, en italià Abbadia Alpina) és una frazione del municipi de Pineròl, a les Valls Occitanes, a l'est d'Occitània, entre els rius Lemina i Cluson.
Antany, va pertànyer a un monestir benedictí, fundat el 1064 per Adelaida, la comtessa de Torí.
Al segle xix era un municipi independent, part del manament de Pineròl, a la província de Pineròl. El 1855 tenia 192 cases, 315 famílies i una població de 1.406 habitants. El 1928 fou annexat a Pineròl.

## Referències

* ↑ Dizionario generale geografico-statistico degli Stati Sardi: desunto dalle piu'accreditate opere corografiche, dalle recenti statistiche officiale e da documenti inediti (en italià). Cugino Pomba e comp., 1855.

## Enllaços externs

* Abbacy nullius of Santa Maria ad Abbadia Alpina
# Microtus hartingi

Microtus hartingi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.950 msnm al sud-est de Bulgària, Grècia, Macedònia del Nord, el sud de Sèrbia i bona part de Turquia. Originari d'Anatòlia, passà als Balcans en temps relativament recents. Els seus hàbitats europeus han patit una degradació considerable. Té una llargada de cap a gropa de 103-138 mm, la cua de 20-35 mm i un pes de 30-78 g. Fou anomenat en honor de l'ornitòleg i naturalista britànic James Edmund Harting. Durant molt de temps fou considerat una subespècie de M. guentheri.

## Referències

* ↑ Kryštufek i Schönbrodt, 2022, p. 383 i 384.

## Bibliografia

* Kryštufek, B.; Schönbrodt, G. I. Voles and Lemmings (Arvicolinae) of the Palaearctic Region (en anglès). University of Maribor Press, 2022. DOI 10.18690/um.fnm.2.2022. ISBN 978-961-286-611-2.
# Publi Curiaci Fist Trigemin

Publi Curiaci Fist Trigemin (en llatí: Publius Curiatius Fistus Trigeminus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Curiàcia, una antiga gens romana originària d'Alba Longa.
Va ser elegit cònsol el 453 aC juntament amb Sext Quintili Var, any en què una forta pesta va afectar la ciutat. Després va ser membre del primer decemvirat l'any 451 aC. El seu nom correcte és Trigeminus i no Trigemius (com apareix sovint), i volia dir que es reclamava descendent d'un dels tres Curiacis que van lluitar contra els Horacis en el que es coneix com el combat dels Horacis i Curiacis, una de les llegendes sobre els orígens de Roma.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita III,32,33
# Riu Zala

El riu Zala és un riu que passa pel sud-oest d'Hongria. Neix als turons que hi ha prop de la frontera amb Àustria i Eslovènia. Té una llargària de 139 km i una conca de 2.622 km².
# Província de Poopó

La província de Poopó és una de les 16 províncies del Departament d'Oruro, a Bolívia. La seva capital és Poopó.
# Amy Fuller

Amy Fuller (anglès: Amy Lynn Fuller) (Inglewood, 30 de maig de 1968 - 11 de març de 2023) fou una remadora estatunidenca que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona, on guanyà la medalla de plata en la competició del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Shelagh Donohoe, Cynthia Eckert i Carol Feeney. Quatre anys més tard, als Jocs d'Atlanta, fou quart en la prova del vuit amb timoner i als Jocs de Sydney del 2000, sisena novament en el vuit amb timoner. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i sis de plata al Campionat del món de rem.
Un càncer de mama li provocà la mort l'11 de març de 2023, amb tan sols 54 anys.

## Referències

* ↑ «Amy Fuller Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ «Fitxa a worldrowing.com». Arxivat de l'original el 2021-01-10. [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ Hewitt, Ed. «Rowing News: Amy Fuller Kearney Has Passed». [Consulta: 11 març 2023].
* ↑ «UCLA Athletics Mourns the Passing of Amy Fuller Kearney». [Consulta: 13 març 2023].
# Campos dos Goytacazes

Campos dos Goytacazes és un municipi brasiler de l'estat de Rio de Janeiro, Brasil. Es localitza a una latitud de 21 &# 176; 45' 14" Sud i una latitud de 41 &# 176; 19' 26" Oest, estant a una altura de 14 metres sobre el nivell del mar. El 2009 tenia una població estimada de 434.008 habitants, en una superfície de 4.031,910 km².
Al llarg de les seves costes, sobre l'oceà Atlàntic, és important l'explotació de petroli i gas natural per part de Petrobras. El seu principal accés és la carretera BR-101.
És la major productora d'alcohol i petroli del Brasil i va ser la primera ciutat a tenir energia elèctrica a Amèrica Llatina.

## Història

Els portuguesos van començar la colonització de les terres dels indis goitacás el 1627, amb l'arribada dels Sete Capitães (Set Capitans). La regió, que pertanyia a la Capitania de São Tomé, es va convertir, el dia 20 de maig de 1677, en la Vila de São Salvador dos Campos. L'aparició de la indústria sucrera el 1652 va iniciar el desenvolupament de la regió.
Campos es va elevar a la categoria de ciutat el 28 de març de 1835. Allà, importants esdeveniments històrics van ocórrer. Un d'ells va ser la partida dels primers voluntaris per a la Guerra de la Triple Aliança, el 28 de gener de 1865. Un altre moment important va ser el moviment per l'abolició de l'esclavitud que va tenir el seu punt culminant el 17 de juliol de 1881, amb la fundació de la "Sociedade Campista Libertadora", que promulgava la lluita contra l'esclavitud. Els periodistes Luiz Carlos de Lacerda i José do Patrocínio, qui rebia el malnom del "Tigre de l'Abolició", van ser els noms principals d'aquest moviment.
Durant el Segle xx va ser descobert petroli a la plataforma continental de la regió, el què va engegar un nou cicle de creixement econòmic.

## Referències

* ↑ «Campos dos Goytacazes». [Consulta: 20 setembre 2021].
* 1 2 3 SOUZA PASSOS, WILLIAM. CANA-DE-AÇÚCAR, PETRÓLEO E AS GRANDES INTERVENÇÕES REGIONAIS RECENTES: PROJETOS SETORIAIS EM DISPUTA NO CAMPO DOS DISCURSOS REGIONALISTAS DE DESENVOLVIMENTO DE CAMPOS DOS GOYTACAZES (tesi).
* ↑ «Exposição vai abordar pioneirismo de Campos, RJ, na implantação da iluminação pública com eletricidade». G1. Grupo Globo, 17-07-2018.
* ↑ «Você sabe quem foram os “Voluntários da Pátria” que deram nome à rua central de Campos?». Jornal Terceira Via, 02-09-2020.
* ↑ «Campos no cenário abolicionista e história contada em livros por historiador do município». Prefeitura de Campos, 13-05-2016.

## Enllaços externs

* Lloc oficial de la prefectura de Campos
* Diari Diari Folha da Manhã
* Diari O Diário Arxivat 2015-03-23 a Wayback Machine.
# Oiva Lommi

Oiva Lommi (Vehkalahti, 30 de juny de 1922 - Kotka, 23 de juliol de 2000) fou un remer finlandès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on quedà eliminat en sèries en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Veikko Lommi, Kauko Wahlsten i Lauri Nevalainen, en el que fou la primera medalla olímpica en rem de Finlàndia.
A banda d'aquest gran èxit internacional Lommi va guanyar onze campionats finlandesos entre el 1945 i 1952.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Oiva Lommi». [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «Olympedia – Coxless Fours, Men». [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ Peltola, Vesa-Matti. Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista (en finlandès). Urheilutietäjän joulu, 2003, p. 45.
* ↑ Kultaa, kunniaa, kyyneleitä : suomalainen olympiakirja. [3. osa. [Turku]: Pohjanlahden kustannus, 1980, p. 478–485. ISBN 951-95416-5-9.
# Olaf Förster

Olaf Förster (Chemnitz, 2 de novembre de 1962) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1980. Es casà amb la també remera Kerstin Förster.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles al Campionat del món de rem, dues d'or i tres de bronze, entre les edicions de 1985 i 1990, així com cinc campionats de l'Alemanya Oriental.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Olaf Förster». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Olaf FOERSTER» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
# Otakar Mareček

Otakar Mareček (Praga, 14 de juny de 1943 - 25 de gener de 2020) fou un remer txec, que va competir sota bandera txecoslovaca durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on fou cinquè en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre amb timoner. Formà equip amb Karel Neffe, Vladimír János, František Provazník i Vladimír Petříček. La seva tercera, i darrera, participació en uns Jocs fou el 1976, a Mont-real, on fou quart en la prova del quatre amb timoner.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles de bronze al Campionat d'Europa de rem entre el 1963 i el 1973. Posteriorment va presidir la Federació Txeca de Rem de 1988 a 1996, i va formar part del Comitè Olímpic Txec.

## Referències

* 1 2 «Zemřel olympijský medailista z Mnichova 1972 Otakar Mareček» (en txec). Czech Rowing Union, 26-01-2020 [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «Olympedia – Otakar Mareček». [Consulta: 10 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Achter)». [Consulta: 10 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer m.Stm.)». [Consulta: 10 juny 2022].
# Alfred Wilson

Alfred Wilson (anglès: Alfred Mayo Wilson) (Minneapolis, 31 de desembre de 1903 - Vineyard Haven, 27 d'octubre de 1989) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Al Wilson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d'octubre 2017. [Consulta: 22 maig 2018].
# Alfredo Porzio

Alfredo Porzio (Buenos Aires, 31 d'agost de 1900 - Buenos Aires, 14 de setembre de 1976) va ser un boxejador argentí que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes pesant, del programa de boxa.
En finalitzar els Jocs passà a lluitar com a professional, amb un balanç de 4 victòries, 2 derrotes i 1 combat declarat nul.

## Referències

* ↑ «Alfredo Porzio Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d'agost 2008. [Consulta: 9 maig 2018].
* ↑ Professional boxing record for Alfredo Porzio a BoxRec
# Peter Berger

Peter Berger (Constança, 16 d'octubre de 1949) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on disputà, sense sort, la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, guanyà la medalla d'or en la mateixa prova. Formà equip amb Hans-Johann Färber, Gerhard Auer, Alois Bierl i Uwe Benter.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or al Campionat del Món de rem de 1970 i dues medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, el 1969 i 1971.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Peter Berger». [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Vierer mit Steuermann - Herren». [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer m.Stm.)». [Consulta: 10 juny 2022].
* ↑ Kluge, Volker. Mexiko-Stadt 1968 - Los Angeles 1984. Berlin: Sportverl, 2000. ISBN 3-328-00738-5.
# Peter Christiansen

Peter Christiansen (Frederiksberg, 4 d'abril de 1941) és un remer danès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on fou cinquè en la prova del dos sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa prova, formant equip amb Ivan Larsen. El 1972. a Múnic, va prendre part en els seus tercers, i darrers, Jocs. En aquesta ocasió fou sisè en la prova del quatre sense timoner.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa de rem, d'or el 1965, i de bronze el 1964 i 1969, en totes les ocasions en el dos sense timoner.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Peter Fich Christiansen». [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Zweier ohne Steuermann)». [Consulta: 29 juliol 2022].
# Alfredo da Motta

Alfredo da Motta (Rio de Janeiro, 12 de gener de 1921 - Rio de Janeiro, 22 d'abril de 1998) fou un jugador de bàsquet brasiler que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la competició de bàsquet. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, fou sisè en la competició de bàsquet.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata al Campionat del Món de bàsquet de 1954, una de bronze als Jocs Panamericans de 1951 i una d'or (1945) i tres de plata (1947, 1949 i 1953) al Campionat sud-americà de bàsquet.

## Referències

* ↑ «Alfredo da Motta Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ «Alfredo da Motta». cbb.com.br. Confederação Brasileira de Basketball. Arxivat de l'original el 17 de març 2014. [Consulta: 25 abril 2019].
# Ralf Brudel

Ralf Brudel (Potsdam, 6 de febrer de 1963) és un remer alemany, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, va guanyar la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles al Campionat del món de rem, dues d'or, dues de plata i dues de bronze, entre les edicions del 1982 i 1990, així com tretze campionats de l'Alemanya Oriental entre 1982 i 1989.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ralf Brudel». [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Ralf BRUDEL» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
# La 72

La 72 és una Casa del Migrant administrada per la Província Franciscana “Sant Felipe de Jesús” al Sud-est de Mèxic; és una organització de la societat civil, sense ànim de lucre. Es dedica a l'atenció integral de les persones migrants i refugiades que s'internen a Mèxic per la frontera de Tenosique, Tabasco, un dels punts més conflictius i perillosos de la ruta migratòria. La seva tasca fonamental és acollir, consolar, acompanyar l'ésser humà vulnerable, en aquest cas les persones migrants i refugiades, tan castigades pels sistemes extractius vigents. Es diu “La 72” en homenatge als migrants assassinats a la massacre de Sant Fernando de 2010 a Tamaulipas. Actualment “La 72”, treballa en conjunt amb tres organitzacions internacionals: ACNUR-ONU, Metges Sense Fronteres i Asylum Access.

## Serveis

L'alberg ofereix diferents serveis per als migrants i refugiats, entre els quals destaquen: Assistència Humanitària, que consisteix a fer un diagnòstic mèdic, per valorar les condicions de salut i assistir mèdica i psicològicament les persones que ho necessitin. També s'ofereixen serveis d'allotjament, alimentació i orientació jurídica. L'alberg “La 72” ha crescut de manera exponencial en tan sols cinc anys. Durant l'any 2016 es van atendre a 13,895 persones, en la seva gran majoria d'origen centre-americà. Actualment compta amb una gran pista de bàsquet, menjadors i unes palapas amb cadires de formigó perquè els migrants es protegeixin de la calor.

## Col·laboracions

La 72 rep dotze mil persones a l'any que escapen de la violència i la pobresa extrema dels seus països, acollint a bebès, nenes, nens, adolescents, dones embarassades, persones de la tercera edat i famílies senceres; víctimes, totes elles en un exili forçat des de Centreamèrica. Per això, l'alberg compta amb l'ajuda de missioners, franciscans i voluntaris laics que col·laboren en tres àrees de treball: Assistència humanitària, defensa i promoció de drets humans i a l'àrea de canvi estructural. Tasques típiques inclouen entrevistes amb persones nouvingudes en el registre, ajuda en la infermeria i sala de comunicacions, rebre i organitzar donatius, i participar en esdeveniments comunitaris.

## Enllaços externs

* La 72 website Arxivat 2017-06-25 a Wayback Machine.
* Asylum Access website