OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eritreum melakeghebrekristosi

Eritreum melakeghebrekristosi és una espècie de proboscidi extint que visqué durant l'Oligocè superior a l'Àfrica oriental. Se n'han trobat restes fòssils a Eritrea. És l'única espècie del gènere Eritreum. Era un elefantimorf menut, amb dents molars més petites que en els altres elefantimorfs primitius. El nom genèric Eritreum es refereix al país on fou trobat l'holotip, mentre que el nom específic melakeghebrekristosi fou triat en honor del granger que el descobrí, Melake Ghebrekristos.

## Referències

* 1 2 Entrada «Eritreum melakeghebrekristosi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ Xoixani et al., 2006, p. 17.297.
* ↑ Xoixani et al., 2006, p. 17.296.

## Bibliografia

* Xoixani, J.; Walter, R. C.; Abraha, M.; Berhe, S.; Tassy, P.; Sanders, W. J.; Marchant, G. H.; Libsekal, Y.; Ghirmai, T.; Zinner, D. «A proboscidean from the late Oligocene of Eritrea, a "missing link" between early Elephantiformes and Elephantimorpha, and biogeographic implications» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences, 103, 46, 2006, pàg. 17.296-17.301. DOI: 10.1073/pnas.0603689103.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Sandra Myers

Sandra Myers (Little River, Kansas, 9 de gener de 1961), és una atleta que ha representat Espanya després d'obtenir-ne la nacionalitat a partir de la seva original (estatunidenca).
Llicenciada en Belles Arts, Música, especialitat de Composició i Piano, per la Universitat de Califòrnia, Los Angeles (UCLA) el 1985, es dedicà a l'atletisme i s'especialitzà en els 100, 200, 400 metres i el salt de longitud. El 1979 la premsa esportiva de Kansas la nomenà millor esportista de l'any i el 1981 fou campiona de 400 metres dels Estats Units.
El 1987 va obtenir la nacionalitat espanyola, i des de llavors va competir per Espanya, essent 33 cops internacional. El 1990 va rebre el premi Reina Sofia com a la millor esportista de l'any. El 1991 es va convertir en la primera espanyola a pujar al podi en uns Campionats del Món: medalla de bronze en la prova de 400 metres. Va participar en els Jocs de Seül, però a causa d'una lesió no pogué participar en els de Barcelona,i es retirà de l'atletisme en els d'Atlanta, al 1996. Els rècords que va establir al llarg de la seva carrera han costat de batre, i dècades després encara no tots han estat superats.
L'any 1994 va ser guardonada amb la Medalla de Plata de la Reial Orde del Mèrit Esportiu, atorgada pel Consell Superior d'Esports.
Després de retirar-se va cursar estudis superiors de Musicologia al Reial Conservatori Superior de Madrid. Posteriorment ha exercit de musicòloga i des de 2002 ha ocupat la càtedra de Musicologia del Conservatori Superior de Música de Castella i Lleó, a Salamanca, i des del curs 2019-2020 s'ha incorporat com a Catedràtica de Musicologia al Conservatori Superior de Música de Navarra, a Pamplona. Ha estat membre de la Societat Espanyola de Musicologia.

## Fites

Representant Espanya :
| 1991 | Campionat del món indoor | Sevilla, Espanya | 2a | 400 m |
| 1991 | Campionat del món | Tòquio (Japó) | 3a | 400 m |
| 1992 | Campionat d'Europa indoor | Gènova, Itàlia | 1a | 400 m |
| 1993 | Campionat del món indoor | Toronto, Canadà | 4a | 400 m |
| 1993 | Campionat del món | Stuttgart, Alemanya | 6a | 400 m |
| 1996 | Campionat d'Europa indoor | Estocolm, Suècia | 1a | 200 m |

### Millors marques personals

* 100 metres: 11.06 s (1991)
* 200 metres: 22.38 s (1990)
* 400 metres: 49.67 s (1991)
* Salt de llargada: 6.60 m (1988)

## Referències

* 1 2 3 «Sandra Myers». RFEA. Real Federación Española de Atletismo. Arxivat de l'original el 2020-03-08. [Consulta: novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 «Biografía de Sandra Myers». Busca biografías. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Badallo, Óscar. «Sandra Myers: "No esperaba para nada que mis récords durasen tantos años"» (en castellà). Marca, 05-11-2019. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Barcia, Igor. «Sandra Myers une sus dos grandes pasiones» (en castellà). El Correo, 09-11-2019. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ «Sandra Myers». Conservatorio Superior de Música de Navarra. Arxivat de l'original el 2020-11-18. [Consulta: 10 novembre 2020].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Sandra Myers
# Piet Bouman

Pieter "Piet" Bouman (Dordrecht, 14 d'octubre de 1892 – Tietjerksteradeel, 20 de juliol de 1980) va ser un futbolista neerlandès que va competir a començament del segle xx. Jugà com a defensa i en el seu palmarès destaca la medalla de bronze en la competició de futbol dels Jocs Olímpics d'Estocolm, el 1912.
Als Països Baixos jugà al DFC, així com al HFC Haarlem, U.D. i Voorwaarts Leerdam.
A la selecció nacional jugà un total de 9 partits, en què no marcà cap gol. Debutà contra Àustria el juny de 1912 i disputà el seu darrer partit en un amistós contra Dinamarca el maig de 1914.

## Referències

* ↑ «Piet Bouman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 25 febrer 2017].
* ↑ Profile - Voetballegends (neerlandès)
* ↑ Intl career stats Arxivat 2016-11-05 a Wayback Machine. - Ons Oranje
# Milica Mandić

Milica Mandić –en serbi, Милица Мандић– (Belgrad, 6 de desembre de 1991) és una taekwondista sèrbia.
Va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012, obtenint una medalla d'or en la categoria de +67 kg. Als Jocs Europeus de Bakú 2015 va aconseguir una medalla de plata.
Va guanyar dues medalles al Campionat del Món de taekwondo, or al 2017 i bronze al 2011, i tres medalles de plata al Campionat d'Europa de taekwondo, entre els anys 2012 i 2016.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Londres ( Anglaterra) | 1 | +67 kg |
| Campionat del Món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Gyeongju ( Corea del Sud) | 3 | –73 kg |
| 2017 | Muju ( Corea del Sud) | 1 | –73 kg |
| Jocs Europeus ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) | 2 | +67 kg |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Manchester ( Anglaterra) | 2 | –73 kg |
| 2014 | Bakú ( Azerbaidjan) | 2 | –73 kg |
| 2016 | Montreux ( Suïssa) | 2 | –73 kg |

## Referències

* ↑ «Milica Mandić» Arxivat 2014-12-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Milica Mandić» en Taekwondodata.com (anglès)

## Enllaços externs

* Milica won medal at World Championship-article in Serbian language
* Milica won medal at European championship-article in Serbian language
* London Olympics 2012 Arxivat 2012-12-06 at Archive.is
# David Brodie

David Brodie (Barrhead, 29 de maig de 1910 - Glasgow, 6 de juny de 1996) va ser un jugador d'hoquei sobre herba escocès que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip britànic en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Dave Brodie Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 3 abril 2019].
# Paul Abraham

Paul Abraham, o Ábrahám Pál en hongarès (Apatin, Àustria-Hongria, avui Sèrbia, 2 de novembre de 1892 - Hamburg, 6 de maig de 1960), va ser un compositor d'operetes que va emigrar als Estats Units el 1933.

## Obra musical

* 1928. Zenebona
* 1928. Der Gatte des Fräuleins.
* 1929. Szeretem a felségem.
* 1930. Victoria und ihr Husar, Budapest.
* 1931. Die Blume von Hawaii, Leipzig.
* 1932. Ball im Savoy, Berlín.
* 1934. Märchen im Gran Hotel.
* 1935. Dschainah, das Mädchen aus dem Tanzhaus.
* 1935. Történnek még csodak.
* 1935. Viki.
* 1937. Julia.
* 1937. Roxy und ihr Wunderteam.

## Enllaços externs

* Paul Abraham a l'IMDb
# Puig de Cal Carrony

El Puig de Cal Carrony és una muntanya de 303 metres que es troba al municipi de Forallac, a la comarca catalana del Baix Empordà.
# Amfiteri

Els amfiteris (Amphitherium) són un gènere extint de mamífers primitius que visqueren durant el Juràssic mitjà en allò que avui en dia és el Regne Unit. Se n'han trobat restes fòssils a la formació de Forest Marble i la formació calcària de Taynton. Un estudi filogenètic publicat el 2018 els situa com a tàxon germà de Palaeoxonodon. A. prevostii fou un dels primers mamífers mesozoics a ser descrits.

## Referències

* 1 2 Entrada «Amphitherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 14 febrer 2023].
* ↑ Panciroli E; Roger B.J. Benson; Richard J. Butler (2018). «New partial dentaries of amphitheriid mammalian Palaeoxonodon ooliticus from Scotland, and posterior dentary morphology in early cladotherians». Acta Palaeontologica Polonica. DOI: 10.4202/app.00434.2017.
# Piet Salomons

Piet Salomons (Jakarta, 14 de juliol de 1924 - Schiedam, 8 d'octubre de 1948) va ser un waterpolista neerlandès que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo. Pocs mesos després dels Jocs se suïcidà.

## Referències

* ↑ «Piet Salomons Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de febrer 2009. [Consulta: 26 maig 2019].
* ↑ Chronologische geschiedenis van het waterpolo. h2opolo.be
# Zhao Shuai

Zhao Shuai –en xinès, 赵帅– (15 d'agost de 1995) és un esportista xinès que competeix en taekwondo.
Va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016, obtenint una medalla d'or en la categoria de –58 kg. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat Mundial de Taekwondo de 2015.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 1 | –58 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Txeliàbinsk ( Rússia) | 3 | –58 kg |

## Referències

* ↑ «Zhao Shuai» en Taekwondodata.com (anglès)
# Quermany Gros

El Quermany Gros és una muntanya de 227 metres que es troba al municipi de Pals, a la comarca catalana del Baix Empordà.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya.
La muntanya del Quermany, amb els seus dos cims, al Quermany Gros i el Quermany Petit, és un dels darrers contraforts del massís de Begur.
Al seu voltant hi havia mines d'on s'extreien argiles especials que eren emprades a la indústria de la ceràmica de la Bisbal d'Empordà. Es van tancar a la dècada de 1950.
Ventura Ametller va situar-hi la seva obra Summa kaòtica (1986).

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
* 1 2 3 Gregori, F. J. «La muntanya del Quermany». Muntanya, 12-2018.
* ↑ Pujol Cruells, Adrià. Guia sentimental de l'Empordà. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 2016, p. 30.

## Vegeu també

* Mines d'en Bernat
# Dimylus paradoxus

Dimylus paradoxus és una espècie extinta de mamífer eulipotifle de la família dels dimílids que visqué a Europa durant el Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya. Es tracta de l'única espècie del gènere Dimylus. Anteriorment era considerat l'avantpassat de Plesiodimylus, però avui en dia es creu que era massa avançat per ser-ne un predecessor.

## Referències

* 1 2 Entrada «Dimylus paradoxus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 7 març 2023].
* ↑ Prieto, 2007, p. 112.

## Bibliografia

* Prieto, J. «KleinsäugerBiostratigraphie und Paläoökologie des höheren Mittelmiozäns (MN 8) Bayerns: Spaltenfüllungen der Fränkischen Alb und Lokalitäten der Oberen Süßwassermolasse im Vergleich» (en alemany), 2007.
# Pietro Genovesi

Pietro Genovesi (Bolonya, 27 de juny de 1902 - Bolonya, 5 d'agost de 1980) fou un futbolista italià, que jugava com a migcampista, que va competir entre les dècades de 1910 i 1930 i que en retirar-se exercí d'entrenador.
A nivell de clubs jugà principalment al Bologna Football Club, equip amb el qual va guanyar les lligues italianes de 1924-1925 i 1928-1929 i la Copa Mitropa de 1932.
Amb la selecció nacional jugà 10 partits entre 1921 i 1929, en què no marcà cap gol. El 1928 va ser seleccionat per disputar els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on l'equip italià guanyà la medalla de bronze en la competició de futbol.

## Referències

* 1 2 Pietro Genovesi a national-football-teams.com
* ↑ Pietro Genovesi a eu-football.info
* ↑ «Pietro Genovesi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 12 novembre 2018].
# Dainis Krištopāns

Dainis Krištopāns (Ludza, 27 de setembre de 1990) és un jugador d'handbol letó que juga de lateral dret al RK Vardar. És a més internacional amb la Selecció d'handbol de Letònia.
És un dels jugadors d'handbol més alts de l'actualitat amb 2,15 m.

## Palmarès
### Tatran Presov

* Lliga d'Eslovàquia d'handbol (6): 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
* Copa d'Eslovàquia d'handbol (6): 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015

### Meshkov Brest

* Lliga de Belarús d'handbol (2): 2016, 2017
* Copa de Belarús d'handbol (2): 2016, 2017

### Vardar

* Lliga de Campions de l'EHF (1): 2019
* Lliga SEHA (1): 2018
* Lliga de Macedònia d'handbol (2): 2018, 2019
* Copa de Macedònia d'handbol (1): 2018

## Clubs

* SK Latgols (2009)
* HT Tatran Prešov (2009-2015)
* Al Rayyan HB (2015)
* Meshkov Brest (2015-2017)
* RK Vardar (2017-)

## Referències

* ↑ «Dainis Kristopans». Eurohandball. Arxivat de l'original el 2019-06-02. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ «Balonmanistas más altos». handball123.com.
* ↑ «El Vardar reconquista la Champions antes de desmantelarse» (en castellà), 02-06-2019. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ «Kristopans ficha por el Vardar». handball-planet.com.
# Heino Eller

Heino Eller (Tartu, 7 de març de 1887 - Tallinn, 16 de juny de 1970) va ser un compositor i professor de composició estonià.

## Biografia

Eller va néixer a Tartu, on va rebre classes particulars de violí i teoria de la música, va tocar en diversos conjunts i orquestres i va actuar com a solista de violí. El 1907 va ingressar al Conservatori de Sant Petersburg per estudiar violí. Del 1908 al 1911 va ser estudiant de dret. El 1920 Eller es va graduar al rebatejat Conservatori de Petrograd.
Del 1920 al 1940, va ser professor de teoria i composició de la música a l'Escola Superior de Música de Tartu. Durant aquest temps va formar l'escola de composició de Tartu, que va donar lloc a molts compositors, entre ells Eduard Tubin. El 1940 es va convertir en professor de composició al Conservatori de Tallinn, on va ser professor fins a la seva mort el 1970. Va ser nomenat Artista Popular de l'URSS el 1967.
Eller era professor de composició. L'escola que va formar a Tartu va contrapesar l'anomenada escola de Tallinn dirigida per Artur Kapp. El talent pedagògic d'Eller és versàtil. La llista dels seus alumnes ofereix la millor prova d'això: cadascun d'ells ha creat un estil original distingit. Entre els seus alumnes es trobaven Eduard Tubin, Villem Kapp, Kaljo Raid, Boris Kõrver, Anatoli Garshnek, Leo Normet, Valter Ojakäär, Uno Naissoo, Arne Oit, Jaan Rääts, Heino Jürisalu, Arvo Pärt, Alo Põldmäe, Lepo Sumera, Alfred Karindi, Eduard Oja, Olav Roots i Karl Leichter.

## Obres seleccionades

Eller va compondre principalment música instrumental. Les seves obres simfòniques, especialment Koit i Videvik, creuen un nou terreny per a la música simfònica estoniana. El seu llenguatge musical conté molts trets nacionals, però va estar influït per estils del segle XX tan diversos com l'impressionisme i l'expressionisme.
* Koit (Alba), poema simfònic (1915–1918, 1920)
* Videvik (Crepuscle), poema simfònic (1917)
* Moderato sostenuto en re menor per a veu, viola i piano (1921)
* Elegia per a orquestra d'arpa i corda (1931)
* Concert en re menor per a violí i orquestra (1937)
* Cinc peces per a orquestra de corda (1953)

## Família

Heino Eller es va casar amb la pianista Anna Kremer que va ser executada en un camp de concentració per les autoritats ocupacionals alemanyes el 1942 per la seva ètnia jueva.

## Bibliografia

* Mart Humal, Reet Remmel. Heino Eller en modo mixolydio. Tallinn: Eesti Teatri Muusikamuuseum: SE&JS, 2008. ISBN 9985985648, ISBN 9789985985649

## Enllaços externs

* Heino Eller al Centre d'Informació Musical d'Estònia
# David Dunlap

David Dunlap (anglès: David Coombs Dunlap) (Napa, 19 de novembre de 1910 - Napa, 16 de desembre de 1994) va ser un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Dave Dunlap Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 27 d'octubre 2017. [Consulta: 20 gener 2019].
# Puig Roig (Torroella de Montgrí)

El Puig Roig és una muntanya de 258,6 metres al municipi de Torroella de Montgrí, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hipohiïnis

Els hipohiïnis (Hippohyini) són una tribu extinta de suïns que viqueren al subcontinent indi entre el Miocè superior i el Pliocè superior. Conté tres gèneres: Hippohyus, Sinohyus i Sivahyus.
Es caracteritzaven per tenir el crani allargat i robust, amb la cresta sagital ben desenvolupada i una dentadura adaptada a una dieta omnívora. Hippohyus n'era el representant més gros i pesant, amb un pes de fins a 200 kg. Sinohyus n'era el representant més petit i lleuger, amb uns 50 kg. Sivahyus era de mida intermèdia, amb uns 100 kg.
Els hipohiïnis aparegueren a finals del Miocè a Àsia, on convivien amb altres suïns, com els potamoquerinis i els suïnis. Es creu que són els avantpassats dels actuals facoquerinis. S'extingiren a finals del Pliocè, possiblement a causa del canvi climàtic o de la competència amb altres herbívors.

## Referències

* ↑ Entrada «Hippohyini» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 7 abril 2023].
* 1 2 3 4 Orliac, Maeva J.; Antoine, Pierre-Olivier; Ducrocq, Stephane «Phylogenetic relationships of the Suidae» (en anglès). Zoologica Scripta, 39, 2010, pàg. 315-330. DOI: 10.1111/j.1463-6409.2010.00431.x.
* 1 2 3 4 Pickford, M. «A revision of the Miocene Suidae and Tayassuidae (Artiodactyla, Mammalia) of Africa» (en anglès). Tertiary Research Special Paper, 6, 1988, pàg. 1-83.
# Batalla d'Adrianòpolis (1205)

La batalla d'Adrianòpolis (1205) va ser una de les batalles posteriors al saqueig de Constantinoble en la Quarta Croada.

## Antecedents

A pesar de l'enemistat comú contra els romans d'Orient, l'emperador Balduí es va enfrontar al tsar búlgar Kaloian I Assèn a l'exigir-li l'entrega de territoris recentment ocupats. A més a més, els terratinents grecs de Tràcia oferiren al tsar la corona imperial a canvi d'expulsar els llatins de la capital i quan la població local va expulsar a la guarnició d'Adrianòpolis i l'emperador Balduí s'apressà a intentar recuperar-la, sent derrotat i capturat per Kaloian.

## La batalla

La batalla tinggué lloc el 14 d'abril de 1205 i fou una completa victòria búlgara, que va destruir quasi per complet a l'exèrcit llatí i va capturar a l'emperador Balduí, que fou capturat i empresonat per Kaloian I Assèn.

## Conseqüències

El dux de Venècia Enric Dandolo va portar les forces restants de tornada a Constantinoble i va aconseguir contenir als búlgars fins que en no saber-se res de Balduí, Enric fou proclamar regent i va tornar a Constantinoble perseguit per les forces del rei búlgar que va incendiar Filipòpolis, va assolar Tràcia, i va rebre el suport dels grecs, hostils als llatins. Les crueltats dels búlgars van mostrar als grecs que aquests eren un amos pitjors que els llatins i Adrianòpolis, que primer havia tancat les portes a Enric, ara el va cridar i el va rebre amb aclamacions (1206). En aquest moment ja se sabia que Balduí havia caigut presoner del rei búlgar i va morir per aquest temps de malenconia. Els barons van aclamar Enric com a emperador i fou coronat el 20 d'agost del 1206 quasi al mateix temps que Làscaris es coronava a Nicea.
Aquesta derrota va trencar el poder franc, acabant amb l'objectiu de conquerir tot l'Imperi Romà d'Orient, ja que va donar temps als exiliats a organitzar la defensa en el que serien el Despotat de l'Epir i l'Imperi de Nicea.

## Referències

* ↑ J. Phillips, The Fourth Crusade and the Sack of Constantinople, 289
* 1 2 McNab, Chris. Famous Battles of the Medieval Period (en anglès). Cavendish Square Publishing, 2017, p. 44. ISBN 9781502632487.
* ↑ Treadgold, 1997, p. 713.

## Bibliografia

* Treadgold, Warren. A History of the Byzantine State and Society (en anglès). Stanford University Press, 1997.
* История на българската държава през средните векове. Том III. Второ българско царство. България при Асеневци (1187—1280), I. Освобождение и обединение на българските земи, 5. Отношенията на Калоян към латинци и ромеи by Васил Н. Златарски
* История на България. Том ІІІ. Втора българска държава, издателство на БАН, София, 1982
* Българските ханове и царе VІІ-ХІV век. Историко-хронологичен справочник, Държавно издателство Петър Берон, София, 1988, Йордан Андреев
# Pál Bakó

Pál Bakó (Budapest, 8 de juny de 1946) és un pentatleta hongarès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on disputà dues proves del programa de pentatló modern. Junt a András Balczó i Zsigmond Villányi guanyà la medalla de plata en la competició per equips, mentre en la competició individual fou quinzè.
En el seu palmarès també destaquen el campionat del món júnior per equips de 1965 i 1966, així com una medalla d'or, una de plata i una de bronze al Campionat del món de pentatló modern i dos campionats nacionals per equips.

## Referències

* ↑ Pál Bakó a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Ki kicsoda a magyar sportéletben? Volum I (A - H). Szekszárd: Babits, 1995, p. 63. ISBN 963-495-008-6.
# Lonesome Crow

Lonesome Crow és el primer àlbum d'estudi del grup de Heavy Metal alemany Scorpions, produït per Conny Plank.
Aquest va ser l'únic àlbum de Scorpions en el que va participar el guitarrista Michael Schenker com a membre actiu del grup, ja que al cap de poc s'uniria als britànics UFO. Seria substituït en els següents discos pel virtuós Uli Jon Roth. Michael Schenker, això no obstant, faria algunes aparicions en discos posteriors de Scorpions.

## Llista de cançons

* "I'm Going Mad" – 4:52
* "It All Depends" – 3:23
* "Leave Me" – 5:02
* "In Search of the Peace of Mind" – 4:56
* "Inheritance" – 4:37
* "Action" – 3:53
* "Lonesome Crow" – 13:39

## Personal

* Klaus Meine - Cantant
* Michael Schenker - Guitarra
* Rudolf Schenker - Guitarra
* Lothar Heimberg - Baix
* Wolfgang Dziony - Bateria

## Enllaços externs

* (anglès) (alemany) Web oficial Arxivat 2008-05-13 a Wayback Machine.