OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Artigas

La Casa Artigas és una obra noucentista de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Casa Artigas està ubicada a la part alta del districte de les Corts, al costat nord-est del monestir de Pedralbes, amb façanes al carrer Montevideo i a la plaça del Monestir. Es tracta d'una casa unifamiliar aïllada, amb l'accés principal pel carrer Montevideo i un altre secundari, a través del jardí des de la plaça, format per planta baixa, una planta pis i una torratxa, amb diferents cossos i volums.
La façana principal, està majoritàriament revestida amb estuc amb un esgrafiat que imita un carreuat, però hi ha amb un sector amb pedra vista. S'hi combinen les obertures de llinda plana amb les d'arc trilobulat, emmarcades en pedra. L'accés es realitza per una porxada emplaçada en una de les cantonades de l'immoble presidida per una columna de fust de secció circular amb un escut heràldic al damunt. Aquest porxo disposa d'una barana de ferro forjat amb motius tetralobulats i algunes obertures de la planta baixa presenten reixes també de ferro forjat.
La façana lateral presenta, al centre, reforços d'obra vista a mode de cantoneres que reforcen la construcció de la torratxa. Entre aquestes, una alta obertura rematada per un arc de mig punt fet de maó disposat a plec de llibre, dona verticalitat a l'edifici.
La façana posterior, d'obra vista combinada amb franges de pedra, presenta una galeria a tot el pis superior i un alt portal rematat per un arc de mig punt fet de maó disposat a plec de llibre.
La coberta del cos que dona a la façana principal, de teula àrab, està sostinguda per mènsules de maó vist i està rematada per cantonades esglaonades a diferents nivells. La torratxa, element que corona l'edifici, té una coberta, de teula àrab, amb volada amb permòdols de fusta i de ceràmica. Tant la torratxa com els pilars sobre els quals recolza són d'obra vista, pilars que corresponen a una galeria.
Les escales principals i les d'accés des de la plaça, la cornisa i els pilars del tancament exterior estan decorats amb rajoles amb motius triangulars blancs i blaus.

## Història

Es tracta d'un solar que havia estat ocupat per part de les antigues casetes amb hort dels capellans vinculats a la comunitat de monges clarisses que regenten i tenen la propietat del Museu del Monestir de Pedralbes.
Vicenç Artigas fou al mateix temps propietari i arquitecte de la casa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Casa Artigas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2017].

## Enllaços externs

* «Casa Artigas». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Museu de Segòvia

El Museu de Segòvia de la Casa del Sol de la capital segoviana, és una institució cultural espanyola gestionada per la comunitat de Castella i Lleó, que custodia peces d'art de la província de Segòvia.
Al llarg de la seva història ha tingut diverses denominacions, com Museu de Pintures, Museu de Belles arts o Museu Provincial, així com diverses seus, es trobava a l'inici en el palau episcopal en 1842, després passat a l'església de San Facundo (1845) i la Casa del Hidalgo (1967), fins que es va instal·lar a la Casa del Sol, que es on se situa a l'actualitat. Té com a museu filial el Museu Zuloaga, situat a l'església de Sant Joan dels Cavallers.

## L'edifici

L'edifici està enclavat en un esperó en la secció occidental de la muralla medieval, és una fortificació del barri jueu de la ciutat. Es va reformar entre 1986 i 2006.

## Exposicions

El Museu exposa unes 1.500 peces amb fons arqueològics, etnològics i de belles arts del territori segovià. Les peces arqueològiques són de diferents moments històrics; van des del paleolític, celtes, ibèriques, romanes, visigodes, islàmiques, fins a l'època cristiana. La col·lecció d'escultures, pintures i arts decoratives provenen de la desamortització espanyola del segle xix. L'exposició permanent s'organitza en 7 sales situades en 4 plantes.

### Planta baixa

* Sala A. «Segòvia en el temps. Les arrels de la Història» (Geologia, Geocronologia, Geografia i Paisatge).
* Sala B. «Dels Primers Pobladors al Món Altmedieval» (Prehistòria, Història Antiga i Època Visigoda).
* Sala C. La Pedra Picada (Lapidari antic, medieval i col·lecció Barral, al pati).

### Planta alta

* Sala D. «La Baixa Edat Mitjana. Església, Noblesa i Poble Pla». (Des de l'Islam al segle xvi: Romànic, Gòtic i Mudèjar. Pintura. El Senyor i la Guerra. Castells i Alcàssers. Sortida a l'Adarb (Vista de la ciutat cap al Nord). La Molta i les seves Mesures. Pasturatge, Mesta i Transhumància. Llanes i Vestits (Batans, telers i Màquines de Teixir).

### Entreplanta I

* Sala I. «Renaixement i Barroc. Els Àustries». L'Estampa. Arquitectura: la Nova Catedral. Pintura. L'Energia Hidràulica i la seva Tècnica: la Numismàtica a Segòvia. El Martinet de Coure de Navafría.

### Entreplanta II

* Sala F. «Escultura dels segles xv i xvi».
* Sala G. «Els Borbons i la Il·lustració. El segle xx».
* Les construccions de la Segòvia borbònica. Les Reals Fàbriques: La Granja, El Aserrío de Valsaín i els Draps de Laureano Ortiz de Paz. Terrisseria popular (destacant la col·lecció Fernando Arranz). Indumentària tradicional. Pintura i escultura contemporànies.

## Referències

* ↑ «Página Web oficial del Museo de Segovia». [Consulta: 23 desembre 2016].
* ↑ Narciso Casas. ESENCIAL, Narciso Casas - Muestra sus obras y secretos en las artes plásticas (Edición Color). Bubok, 25 juliol 2011, p. 292–. ISBN 978-84-9009-090-9. (Consulta)
* ↑ «Web oficial Museo». [Consulta: 28 desembre 2016].
# Espai d'estats

En teoria de sistemes dinàmics discrets, un espai d'estats és el conjunt de valors que un procés pot prendre. Per exemple, un sistema en teoria de cues que registra el nombre de clients en una línia tindria l'espai d'estats {0, 1, 2, 3…}. L'espai d'estats és conceptualment similar a l'estat de fase, però per a sistemes discrets en lloc de continus.
En enginyeria de control, la representació en espai d'estats és un conjunt matemàtic de les entrades, sortides i variables d'estat d'un sistema físic, relacionades per equacions diferencials. L'espai d'estats és l'espai els eixos del qual són les variables d'estat. L'estat d'un sistema pot representar-se com un vector dins d'aquest espai.
En jocs, l'espai d'estats és el conjunt de totes les configuracions possibles dins del joc. Per exemple, en el backgammon, consisteix en totes les possibles posicions en què les 30 peces poden col·locar-se. Dins de l'espai d'estats hi haurà un subconjunt de posicions que són vàlides segons les normes del backgammon. L'espai d'estats total d'un joc és sovint un càlcul simple, mentre que trobar el subconjunt de posicions vàlides és una tasca difícil. Per exemple, un taulell d'escacs té 64 posicions, i hi ha 32 peces diferents, de manera que mitjançant combinatòria, l'espai total té ${\tbinom {64}{32}}$ = 1,832,624,140,942,590,534 estats. No obstant, la majoria d'aquests estats no són posicions vàlides. La grandària de l'espai d'estats d'un joc està relacionada amb la complexitat del joc.

## Referències

* ↑ «How to Play Chess: Rules & Basics». [Consulta: 31 desembre 2014].
* ↑ «What proportion of chess positions that one can set up on the board, using a legal collection of pieces, can actually arise in a legal chess game?». [Consulta: 31 desembre 2014].

## Bibliografia

* Laubenbacher, Reinhard; Pareigis, Bodo «Equivalence Relations on Finite Dynamical Systems [ Relacions d'Equivalència en Sistemes Dinàmics Finits]» (en anglès). Advances in Applied Mathematics, 26, 3, 4-2001, pàg. 237–251. DOI: 10.1006/aama.2000.0717.
* Zhang, Weixiong. State space search : algorithms, complexity, and applications [Cerca d'espai d'estats: algoritmes, complexitat, extensions, i aplicacions]. Nova York: Springer, 1999. ISBN 0-387-98832-7.
# William Harris (nedador)

William White "Bill" Harris, Jr. (Honolulu, Hawaii, 26 d'octubre de 1897 – Honolulu, 7 de març de 1961) va ser un nedador estatunidenc que va competir a començament del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar dues proves del programa de natació. En els 100 metres lliures guanyà la medalla de bronze, mentre en els 400 metres lliures quedà eliminat en sèries.

## Referències

* ↑ «Bill Harris Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 5 setembre 2017].
# Rúben Pereira

Rúben Pereira (nascut el 9 de gener de 1991), és un jugador d'escacs portuguès, que té el títol de Mestre Internacional des de 2009.
A la llista d'Elo de la FIDE de gener de 2014, hi tenia un Elo de 2417 punts, cosa que en feia el jugador número 3 (en actiu) de Portugal. El seu màxim Elo va ser de 2449 punts, a la llista de gener de 2010 (posició 1488 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2007 fou subcampió del món Sub-16, rere el romanès Cristian Chirila Ioan. Pereira ha guanyat el Campionat d'escacs de Portugal de 2009.

## Referències

* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Portugal"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Rúben Pereira «benoni.de». Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 1r octubre 2010]. (alemany)
* ↑ Crowther, Mark. «THE WEEK IN CHESS 775», 14-09-2009. [Consulta: 27 agost 2010].
# George Southall

Montford George "Monty" Southall (Wandsworth, Londres, 17 de juliol de 1907 - Waveney, Suffolk, 2 de maig de 1993) va ser un ciclista anglès que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928. Va guanyar una medalla de bronze en la prova de persecució per equips, formant equip amb els germans Harry, Leonard i Percy Wyld.

## Referències

* ↑ England & Wales Birth Register Index; Montford George Southall; Jul-Aug-Sep 1907; Registration District: Wandsworth; Volume: 1d; Page: 668
* ↑ England & Wales Death Register Index; Montford George Southall; May 1993; Registration District: Waveney; Register number: A7C; District and Subdistrict: 7531A; Entry Number: 92
* ↑ «Olympedia – Monty Southall». [Consulta: 3 novembre 2024].
# Edifici d'habitatges al carrer de Nicaragua 97-99 (Barcelona)

L'edifici d'habitatges al Carrer de Nicaragua 97-99 és un bloc de pisos a la cruïlla que aquest carrer forma amb el Carrer Marquès de Sentmenat al districte de les Corts de Barcelona. Es tracta d'un edifici entre mitgeres, consistent en una construcció de planta parcialment rectangular amb la façana lleugerament ovalada. És un immoble dedicat a l'habitatge, amb una planta comercial als baixos (un restaurant i un centre de bellesa l'any 2014), una planta principal d'oficines o similar, set plantes dedicades a l'habitatge (amb un àtic inclòs) i un terrat superior amb presència de caixes d'ascensor i xemeneies. Li fou concedit el Premi FAD d'Arquitectura de l'any 1964.
Tot i trobar-se en una cantonada, l'edifici del Carrer Nicaragua 97-99 no presenta una planta angulosa, el pla teòric de dues cares es veu convertit en una de sola, suau i lleugerament ovalada. Això implica l'existència d'una sola façana i no de dues. La vista frontal d'aquesta façana mostra la presència de quatre cossos cúbics verticals, als quals hi ha quatre obertures per planta, de morfologia rectangular i estretes. En canvi, si s'observa la façana des d'altres angles, es pot observar la presència de quatre balcons per planta, un per habitatge. Aquests balcons, s'orienten en oblic respecte a la línia de façana. Les estructures metàl·liques es troben únicament als balcons i també a l'entrada de l'edifici. Tots els conjunts són molt senzills i de tendències rectilínies. En el cas del portal, el vidre és predominant i emmarcat per estructures metàl·liques, també de color vermellós, de morfologies rectangulars. També es poden observar els pilars de l'edifici a vista a la planta baixa, que formen part del porxo d'entrada al portal.
Tot l'edifici està dominat per l'ús de maó a vista, la manca de color (ja proporcionat pels maons vermells) i les línies rectes, molt acusades en tot l'immoble tant de direcció vertical (línies de balcons) i com horitzontal (línies de finestres estretes). A més, es denota en l'edifici tot tipus d'elements ornamentals.
L'immoble es troba en bon estat de conservació i no sembla haver patit importants modificacions des del seu bastiment, fora dels mínims destinats a la conservació.

## Referències

* 1 2 3 4 «Edifici d'habitatges al carrer de Nicaragua número 97-99, de Barcelona». Patrimoni.gencat Arquitectura. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 juliol 2016].
* ↑ «Habitatges Nicaragua». Arxius d'Arquitectura a Catalunya. Arxivat de l'original el 2016-08-18 [Consulta: 1r agost 2016]. Arxivat 2016-08-18 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* «Edifici d'habitatges al carrer de Nicaragua 97-99». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
* Guia temàtica Edifici d’habitatges, C/ Nicaragua, 99, Barcelona (Taller d’Arquitectura Bofill) - Biblioteca Oriol Bohigas (Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona)
# William Jones (remer)

William Jones (Paysandú, 6 de desembre de 1924 - Inverness, 7 d'agost de 2014) fou un remer uruguaià que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova de dobe scull del programa de rem. Formà parella amb Juan Antonio Rodríguez.

## Referències

* ↑ «William Jones Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 31 de gener 2012. [Consulta: 29 juliol 2019].
# IEC 61000-4-5

IEC 61000-4-5 és una normativa internacional (creada per l'IEC) de compatibilitat electromagnètica que es refereix als requisits d'ìmmunitat, mètodes d'assaig, i rang dels nivells d'assaig recomanats per a fer front a ones de xoc unidireccionals causades per sobretensions transitòries de tipus llampec (atmosfèric) i transitoris de maniobra de connexió/desconnexió de maquinària diversa.És la part 4-5 de la norma IEC 61000 i la darrera versió es pot esbrinar aquí.

## Definicions
### Transitoris deguts a llampecs

Tipus:
* Impacte directe d'un llamp sobre una línia a l'aire lliure que injecta corrents elevats en els conductors elèctrics.
* Impacte indirecte d'un llamps en ogjectes propers que indueix tensions i corrents en els conductors elèctrics.

### Transitoris deguts a maniobres de connexió/desconnexió

Tipus:
* Perturbacions associades a la connexió/desconnexió de sistemes de gran potència elèctrica.
* Perturbacions associades a la connexió/desconnexió de sistemes de menor potència però en la proximitat dels equips a assajar.
* Perturbacions per defectes de la xarxa elèctrica com són curtcircuits i arcs elèctrics.

## Contingut

La norma IEC 61000-4-5 defineix els següents punts :
* Rang de nivells de l'assaig.
* Equips de l'assaig.
* Muntatge de l'assaig.
* Procediment de l'assaig.

## Nivells de tensió de l'assaig

D'acord amb aquesta norma, el senyal d'ona de xoc té un temps de pujada Tf de 8 microsegons i un temps total Td de 20 microsegons està definit com es pot veure a la figura 1.
Nivells de la tensió d'assaig (IEC EN 6100-4-5) :
| Classe | Nivell de tensió | Corrent màx. de pic @2Ω |
| 0 | 25 V | 12.5A |
| 1 | 500 V | 250A |
| 2 | 1 kV | 500A |
| 3 | 2 kV | 1000A |
| 4 | 4 kV | 2000A |

## Dispositius per a poder superar IEC 61000-4-5

Es poden destacar:
* Varistors
* TVS
* Fusibles rearmables PTC

## Instrumentació per a poder assajar l'IEC 61000-4-5

Es poden trobar:
* Instrumentació d'emtest
* Instrumentació de TESEQ
* Instrumentació Haefely
* Instrumentació Noiseken

## Vegeu també

* CEM: compatibilitat electromagnètica
* Seguretat elèctrica
* Marca CE
* Directica europea
* Organisme de normalització

## Referències

* ↑ «Vista prèvia d'IEC 61000-4-5» (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ «Estructura de la norma IEC 61000» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-09-03. [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ «Darrera versió de la IEC 61000-4-5» (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2016].
* 1 2 «Norma IEC 61000-4-5» (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ «Norma IEC 61000-4-5» (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ «Instrumentació IEC 61000-4-5» (en anglès). https://www.atecorp.com.+[Consulta: 23 gener 2017].
# Greetje Gaillard

Margaretha Cornelia Galliard, més coneguda com a Greetje Gaillard (Amsterdam, 25 de novembre de 1926 - Rijswijk, 22 d'octubre de 2019) és una nedadora neerlandesa, ja retirada, especialista en esquena, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on fou vuitena en la prova dels 100 metres esquena del programa de natació. Dos anys més tard va guanyar la medalla de bronze en els 100 metres esquena del Campionat d'Europa de natació que es va disputar a Viena. A banda, guanyà els campionats nacionals dels 100 metres esquena de 1946, 1947 i 1948.

## Referències

* ↑ Greetje Gaillard a Sports Reference (arxivat)
* ↑ European Swimming Championships (Women). gbrathletics.com
# Memory (pel·lícula de 2023)

Memory és una pel·lícula dramàtica estatunidenca del 2023 protagonitzada per Jessica Chastain com a Sylvia, una mare soltera i treballadora social que lluita amb el seu passat, i Peter Sarsgaard com a Saul, un home que pateix una demència d'inici precoç, en una història que entrellaça les seves vides problemàtiques després d'un retrobament d'exalumnes d'institut. La pel·lícula està escrita i dirigida per Michel Franco. També és protagonitzada per Merritt Wever, Brooke Timber, Elsie Fisher, Josh Charles i Jessica Harper. La pel·lícula és una producció mexicanoestatunidenca. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula va ser seleccionada per competir pel Lleó d'Or al 80è Festival Internacional de Cinema de Venècia, on es va estrenar el 8 de setembre de 2023. Sarsgaard va guanyar la Copa Volpi al millor actor per la seva interpretació. Es va estrenar en una selecció de cinemes als Estats Units el 22 de desembre de 2023, abans de distribuir-se més àmpliament el 5 de gener de 2024.
El rodatge es va acabar a Nova York el maig de 2022. Segons Variety, Chastain va recomanar Sarsgaard per al paper de Saul.

## Referències

* ↑ «Memory». La Biennale di Venezia, 24-07-2023. [Consulta: 12 agost 2023].
* ↑ «Memory». Goita què fan, ara!. [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ Keslassy, Elsa (June 21, 2023). «Venice 2023: Michael Mann's 'Ferrari' With Adam Driver, New Jessica Chastain and Pablo Larraín Films Eyed for Competition (EXCLUSIVE)». Variety. Consulta: June 23, 2023.
* ↑ «Biennale Cinema 2023 | Venezia 80 Competition» (en anglès). La Biennale di Venezia, 26-06-2023. [Consulta: 25 juliol 2023].
* ↑ Chastain, Jessica [@jes_chastain]. «The official poster for our movie "Memory" 🖤 in theaters in NY & LA on Dec 22. Nationwide Jan 5th. I can't wait for everyone to see the Venice Film Festival Best Actor winner Peter Sarsgaard's beautiful performance.», 21-11-2023.
* ↑ Devore, Britta. «Jessica Chastain and Peter Sarsgaard Get Close in 'Memory' Poster». Collider, 21-11-2023. [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Oscar Winner Jessica Chastain & Peter Sarsgaard Wrap On Under-The-Radar Film 'Memory' From Cannes Regular Michel Franco; Partners Include Teorema, High Frequency, Mubi, The Match Factory, Screen Capital & ICM». Deadline Hollywood, 23-05-2022. [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ Riley, Jenelle (December 23, 2023). «Peter Sarsgaard Wanted 'Memory' to Be a Positive Portrayal of Dementia». Variety. Consulta: December 25, 2023.
# Els Capellanets

Els Capellanets és una obra historicista de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al districte número 4 de Les Corts, a l'Arxiu Municipal del barri està catalogada com a masia. Si així fos, segurament ha sofert ampliacions i modificacions. Nosaltres ens decantem per considerar-la com a residència conventual.
És un edifici de grans proporcions, façana repleta de finestrals. Coberta per un terrat amb torratxa. L'accés davanter té la protecció d'una reixa i pati enjardinat.

## Història

Durant molts anys fou residència de sacerdots jubilats, que avui han estat traslladats a un edifici nou del costat. Als anys 90 del segle xx, aquest immoble l'ocupaven capellans joves i seminaristes en règim de pensió.
Durant la guerra civil de 1936, va servir d'escola i allotjament de nens refugiats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Els Capellanets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Els Capellanets». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Museu llenguadocià

El Museu llenguadocià és un museu d'història i d'arqueologia situat a Montpeller (França), especialitzat al patrimoni del Llenguadoc, sobretot a l'època medieval i moderna. Comprèn igualment d'importants col·leccions antigues, sobretot egiptològiques.
És instal·lat des de 1992 a l'antic Hotel dels Tresorers de França, al numéro 7 del carrer Jacques Coeur, propietat llegada per Henri de Lunaret a la Societat arqueològica de Montpeller.
Des de 2016, el museu està «tancat fins a nou ordre» i el seu lloc web és desconnectat, però les visites de grups serien possibles sobre reserva.

## Històric

Fundat l'any 1992, el museu llenguadocià present al públic les col·leccions reunides des de 1833 per la Societat arqueològica de Montpeller, que s'estenen de la prehistòria al segle xix.
El Museu llenguadocià és ric molts objectes únics del Llenguadoc, al primer rang dels quals es pot mencionar:
* Una molt important col·lecció de vaixella en pisa montpellerina dels XVII i XVIII segles;
* Una col·lecció de vaixella medieval entre les més importants d'Europa: més de 400 peces de ceràmica descobertes l'any 1985, així com molts objectes del diari d'època medieval;
* Molts capitells tallats d'època preromànica, romànica i gòtica;
* Una col·lecció excepcional de pintures sobre boscos de l'època de Jaume el Conqueridor; és una de les escasses col·leccions d'aquest tipus que coneixem;
* Del mobiliari de l'època de Jacques Coeur i d'època moderna;
* Dels manuscrits medievals i moderns;
* Molts objectes del diari de l'edat antiga: gots, pises…

## Notes i referències

* ↑ http://www.montpellier.fr/structure/1250/240-musee-languedocien-structure.htm
* ↑ http://www.montpellier-tourisme.fr/offre/fiche/musee-languedocien/PCULAR034V50HLKA
* ↑ Site officiel du musée
# William Kirschbaum

William Kirschbaum (Fort Williams, 5 de novembre de 1902 - San Mateo, 29 d'abril de 1953) va ser un nedador estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de bronze en la prova dels 200 metres braça del programa de natació.

## Referències

* ↑ «Bill Kirschbaum Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 13 maig 2018].
# Serra del Suro Robat

La Serra del Suro Robat és una muntanya de 393 metres que es troba al municipi de Quart, a la comarca catalana del Gironès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya