OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Katalin Laki

Katalin Laki (Debrecen, 2 d'abril de 1948), de soltera Tóth Harsányi, és una ex-jugadora d'handbol hongaresa que va competir durant la dècada de 1970.
El 1971 i 1975 va guanyar la medalla de bronze al Campionat del món d'handbol. El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ Women Handball World Championship 1971 in Netherlands 12-19.12 Champion East Germany a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1975 Soviet Union 03-13.12 Winner East Germany a todor66.com
* ↑ «"Katalin Tóth Harsányi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 28 octubre 2019].
# Katalin Szilágyi

Katalin Szilágyi (Nyíregyháza, 16 de novembre de 1965) és una ex-jugadora d'handbol hongaresa que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Atlanta, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món d'handbol de 1995. Entre 1984 i 1996 va jugar 179 partits i marcà 627 gols amb la selecció nacional. A nivell de clubs jugà al Debreceni VSC (1980–1991), amb qui la lliga hongaresa de 1987, alhora que fou escollida millor jugadora d'handbol hongaresa d'aquell any. Posteriorment jugà al Swift Roermond neerlandès.

## Referències

* ↑ «Katalin Szilágyi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 11 desembre 2019].
* ↑ Women Handball World Championship 1995 in Austria and Hungary - 05-17.12 Champion South Korea a todor66.com
* ↑ Válogatott játékosok rangsora - női
* ↑ Szilágyi Katalin Arxivat 2019-12-11 a Wayback Machine. a dvsckezi.dovenyi.hu
# Kate Gillou

Catherine Marie Blanche "Katie" Gillou (París, 19 de febrer de 1887 - París, 16 de febrer de 1964) va ser una tennista francesa que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
Amb tan sols 13 anys el 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar la prova dobles mixtos del programa de tennis, fent parella amb Pierre Verdé-Delisle. Finalitzà en cinquena posició.
El 1904, 1905, 1906 i 1908 guanyà el campionat nacional individual.

## Palmarès
### Individual: 5 (4−1)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Superfície | Oponent | Marcador |
| Finalista | 1. | 1903 | Championnat de France, París, França | Terra batuda | Adine Masson | 0−6, 8−6, 0−6 |
| Guanyadora | 1. | 1904 | Championnat de France | Terra batuda | Adine Masson | |
| Guanyadora | 2. | 1905 | Championnat de France | Terra batuda | Yvonne de Pfeffel | 6−0, 11−9 |
| Guanyadora | 3. | 1906 | Championnat de France | Terra batuda | Virginia MacVeagh | 3−6, 7−5, 6−1 |
| Guanyadora | 4. | 1908 | Championnat de France | Terra batuda | A. Péan | 6−2, 6−2 |

### Dobles femenins: 1 (1−0)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Guanyadora | 1. | 1908 | Championnat de France, París, França | Terra batuda | Cécile Matthey | | |

### Dobles mixts: 2 (2−0)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Guanyadora | 1. | 1904 | Championnat de France, París, França | Terra batuda | Max Décugis | Antoinette Gillou Maurice Germot | |
| Guanyadora | 2. | 1908 | Championnat de France | Terra batuda | Max Décugis | | |

## Referències

* ↑ «Katie Gillou Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 2 agost 2017].
* ↑ French Open winners Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.. Consulta 13 setembre 2009
# Kate Jobson

Kate Jobson (Varberg, 8 de juliol de 1937) fou una nedadora sueca, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà dues proves del programa de natació. Fou sisena en els 4x100 metres lliures, mentre en els 100 metres lliures quedà eliminada en semifinals.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or en els 100 metres lliures i una de bronze en els 4x100 metres lliures al Campionat d'Europa de natació de 1958. Aquell mateix 1958 va rebre el premi a la millor esportista femenina de Suècia de l'any. També va guanyar sis Campionats de Suècia entre 1956 i 1959.

## Referències

* ↑ Kate Jobson a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ Kate Davis. Swedish Olympic Committee
* ↑ «Kate Jobson - Uppslagsverk - NE.se». [Consulta: 9 octubre 2020].
# Katharina Bullin

Katharina Bullin (Eisenhüttenstadt, 2 de març de 1959) és una jugadora de voleibol alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat d'Europa de voleibol, el 1977 i 1979.
Pel que fa a clubs, jugà amb el SC Dynamo Berlin, amb qui guanyà la lliga de la RDA de 1975, 1978 i 1979 i la Recopa d'Europa de 1978.
Durant la seva carrera esportiva i sense el coneixement fou obligada a dopar-se. Després dels Jocs Olímpics de 1980 va ser expulsada de la selecció nacional i va caure en una espiral de destrucció de la qual va poder-ne sortir. El dopatge li provocà dolor crònic i una masculinització del seu aspecte. El 2005 es va presentar un documental sobre la seva vida al Festival Internacional de Cinema de Berlín, titulat Katharina Bullin - Und ich dachte, ich wär 'die Größte.

## Referències

* ↑ Katharina Bullin a Sports Reference (arxivat)
* 1 2 3 4 «Olympedia – Katharina Bullin». [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «Weltmeisterschaften - Beach-Volleyball». [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ HEESS, JUTTA «„Ich war die Größte“» (en alemany). Die Tageszeitung: taz, 22-12-2005, pàg. 19. ISSN: 0931-9085.
# Mercat de Camden
## Introducció

El mercat de Camden és un conjunt de mercats repartits al llarg de Chalk Farm Road i Camden High Street al barri de Camden de Londres, al nord-est del Regent's Canal. Es distribueix al llarg de les aigües del canal per una sèrie d'arcs pertanyents a unes antigues instal·lacions ferroviàries.
Fundat el 1975, és un dels mercats més antics d'artesania de Londres. Actualment l'oferta de productes és molt àmplia amb molts petits mercats. Cada un d'ells té el seu encant encara que el més famós és el Stables Market, situat en un antic hospital veterinari per a cavalls i la principal especialitat del qual són les antiguitats i els elements decoratius.
El mercat de Camden és una de les zones més populars de la capital britànica i cada setmana el visiten unes 250.000 persones. També hi ha moltes parades amb menjar, amb una varietat amplíssima de cuines com l'índia, japonesa, xinesa o mexicana.

## Història.

El seu origen data d'un petit mercat local de productes alimentaris que operava a Inverness Street, a Camden Town, des de principis del segle xx. El 30 de març de 1974, el petit mercat setmanal d'artesania que operava tots els diumenges a la zona es va convertir en un gran complex de mercats. Els mercats, originalment només llocs temporals, es van estendre a una barreja de paradetes i locals fixos.
El 9 de febrer de 2008 s'hi va declarar un incendi que va calcinar una part del mercat.
Per a mitjans de 2013, tots els llocs originals havien desaparegut, i eren reemplaçats per llocs similars als d'altres mercats, inclòs el menjar ràpid.

## Galeria d'imatges

* El pont ferroviari amb el nom del mercat
* Botiga a Camden
* Camden Lock Market
* Horse Tunnel Market, Agost 2012

## Referències

* ↑ Gornostaeva, Galina; Campbell, Noel «The Creative Underclass in the Production of Place: Example of Camden Town in London» (en anglès). Journal of Urban Affairs, 34, 2, 5-2012, pàg. 169–188. DOI: 10.1111/j.1467-9906.2012.00609.x. ISSN: 0735-2166.
* ↑ Levine, Nick. «Camden Market». Time Out, Friday 11 May 2018. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ Hinton, Josie. «Camden's oldest market in Inverness Street ‘could go under’» (en anglès britànic). Camden New Journal, 11th February 2010. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ Cacciottolo, Mario «Crowds gather while Camden burns» (en anglès). BBC News, 10-02-2008.
* ↑ Carrier, Dan. «End of an era as Camden Town market finally closes down» (en anglès britànic). Camden New Journal, 16th September 2019. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Katrin Krüger

Katrin Krüger (Groß Schönebeck, 10 d'abril de 1959), posteriorment coneguda com a Katrin Mietzner, fou una jugadora d'handbol alemanya que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1978 va guanyar el Campionat del món d'handbol que es va disputar a Txecoslovàquia. Dos anys més tard va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. El 1990 va guanyar la medalla de bronze al mundial disputat a Corea del Sud.
El 1978, 1979, 1980, 1981 i 1983 fou la màxima golejadora de la lliga de la RDA. El 1981 i 1982 fou escollida jugadora de l'any.

## Referències

* ↑ Women Handball World Championship 1978 in Czechoslovakia 30.11-10.12 Champion East Germany a todor66.com
* ↑ «Katrin Krüger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ Women Handball World Championship 1990 South Korea 24.11-04.12 Champion Soviet Union a todor66.com
* ↑ http://ddr-handball.de/, abgerufen am 5. Februar 2018
* ↑ Volker Kluge: Das große Lexikon der DDR-Sportler. Die 1000 erfolgreichsten und populärsten Sportlerinnen und Sportler aus der DDR, ihre Erfolge und Biographien. Schwarzkopf & Schwarzkopf, Berlin 2000, ISBN 3-89602-348-9.
# Katsuo Takaishi

Katsuo Takaishi (japonès: 高石 勝男) (Osaka, 14 d'octubre de 1906 - 13 d'abril de 1966) va ser un nedador japonès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar tres proves del programa de natació. Fou quart en els 4x200 metres lliures i cinquè en els 100 i 1.500 metres lliures.
Entre 1924 i 1928 Takaishi va guanyar totes les competicions internacionals en què va competir, excepte en les que va competir contra Johnny Weissmuller. El 1928, als Jocs d'Amsterdam, va disputar quatre proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en els 4x200 i la de bronze en els 100 metres lliures, mentre en els 400 i 1.500 metres lliures quedà eliminat en sèries. Aquestes medalles foren les primeres aconseguides en natació per un asiàtic.
El 1932, als Jocs de Los Angeles, fou l'entrenador de l'equip japonès masculí, el qual guanyà tots els ors excepte un. Poc després va escriure un llibre, Natació al Japó, que es va publicar el 1935.
Va ser director general de l'equip nacional de natació japonès als Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 a Tòquio i president de la Federació de Natació del Japó. Morí el 1968 de càncer de pulmó. El 1991 fou incorporat a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Katsuo Takaishi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 31 gener 2019].
* 1 2 3 KATSUO TAKAISHI (JPN) 1991 Honor Pioneer Swimmer Arxivat 2020-10-31 a Wayback Machine.. ISHOF
* ↑ «Swimming at the 1932 Los Angeles Summer Games». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 31 gener 2019].
# Kenneth Myers

Kenneth "Ken" Myers (Norristown, Pennsilvània, 26 d'agost de 1896 - juny de 1974) va ser un remer estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de plata en la competició del quatre amb timoner del programa de rem, formant equip amb Carl Klose, Franz Federschmidt, Erich Federschmidt i Sherman Clark.
Als Jocs d'Amsterdam, el 1928, guanyà la medalla de plata en la competició del scull individual del programa de rem. El 1932, a Los Angeles, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics, on guanyà la medalla d'or en la competició de doble scull, formant parella amb William Gilmore.

## Referències

* 1 2 «Ken Myers Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Kjell Tånnander

Kjell Tånnander (Långarödse, 25 de juny de 1927) és un atleta suec, especialista en el decatló, que va competir en els anys posteriors a la fi de la Segona Guerra Mundial.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on fou quinzè en la prova del decatló del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, fou setè en la mateixa prova.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la prova del decatló al Campionat d'Europa d'atletisme de 1950, rere Ignace Heinrich, i vuit campionats nacionals: dos de decatló (1949 i 1951), dos de salt d'altura (1949 i 1953) i quatre de salt de llargada (1949, 1951, 1953 i 1955).

## Millors marques

* Decatló. 7.175 punts (1950)

## Referències

* ↑ «Kjell Tånnander Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2009. [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «Stora Grabbar». [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ «Kjell Tånnander - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 14 maig 2020].
# Klara Bornett

Klara Bornett (1899 - valor desconegut) va ser una saltadora austríaca que va competir a durant la dècada de 1920.
Va disputar els Jocs Olímpics de 1924, a París, i de 1928, a Amsterdam. En ells fou sisena i novena respectivament en la prova del salt de trampolí de metre del programa de salts.
El 1927 guanyà la medalla d'or en la prova de trampolí de 3 metres als Campionats d'Europa de Bolonya.

## Referències

* 1 2 «Klara Bornett Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 9 gener 2019].
# Klára Fried-Bánfalvi

Klára Fried-Bánfalvi (Budapest, 9 de maig de 1931 - Viena, 15 de juliol de 2009) fou una piragüista hongaresa, especialista en aigües tranquil·les, que va competir entre finals de la dècada de 1940 i començaments de la de 1960.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on fou quarta en la prova del K-1, 500 metres del programa de piragüisme. No fou fins al 1960, a Roma, quan va disputar els seus segons Jocs. En aquesta ocasió disputà dues proves del programa de piragüisme. Guanyà la medalla de bronze en la prova del K-2, 500 metres, fent parella amb Vilma Egresi, mentre en el K-1, 500 metres fou cinquena.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de piragüisme en aigües tranquil·les de 1954 i dues medalles de bronze al Campionat d'Europa de piragüisme, el 1959 i 1961. A nivell nacional guanyà trenta-sis campionats hongaresos. El 1968 es va traslladar a Àustria.

## Referències

* ↑ Klára Fried-Bánfalvi a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Elhunyt Bánfalvi Klára (1931-2009) - Magyar Kajak-Kenu Szövetség», 01-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-01. [Consulta: 1r novembre 2020].
# Josep Antoni Oriol Novellas

Josep Antoni Oriol Novellas és un directiu en el camp de l'educació especial. Ha estat fundador de les escoles per a discapacitats psíquics Anna Grau i Mas Albornà.
També ha estat president de l'Associació Aspanias, que ha impulsat la coordinació de les associacions de pares de deficients psíquics a Catalunya. Per tot això el 2000 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ La Generalitat concedirà la Creu de Sant Jordi al RCD Espanyol i a Llongueras a laxarxa.com
# Masia fortificada de San Juan

La Masia fortificada de San Juan està ubicada a la Partida de San Juan, al terme municipal d'Altura (Alt Palància), al País Valencià. Es tracta d'un conjunt d'habitatges protegits per una murada exterior i que donen a un únic pati interior. És un Bé d'Interés Cultural, amb cofi identificatiu: 12.07.012-010, segons dades de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Història

Ubicada entre Altura i Gàtova, enmig d'un paisatge de pinars de la Vall del Palància i a tocar de la Serra Calderona. L'origen de la masia es troba a una alqueria àrab, que posteriorment va entrar dins dels dominis de la Cartoixa de Valldecrist. Als segles xviii i xix va ser ampliada. A causa de la Desamortització de Mendizábal, la masia va passar al patrimoni del Marqués d'Almunia. Als anys 40 del segle xx va ser adquirida pels seus propietaris actuals, que el 2002 la van restaurar i condicionar com a allotjament de turisme rural.
Durant l'edat mitjana la zona de la serra Calderona era lloc d'incursions militars ràpides, i atès que a més a la zona no hi havia castells on refugiar-se en cas d'atac enemic; la població agrària, dispersa, va haver d'enginyar-se-les per poder defensar-se ells i les seues collites, d'aquests fugaços atacs. Sorgeixen així les masies fortificades.

## L'edifici

La Masia fortificada que es conserva en l'actualitat correspon en la seua major part al plànol original de la reforma del segle xix.
Consta de quinze habitatges completes i independents entre si, de dos pisos cadascuna, i organitzades al voltant del pati central. Com la masia fortificada de Cucalón, presenta un recinte emmurallat, que tanca completament la resta de les instal·lacions, que queden d'aquesta manera protegides de l'exterior. La masia en si presenta planta quadrada i està construïda de maçoneria i no presenta merlets. Té un aspecte semblant a un castell, a causa de presentar el recinte emmurallat amb torrasses circulars (de fàbrica de maçoneria i carreu, i que són part de les restes més antigues, juntament amb les muralles) a les cantonades, en el qual sí que s'observen merlets.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2566.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=1386
* 1 2 3 4 Castillos, Torres y Fortaleza de la Comunidad Valenciana. Levante, El Mercantil Valenciano.1995. Editorial Prensa Valenciana S.A. pag.203.
* 1 2 Monumenta: monumenta junio 08. Pag.134. Monumento BIC de Altura. Ayuntamiento de Altura
* ↑ http://www.anuariosculturales.com

## Enllaços externs

* Masía de San Juan Turisme Rural Allotjament
* Pàgina de la Masia de San Juan
* Fitxa de BIC
# Meridià 179 a l'est

El meridià 179 a l'est de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord travessant l'oceà Àrtic, Àsia, l'oceà Índic, l'oceà Antàrtic, Nova Zelanda i l'Antàrtida fins al pol Sud.
El meridià 179 a l'est forma un cercle màxim amb el meridià 1 a l'oest. Com tots els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, uns 20.003,932 km. Al nivell de l'Equador, és a una distància del meridià de Greenwich de 19.926 km.

## De Pol a Pol

Començant en el pol Nord i dirigint-se cap al pol Sud, aquest meridià travessa:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 179° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,179.000°E﻿ / 90.000; 179.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 71° 15′ N, 179° 0′ E﻿ / ﻿71.250°N,179.000°E﻿ / 71.250; 179.000﻿ (Rússia) Rússia Districte autònom de Txukotka — Illa Wrangel 70° 50′ N, 179° 0′ E﻿ / ﻿70.833°N,179.000°E﻿ / 70.833; 179.000﻿ (Mar dels Txuktxis) Mar dels Txuktxis 69° 20′ N, 179° 0′ E﻿ / ﻿69.333°N,179.000°E﻿ / 69.333; 179.000﻿ (Rússia) Rússia Districte autònom de Txukotka 64° 42′ N, 179° 0′ E﻿ / ﻿64.700°N,179.000°E﻿ / 64.700; 179.000﻿ (Mar de Bering) Mar de Bering Golf d'Anadir 63° 19′ N, 179° 0′ E﻿ / ﻿63.317°N,179.000°E﻿ / 63.317; 179.000﻿ (Rússia) Rússia Districte autònom de Txukotka 62° 20′ N, 179° 0′ E﻿ / ﻿62.333°N,179.000°E﻿ / 62.333; 179.000﻿ (Mar de Bering) Mar de Bering 51° 34′ N, 179° 0′ E﻿ / ﻿51.567°N,179.000°E﻿ / 51.567; 179.000﻿ (Estats Units) Estats Units Alaska — illa d'Amchitka 51° 30′ N, 179° 0′ E﻿ / ﻿51.500°N,179.000°E﻿ / 51.500; 179.000﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic Passa a l'est de l'illa de Vaitupu, Tuvalu (a 7° 29′ S, 178° 42′ E﻿ / ﻿7.483°S,178.700°E﻿ / -7.483; 178.700﻿ (Vaitupu)) Passa a l'oest de l'atol Funafuti, Tuvalu (a 8° 31′ S, 179° 2′ E﻿ / ﻿8.517°S,179.033°E﻿ / -8.517; 179.033﻿ (Funafuti)) 16° 28′ S, 179° 0′ E﻿ / ﻿16.467°S,179.000°E﻿ / -16.467; 179.000﻿ (Fiji) Fiji illa de Vanua Levu 16° 55′ S, 179° 0′ E﻿ / ﻿16.917°S,179.000°E﻿ / -16.917; 179.000﻿ (Mar de Koro) Mar de Koro Passa a l'est de l'illa de Makogai, Fiji (a 17° 26′ S, 178° 59′ E﻿ / ﻿17.433°S,178.983°E﻿ / -17.433; 178.983﻿ (Makogai)) 17° 36′ S, 179° 0′ E﻿ / ﻿17.600°S,179.000°E﻿ / -17.600; 179.000﻿ (Fiji) Fiji Illa de Wakaya 17° 37′ S, 179° 0′ E﻿ / ﻿17.617°S,179.000°E﻿ / -17.617; 179.000﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic Passa a l'oest de les illes Bounty, Nova Zelanda (a 47° 42′ S, 179° 2′ E﻿ / ﻿47.700°S,179.033°E﻿ / -47.700; 179.033﻿ (Illes Bounty)) Passa a l'est de les illes Antípodes, Nova Zelanda (at 49° 41′ S, 178° 50′ E﻿ / ﻿49.683°S,178.833°E﻿ / -49.683; 178.833﻿ (Illes Antípodes)) 60° 0′ S, 179° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,179.000°E﻿ / -60.000; 179.000﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic 78° 14′ S, 179° 0′ E﻿ / ﻿78.233°S,179.000°E﻿ / -78.233; 179.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Dependència de Ross, reclamat per Nova Zelanda

## Referències

* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».

## Vegeu també

* Meridià 178 a l'est
* Meridià 180
# Giovanni Pettinati

Giovanni Pettinati (Cartosio, Piemont, 6 de març de 1926 – Cartosio, 25 d'abril de 1994) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1951 i 1962.
En el seu palmarès destaca la victòria en una etapa del Giro d'Itàlia de 1954. En aquesta mateixa cursa vestí el mallot rosa durant sis etapes en l'edició de 1958. També guanyà una etapa a la Volta a Catalunya de 1952.
En posar punt-i-final a la seva carrera esportiva es va traslladar a viure a Acqui Terme, on va treballar en el ram de les asseguradores. Va morir d'un atac de cor als 68 anys.

## Palmarès

* 1948
** 1r a la Coppa Città di Asti
* 1950
** 1r a la Coppa Città di Asti
* 1951
** 1r a La Nazionale a Romito Magra
* 1952
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
** 1r a la Coppa Andrea Boero
* 1953
** 1r a la Coppa Mostra del Tessile
** Vencedor d'una etapa al Giro de Sicília
* 1954
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1961
** 1r al Trofeo Cougnet

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1951. 39è de la classificació general
* 1952. 57è de la classificació general
* 1953. 46è de la classificació general
* 1954. 47è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1955. 80è de la classificació general
* 1956. Abandona
* 1958. 25è de la classificació general. Porta la maglia rosa durant 6 etapes
* 1959. 43è de la classificació general
* 1960. 38è de la classificació general
* 1961. 44è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1956. 24è de la classificació general

## Referències

* ↑ «PETTINATI Giovanni». [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giovanni PETTINATI» (en italià). [Consulta: 26 novembre 2022].
* 1 2 «La storia di Romeo e Giulietta (in Pettinati) | Giro For Ghisallo», 11-03-2014. Arxivat de l'original el 2014-03-11. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ «L'addio al «gregario» Pettinati» (en italià) p. 37. La Stampa, 27-04-1994. [Consulta: 26 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Giovanni Pettinati a sitiodeciclismo.net
# Àrees Tribals Administrades Federalment (Pakistan)

Les Àrees Tribals Administrades Federalment són zones del Pakistan administrades fora de les quatre províncies. Les àrees cobreixen una regió de 27.220 km², i estan habitades per 3.138.000 habitants (2003). La capital és Peshawar.