OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cristóbal Henríquez Villagra

Cristóbal Henríquez Villagra (7 d'agost de 1996) és un jugador d'escacs xilè que té el títol de Gran Mestre des del 2017.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2020, hi tenia un Elo de 2603 punts, cosa que en feia el jugador número 1 (en actiu) de Xile. El seu màxim Elo va ser de 2603 punts, a la llista del gener de 2020 (posició 228 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Va aconseguir el títol del Mestre Internacional després de guanyar el Campionat Panamericà de la joventut del 2013 jugat al Brasil.
Fou subcampió del Campionat de Xile de 2014, i el va guanyar el 2015. En el Campionat del Món Sub-18 de 2014 va acabar en empatat en tercera posició (el campió fou Olexander Bortnyk).
El 2015 va acabar en empatat en segona posició al zonal de la FIDE a Asunción, llavors va guanyar el play-off contra tres Grans Mestres per classificar-se per a la Copa del Món del 2015, on va causar la major sorpresa a la primera ronda en derrotar el Gran Mestre Borís Guélfand, però fou derrotat a la segona ronda per Julio Granda.
El juliol de 2016 fou campió de l'Obert de Barberà amb 7 punts de 9, els mateixos punts que Murali Karthikeyan i Daniel Gurevich però amb millor desempat.

### Participació en olimpíades d'escacs

Henríquez ha participat, representant Xile, a l'Olimpíada d'escacs de 2014 amb un resultat de (+6 =1 –2), per un 72,2% de la puntuació i una performance de 2524.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Cristóbal Henríquez Villagra» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 desembre 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Xile"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Cristóbal Henríquez Villagra «FIDE». [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ Chilean Chess Federation, Cristóbal Henríquez es Maestro Internacional
* ↑ Mark Crowther, The Week In Chess 1008
* ↑ Mark Crowther, The Week In Chess 1062
* ↑ Mark Crowther, The Week In Chess 1038
* ↑ Chessdom, Sandro Mareco and Cristobal Henriquez Villagra qualify for FIDE World Cup, 4 maig 2015
* ↑ Alejandro Ramirez, Baku 1.
* ↑ «Classificació i resultats Obert Barberà 2016». chess-results.com. [Consulta: 13 juliol 2016].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Pebrot del piquillo

El pebrot del piquillo (del castellà pimiento del piquillo) és un tipus de pebrot produït a Lodosa (Navarra). El que és produït a Espanya està protegit per la Denominació d'Origen Piquillo de Lodosa. Se sol preparar al forn i es pot trobar envasat.

## Característiques

La forma és triangular al voltant de 7 cm de llarg, no gaire carnós, pell dura i un color vermell encès. S'admeten llistes verdes al llarg de la seva carn que es denominen "entremesclats" i que, paradoxalment agraden més als mateixos productors que als forans.
El més particular d'aquest producte és la forma de preparació per a l'envasament en llaunes. El procés consisteix a rostir, o bé en una superfície de carbó vegetal o mitjançant gas a través de bombos giratoris en què el pebrot durant procés mai han d'entrar en contacte amb l'aigua, ja que perdria l'aroma i el gust.

## Història

L'origen del pebrot es remunta a temps preincaics i se situa a l'Amèrica del Sud. En el seu primer viatge, Cristòfor Colom va dur a Europa els pebrots americans. Amb el pas dels anys es van desenvolupar diferents varietats de pebrots a Espanya, un d'ells és el pimiento del piquillo, majoritàriament conreat a Lodosa. Entre 1994 i 1996 es van exportar llavors d'aquesta hortalissa al Perú, que van ser sembrades i collides per empresaris peruans amb gran èxit. Avui aquest producte és fàcilment accessible al Perú per preus significativament menors que els de la varietat espanyola, i amb una qualitat similar.

## Preparacions

Se solen preparar farcits, a la paella (escalfats en paella amb una mica de sucre, una mica de vinagre de Mòdena, sal i oli fins que la salsa que deixen anar espesseixi i caramelitzi) o també en cru (amb una mica d'oli d'oliva verge, sal i alls laminats finament). Se solen acompanyar amb carn o amb truita de patates i peixs blaus. La seva preparació en forma de farciments és molt popular a causa de les característiques resistents de la seva pell que permet emprar qualsevol farciment, pot estar coberta de diverses variants, com ara botifarra amb arròs. de bacallà, etc.

## Referències

* ↑ «Pebrot». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ José Juan Higón, (2009), «Cuina sublim, però senzilla i popular» ,, pp: 272

## Enllaços externs

* Pebrot del piquillo de Lodosa Arxivat 2008-04-15 a Wayback Machine. a navarra.com
# Hans Grieder

Hans Grieder (Basilea, 12 de novembre de 1901 - 1973) va ser un gimnasta artístic suís que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà les nou proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en el concurs complet per equips, mentre en la resta de proves no destacà especialment, puix la dotzena posició en barres paral·leles va ser la millor posició obtinguda.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en el concurs complet per equips. En la resta de proves destaca la setena posició en la prova de barra fixa, mentre en les altres finalitzà més enllà de la desena posició.

## Referències

* 1 2 «Hans Grieder Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 abril 2018].
# Mircea Sfetescu

Mircea Sfetescu (Bucarest, 1905 - valor desconegut) va ser un jugador de rugbi a 15 romanès que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial. Era germà del també jugador de rugbi Eugen Sfetescu.
El 1924 va ser seleccionat per jugar amb la selecció de Romania de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze. Entre 1924 i 1927 jugà 4 partits amb la selecció nacional.

## Referències

* 1 2 «Mircea Sfetescu Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d'agost 2011. [Consulta: 13 desembre 2017].
* ↑ Mircea Sfetescu a espn
# Diabolik, qui ets?

Diabolik, qui ets? (italià: Diabolik chi sei?) és una pel·lícula d'acció criminal italiana de 2023 dirigida pels germans Manetti i basada en la tira còmica de Diabolik de 1968 Diabolik, chi sei? d'Angela i Luciana Giussani. Es va estrenar al 18è Festival de Cinema de Roma el 10 d'octubre de 2023 abans d'estrenar-se als cinemes d'Itàlia el 30 de novembre. Segueix els esdeveniments de la pel·lícula Diabolik del 2021 i Diabolik - Ginko all'attacco! del 2022. S'ha doblat i subtitulat al català.
El rodatge va tenir lloc a finals de 2022 a Trieste, Palmi i Dino.

## Referències

* ↑ Barraclough, Leo. «‘Diabolik’ Franchise Directors, the Manetti Brothers, on Why We Side With the Master Criminal: ‘He Pushes You to Be Free’ (EXCLUSIVE)». Variety, 01-11-2023. [Consulta: 8 desembre 2023].
* ↑ «Diabolik qui ets?». Goita què fan, ara!. [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Diabolik qui ets? a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Grando, Elisa. «Arriva il nuovo Diabolik dei Manetti Bros girato a Trieste: «Innamorati della città e di Monte Grisa»» (en italià). Il Piccolo, 20-11-2022. [Consulta: 8 desembre 2023].
* ↑ «C'è anche un pezzetto di Reggio Calabria in "Diabolik chi sei?"» (en italià). ReggioToday, 03-07-2023. [Consulta: 8 desembre 2023].
* ↑ Guido, Concetta. «E il re del terrore diventò Diabolik sull'Isola di Dino» (en italià). I Calabresi, 05-12-2023. [Consulta: 8 desembre 2023].
# Plàcid Soler i Bordas

Plàcid Soler i Bordas (Barcelona, 22 de novembre de 1903 - 14 de juliol de 1964) fou un jugador d'escacs català. Fundà la revista Els Escacs a Catalunya, que dirigí durant deu anys. Impulsà la creació del Torneig Nacional de Barcelona, organitzat pel Club Escacs Barcelona el 1926, en què participaren jugadors com Golmayo, Rey Ardid o Lafora.
S'inicià a l'Escola del Mar, i fou soci fundador del Club Escacs Barcelona (1921) i del Escacs Comtal Club (1923). Es proclamà campió de Catalunya individual (1924, 1931) i per equips amb el CE Barcelona (1921, 1922, 1923) i el Comtal EC (1924, 1925, 1931, 1933, 1940, 1944, 1950, 1951). Soler ha participat, representant Espanya, en tres Olimpíades d'escacs en els anys 1927, 1930 i 1931, amb un resultat de (+7 =14 –26), per un 29,8% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 1930 en puntuar 8 de 16 (+5 =6 -5), amb el 50,0% de la puntuació.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Plàcid Soler i Bordas». enciclopedia.cat. [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «Historial campions de Catalunya». escacs.cat. [Consulta: 25 maig 2016].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Hans Haußmann

Hans Haußmann (Heidelberg, 30 de març de 1900 - Heidelberg, 1 de setembre de 1972) va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip alemany en la competició d'hoquei sobre herba. Fou 4 vegades internacional entre 1925 i 1928.

## Referències

* ↑ «Hans Haußmann Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ Nationalspieler Herren a bremenhockey.de
# Miroslav Bartůšek

Miroslav Bartůšek (Praga, 11 d'agost de 1921 - 1985) fou un nedador txec que va competir sota bandera txecoslovaca durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar dues proves del programa de natació. En ambdues, 400 i 1.500 metres lliures, quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1947.

## Referències

* ↑ Miroslav Bartůšek a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 4 agost 2020].
# Djedkhepereu

Dejdkhepereu o Djedkheperew fou un faraó de la dinastia XIII, successor i probablement fill d'Hor I. El seu nom era Horus; el seu nebti era Djedmesu; l'Horus d'or fou Kharua; els altres noms no es coneixen complets. Va regnar uns dos anys.

## Referències

* ↑ K.S.B. Ryholt, The Political Situation in Egypt during the Second Intermediate Period, Carsten Niebuhr Institute Publications, vol. 20. Copenhagen: Museum Tusculanum Press, 1997, excerpts available online.
* ↑ Darrell D. Baker: The Encyclopedia of the Pharaohs: Volume I - Predynastic to the Twentieth Dynasty 3300–1069 BC, Stacey International, ISBN 978-1-905299-37-9, 2008, p. 86-87
# Luka Lenič

Luka Lenič (Ljubljana, 13 de maig de 1988), és un jugador d'escacs eslovè, que té el títol de Gran Mestre des de 2007. Tot i que va néixer a Split (Croàcia), va obtenir posteriorment la nacionalitat eslovena.
A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2017, hi tenia un Elo de 2650 punts, cosa que en feia el jugador número 1 d'Eslovènia. El seu màxim Elo va ser de 2659 punts, a la llista de maig de 2014.

## Resultats destacats en competició

Lenič va guanyar el Campionat del món Sub14 a Heraklion el 2002.
Ha guanyat quatre cops el Campionat d'escacs d'Eslovènia en els anys 2008, 2009, 2010 i 2013.
Del 30 de maig al 10 de juny de 2017, va prendre part en el Campionat d'Europa individual on va fer 7½ punts d'11 (+4–0=7), un punt per sota de Maksim Matlakov, Baadur Jobava i Vladímir Fedosséiev. Matlakov guanyà el torneig en el desempat. Amb aquest resultat li donà dret a participar el setembre a Tbilisi en la Copa del Món de 2017, on va derrotar a Laurent Fressinet per 4 a 2 a la primera ronda. A la segona ronda fou emparellat amb Fabiano Caruana que empatà a 1 a les partides clàssiques però derrotat a les partides ràpides de desempat per 1 a 3.

### Participació en olimpíades d'escacs

Lenič ha participat, representant Eslovènia, en sis Olimpíades d'escacs entre els anys 2002 i 2014 (dos cops com a 1r tauler), amb un resultat de (+17 =20 –12), per un 55,1% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 2010 en puntuar 8½ d'11 (+6 =5 -0), amb el 77,3% de la puntuació, amb una performance de 2718.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Luka Lenič» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 18 novembre 2017].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Eslovènia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 18 novembre 2017].
* ↑ «TWIC 420: World Youth Chess Championships». [Consulta: 18 novembre 2017].
* ↑ «Državno prvenstvo Slovenije za člane 2008». Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 18 novembre 2017]. (eslovè)
* ↑ «Državno prvenstvo 2009». Arxivat de l'original el 2011-05-11. [Consulta: 18 novembre 2017]. (eslovè)
* ↑ «European Individual Chess Championship 2017». Chess Results. [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «Arbre d'emparellaments». [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «FIDE World Cup 2017». theweekinchess.com. [Consulta: 18 novembre 2017].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Pere VI del Congo

Pedro VI Mvemba a Vuzi ou Elelo va ser awenekongo (governant titular) del regne del Congo del 1859 al 1891. Fou l'últim sobirà efectiu del regne. També conegut com a Pedro Elelo o Lefula, marquès de Katende, era un dels fills de Dona Isabella, germana del rei Enric III del Congo. Es va oposar al seu cosí i predecessor Álvaro Ndongo, fill d'una altra germana d'Enric III, quan ascendí al tron en 1857. Gràcies a la intervenció de les tropes portugueses pogué emparar-se del tro, amb el nom de "Pere V", ja que no reconeixia al rei anterior i el considerava un usurpador, o bé en honor del rei Pere V de Portugal. En febrer de 1860 va fer assassinar a Kissembo el príncep Nicolas de Agua Rosada, fill d'Enric III del Congo que protestava contra la seva submissió.
La situació de Pedro VI Elelo mai va ser segura perquè temia les altres faccions reials com la del Kivuzi. A la mort d'Álvaro XIII del clan Kimpangu a Nkango, el seu germà o nebot Rafael (II) va continuar reclamant els drets del seu kanda des del territori controlat de Nkunga. De la mateixa manera, el successor d'André II de la facció Kitumba Mbemba, Dom Garcia Mbumba, va defensar els drets del seu llinatge des de la seva base a Mbanza a Mputo.
En aquest context, Pere VI va renovar la seva aliança amb Portugal el 1883 i, després de cancel·lar el tractat concedit a l'Estat Independent del Congo el mateix any, va acceptar el 1888 signar un tractat de vassallatge amb Portugal que confirmava el seu jurament d'adscripció l'any 1860, però que obria la porta a la colonització del país.
Durant el seu llarg regnat la monarquia del regne del Congo va perdre els seus últims vestigis d'autoritat i independència. Malgrat la forta resistència local, la regió del Congo es va incorporar progressivament a Angola i en part a l'Estat Independent del Congo, l'actual República Democràtica del Congo.
Va morir d'apoplexia el 14 de febrer de 1891 i va ser enterrat el setembre següent. El tron fou adjudicat al seu nebot Àlvar XIV del Congo.

## Referències

* ↑ Thornton, "Master or Dupe?" pp. 119-21.
* ↑ Bontinck, "Pedro V," pp. 7-8.
* ↑ Paul Briart Aux sources du fleuve Congo: Carnets du Katanga, 1890-1893 l'Harmattan Paris 2003 ISBN 2747594548 p. 22.

## Bibliografia

* François Bontinck (1982). "Pedro V, roi du Congo, face à la partage colonial," Africa (Rome) 37: 1-53.
* John Thornton (2000). "Kongo's Incorporation into Angola: A Perspective from Kongo," in Maria Emilia Madeira Santos, ed. A África e a instalação do sistema colonial (c. 1885-c. 1930). Lisbon: Instituto de Investigação Cientifica Tropical,e
* John Thornton (2011), "Master or Dupe? The Reign of Pedro V of Kongo," Portuguese Studies Review 19, 1-2: 115-132.
# Hans Minder

Hans Minder (28 d'agost de 1908 - valor desconegut) va ser un lluitador suís, especialista en lluita lliure, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes ploma del programa lluita lliure.

## Referències

* ↑ «Hans Minder Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 4 octubre 2018].
# Alik Gershon

Alik Gershon (nascut el 3 de juny de 1980 a Dnipropetrovsk, llavors a l'RSS d'Ucraïna), és un jugador d'escacs israelià, que té el títol de Gran Mestre des de 2000.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'octubre de 2020, hi tenia un Elo de 2460 punts, cosa que en feia el jugador número 36 (en actiu) d'Israel. El seu màxim Elo va ser de 2573 punts, a la llista de gener de 2003 (posició 188 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Gershon es va proclamar Campió del món Sub-14 el 1994 a Szeged, i Campió del món Sub-16 el 1996, a Cala Galdana. El 2000 guanyà el Campionat d'Israel (empatat amb Borís Àvrukh).
El 21 d'octubre de 2010 va establir un nou Guinness World Record de partides simultànies en enfrontar-se a 523 oponents a Tel-Aviv. Després de 18 hores i 30 minuts, va guanyar 454 partides (86%), en va perdre 11 i n'entaulà 58. Aquest rècord fou batut el 9 de febrer de 2011 per l'escaquista iranià Ehsan Ghaem-Maghami.

## Escriptor d'escacs

El 2007, el seu llibre San Luis 2005 (sobre el Campionat del món d'escacs de 2005 (FIDE), escrit conjuntament Igor Nor) va guanyar el premi Book of the Year de la Federació Anglesa d'Escacs.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Alik Gershon» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 desembre 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Israel"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Alik Gershon «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-01-09. [Consulta: 27 desembre 2011].
* ↑ «Classificació final del Campionat del món Sub-16, 1996». old.chess.gr. Arxivat de l'original el 2012-02-11. [Consulta: 26 desembre 2011].
* ↑ «Campionat del món Sub-16, Menorca 1996, classificació i partides» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 26 desembre 2011].
* ↑ «New simultaneous world record attempt in Israel». ChessBase.com, 15-10-2010. [Consulta: 27 desembre 2011].
* ↑ «Campionats del món per edats: campions» (en portuguès). brasilbase. [Consulta: 10 febrer 2014].
* ↑ «GM Alik Gershon sets new Guinness World Record for simultaneous games». Chessdom. Arxivat de l'original el 2010-10-26. [Consulta: 27 desembre 2011]. (anglès)
* ↑ Israeli GM Alik Gershon breaks simul world record, Chessbase, 25 d'octubre de 2010 (en anglès). Consultat el dia 26 de desembre de 2011 (anglès)
* ↑ «Ehsan Ghaem Maghami sets Guiness Chess Record». FIDE. [Consulta: 27 desembre 2011]. (anglès)
* ↑ «Alik Gershon and Igor Nor on San Luis 2005». ChessBase.com, 18-02-2008. [Consulta: 26 desembre 2011]. (anglès)
# Tossal de la Bassa

El Tossal de la Bassa és una muntanya de 728 metres que es troba al municipi de Biosca, a la comarca del Solsonès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Barcelona: Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2009 [Consulta: 26 juny 2019]. Arxivat 26 de juny 2019 a Wayback Machine.
# Miwako Motoyoshi

Miwako Motoyoshi (japonès: 本間三和子) (Osaka, 21 de desembre de 1960) és una nedadora japonesa, ja retirada, especialitzada en natació sincronitzada que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on disputà les dues proves del programa de natació sincronitzada. En ambdues, la prova per parelles, junt a Saeko Kimura, i la de solo, guanyà la medalla de bronze.

## Referències

* ↑ «Miwako Motoyoshi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 28 març 2020].
# Jack Lauterwasser

John Jacob "Jack" Lauterwasser (Londres, 4 de juny de 1904 - Somerset, 2 de febrer de 2003) va ser un ciclista anglès que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928.
Va guanyar una medalla de plata en la contrarellotge per equips, formant equip amb John Middleton i Frank Southall. En la contrarellotge individual acabà el cinquè.

## Referències

* ↑ BikeBiz. «Jack Lauterwasser, bike pioneer and racer, dies age 98» (en anglès britànic), 11-02-2003. [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Jack Lauterwasser». [Consulta: 3 novembre 2024].
# Lenka Ptáčníková

Lenka Ptáčníková o Lenka Ptacnikova, (nascuda el 16 de gener de 1976 a Txecoslovàquia), és una jugadora d'escacs islandesa, d'origen txec, i que té el títol de Gran Mestre Femení.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2173 punts, cosa que en feia la jugadora (femenina) número 1 (en actiu) d'Islàndia, i la número 58 absoluta del país. El seu màxim Elo va ser de 2317 punts, a la llista de març de 2010.

## Resultats destacats en competició

Ptacnikova ha estat dos cops Campiona femenina de la República Txeca, els anys 1994 i 1996, i un cop Campiona femenina d'Islàndia, el 2003. Va guanyar el campionat d'escacs nòrdic, a Finlàndia, el 2005.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Lenka Ptáčníková» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 30 novembre 2013].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Islàndia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 11 gener 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Lenka Ptáčníková «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 30 novembre 2013].
* ↑ Crowther, Mark. London Chess Center. The Week in Chess 566: Nordic Championship, 12 de setembre de 2005 [Consulta: 7 juliol 2009].
# Petra Nettelbeck

Petra Nettelbeck (nascuda Petra Krause, Hamburg, 12 de desembre de 1939 - finals de juny primer de juliol de 2017)) va ser entre 1962 i 1967 locutora de televisió a la NDR d'Hamburg, així com actriu i editora.

## Vida i carrera professional

Petra Krause tenia 21 anys i treballava com a venedora de llibres, quan el 17 de febrer de 1961 va saltar des del dormitori del seu apartament a la quarta planta d'un edifici d'apartaments a l'Adalbertstraße de Múnic, suposadament a causa de mal d'amor, però probablement fou per una depressió profunda. Ella mai en va parlar.
Petra Krause va sobreviure però quedà paraplègica. El presentador dels esports i el cap de cabaret (Lach- und Schießgesellschaft) Sammy Drechsel la va descobrir i la van contractar com a successora de la seva promesa Irene Koss per la NDR. Durant el seu primer any com a locutor de televisió, el públic no sabia que era paralítica. Al febrer de 1964 Petra Krause va conèixer al periodista i crític de cinema Uwe Nettelbeck al Festival de Cinema d'Oberhausen, i poc després es van casar a Hamburg.
El 1964 Petra Krause va actuar amb el paper principal a la pel·lícula Der Damm de Vlado Kristl.
El 1965 va néixer la seva primera filla, i el 1966 la seva segona filla Sandra Nettelbeck que avui és una reconeguda directora i guionista de cinema.
La família es va traslladar inicialment d'Hamburg al poble de Luhmühlen. Van fundar una editorial i van publicar la revista Die Republik. Més tard, Nettelbeck i el seu marit es traslladaren a França.

## Premis

* 1964: premis Ondas 1964 a Barcelona com a presentadora de televisió estrangera més popular
* 1964: Bravo Otto de plata com a estrella de televisió femenina més popular
* 1965: Bravo Otto d'Or
* 1966: Bravo Otto d'Or

## Filmografia

* 1964 Der Damm (com a actriu; director: Vlado Kristl)
* 1968 Besonders wertvoll (com a productora)
* 1976–1978 Der kleine Godard an das Kuratorium Junger Deutscher Film (com a actriu)
* 1988 Die Wiese der Sachen (actriu)
* 2002–2004 E.K.G. Expositus – Die öffentlichen und die künstlerischen Medien (actriu)

## Referències

* ↑ «Petra Nettelbeck R.I.P.», 18-09-2017.
* ↑ Eheschließungen: Petra Krause. A: Der Spiegel Nr. 24/1964
* ↑ Über Der Damm. In: Edition Filmmuseum
* ↑ Daniel Kothenschulte: Porträt Sandra Nettelbeck. Schwach und stark zugleich. A: Frankfurter Rundschau vom 26. November 2009
* ↑ Peter Becker: Zum Tod des großen Filmkritikers Uwe Nettelbeck. A: Der Tagesspiegel vom 25. Januar 2007

## Enllaços externs

* Portades de Bravo des del 1965
* Bravo Otto 1966