OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Louis Raymond

Louis Bosman Raymond (Pretòria, Colònia del Cap, 28 de juny de 1895 − Johannesburg, Sud-àfrica, 30 de gener de 1962) fou un tennista sud-africà, guanyador d'una medalla d'or als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920.

## Carrera esportiva

Va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 realitzats a Anvers (Bèlgica), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova individual masculina en imposar-se al japonès Ichiya Kumagai en la final olímpica. En aquests Jocs també participà en la prova de dobles masculins fent parella amb Brian Norton, perdent en tercera ronda. Participà en la prova individual masculina dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París (França), si bé fou eliminat en primera ronda.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar sis vegades el campionat nacional sud-africà (1921-1924, 1930, 1931), quatre d'elles consecutives. Fou semifinalista en el Torneig de Wimbledon l'any 1924, on fou derrotat pel campió final Jean Borotra. En el 1927 va arribar a quarts de final del Roland Garros on fou superat per Bill Tilden. Entre els anys 1919 i 1931 va disputar deu eliminatòries de Copa Davis amb l'equip sud-africà, en les quals aconseguir deu victòries i onze derrotes. En l'edició de 1919 van arribar a semifinals.

## Jocs Olímpics
### Individual

| Any | Campionat | Oponent | Resultat |
| 1920 | Jocs Olímpics, Anvers, Bèlgica | Ichiya Kumagae | 5−7, 6−4, 7−5, 6−4 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Louis Raymond». [Consulta: 13 setembre 2024].
* ↑ «Tennis on the Podium - Take-off». [Consulta: 2 octubre 2006].
* ↑ «Wimbledon draws archive – 1924 Gentlemen's Singles». www.wimbledon.com. AELTC.
* ↑ «Davis Cup – Player Profile». ITF.

## Enllaços externs

* Louis Raymond a la Copa Davis (anglès)
# Renee O'Connor

Renee O'Connor (Katy, Texas, 15 de febrer de 1971) és una actriu estatunidenca de cinema i de sèries de televisió. El seu paper més famós va ser el de Gabrielle en la sèrie de televisió Xena: Warrior Princess, on interpretava l'acompanyant de la protagonista.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Personatge |
| 2009 | Ark | Connie |
| 2008 | Monster Ark | Eva Solomon |
| 2008 | Boogeyman 2 | Dra. Ryan |
| 2007 | Ghost Town - The Movie | Little Jack |
| 2007 | Diamonds and Guns | Ashley |
| 2005 | Xena: The 10th Anniversary Collection | Gabrielle |
| 2005 | Alien Apocalypse | Kelly |
| 2000 | Rubbernecking | Ashton |
| 1995-2001 | Xena: Warrior Princess | Gabrielle |
| 1995 | The Rockford Files: A Blessing in Disguise | Laura Sue Dean |
| 1995 | Follow the River | Bettie Draper |
| 1994 | Hercules: The Legendary Journeys | Deianeira |
| 1994 | Darkman II: The Return of Durant | Laurie Brinkman |
| 1994 | A Place For Sara | Sara |
| 1993 | The Flood: Who Will Save Our Children? | Leslie |
| 1993 | The Adventures of Huck Finn | Julia Wilks |
| 1993 | NYPD Blue - Oscar, Meyer, Weiner | Rebecca Sloane |
| 1993 | Sworn to Vengeance | Julia Wilks |
| 1992 | FBI: The Untold Stories - Blue Fiber | Oficial Renée Lanot |
| 1992 | FBI: The Untold Stories - Millionaire Murderer | Oficial Renée Lanot |
| 1991 | Stone Cold | Tinselteeth |
| 1991 | ABC Afrer School - The Less Than Perfect Daughter | Linda |
| 1991 | Changes | Jessica Adams |
| 1990 | False Identity | Angela Errickson |
| 1989 | Night Game | Lorraine Beasley |
| 1989 | Black Snow | Jennifer Winslow |
| 1989 | Match Point | Robin |
| 1989 | Teen Angel | Nancy Nichols |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* ROCweb
# Esquí de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1992

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 celebrats a la ciutat d'Albertville (França) es disputaren dues proves d'esquí de velocitat, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina, com a esport de demostració.
La competició se celebrà a les instal·lacions de Les Arcs i estigué marcada per la mort de l'esquiador suís Nicolas Bochatay durant els entrenaments de les finals. Aquesta fou l'única vegada que aquest esport ha format part del programa olímpic.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Prova masculina | Michael Prufer | Philippe Goitschel | Jeffrey Hamilton |
| Prova femenina | Tarja Mulari | Liss Pettersen | Renata Kolarova |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Finlàndia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Noruega | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Notes

* ↑ Com a esport de demostració les medalles aconseguides no es tenen en compte en el còmput general de medalles de cada país.

## Enllaços externs

* (anglès) PDF www.aafla.org - Albertville 1992 Arxivat 2011-05-26 a Wayback Machine.
# Francis Wilson

Frank Henry Wilson (1876 - ?) va ser un jugador de rugbi britànic que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la competició de rugbi, com a integrant de l'equip Moseley Wanderers RFC, que exercia d'equip nacional en aquesta competició.

## Referències

* ↑ «Frank Wilson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Lo Peladet

Lo Peladet és una muntanya de 1.465,5 metres d'altitud que es troba entre els municipis de Camarasa, en el seu enclavament de Rúbies, a la Noguera, i Llimiana al Pallars Jussà. Està situada justament al nord i damunt del poble de Rúbies.
Forma part de la carena del Montsec de Rúbies, a la part occidental d'aquesta serra, just al sud de la vila de Llimiana.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC
* Carena del Peladet, baixant al Pas de la Lloba, al Montsec de Rúbies
* Pulsatil-la vermella (Pulsatilla rubra). Presa a l'esquenall del Peladet

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Calculada amb les dades de l'Institut Cartogràfic de Catalunya (Portella Blanca - Tossal de les Torretes). [Consulta: 05/03/2014]
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Lo Peladet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Ine Schäffer

Inga "Ine" Schäffer (28 de març de 1923 - Victoria, 19 de març de 2009), nascuda Mayer-Bojana i més tard coneguda amb el nom de casada Ina Spreitz, va ser una atleta austríaca, especialista en el llançament de pes i de disc, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del llançament de pes del programa d'atletisme, rere Micheline Ostermeyer i Amelia Piccinini.
En el seu palmarès també destaquen els títols nacionals de pes de 1943 i 1948 i de disc de 1943 i 1949. Entre 1943 i 1950 va millorar el rècord nacional de pes en cinc ocasions. El 1952 emigrà al Canadà, on es va casar amb l'entrenador i posteriorment cineasta Karl Spreitz el 1953 i va ensenyar educació física a la Colúmbia Britànica.

## Millors marques

* Llançament de disc. 42,53 metres (1949)
* Llançament de pes. 13,27 metres (1950)

## Referències

* 1 2 3 Ine Schäffer a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Ina Spreitz - Obituary» (en anglès). [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Loren D

Lorenzo Macías, més conegut com Loren D (València, 1977) és un DJ i productor de música valencià.
Entra en contacte amb l'escena hip-hop i graffitera de la mà d'Inar, amic seu i també pioner d'ambdues escenes. Tots dos, juntament amb Jezie i Nega i altres, formaria part de NivelOskuro i 13 Pasos. A partir d'aquell moment s'especialitza com a DJ, produint per a entre d'altres, Los Chikos del Maíz, Charly Efe, Valtònyc, Machete en Boca o Tesa.

## Biografia

Als 7 anys es muda a Benetússer, on entra en contacte amb l'escena del hip-hop de la mà d'Inar i unes cintes de casset de Run DMC i Beastie Boys que li envien des d'Alacant, centre de l'escena valenciana en aquell moment. Comença com a DJ en jam sessions per a breakdancers. Inicialment signava com a Donk, però al ser el DJ de Nivel Oskuro canvià al nom actual escoltant Throw the dick de 2 live Crew.
El 1993 formen el grup graffiter Golden Syndicate Crew amb Jezie, origen de Nivel Oskuro després d'un viatge iniciàtic a Saragossa. En aquell moment, se centra en la música i deixa el graffiti. Amb el temps, els tres integrants de NivelOskuro s'ajunten a 13 Pasos, formació que se consolidaria amb els tres integrants juntament amb el Nega. Tot i l'èxit de Subterráneo Stylo, que aparegué a recopilatoris internacionals, un acord discogràfic malbaratat portà a que 13 Pasos tinguera menys activitat i finalment es dissolguera.
Tot i participar en els primers concerts de Los Chikos del Maíz, l'activitat musical de Loren D decau en aquell moment. Es reenganxa a la música gràcies a Arrap, que el busquen per a que produïsca la seua maqueta. A finals de la dècada del 2000 reuneix als principals representants de l'escena valenciana en un disc recopilatori La Naranja Mekánica, moment en què coneix a Charly Efe. Durant huit anys farien parella artística, fins que el DJ ho ha de deixar per incompatibilitats amb la seua vida personal.
Paral·lelament, Loren treballà amb altres artistes com Valtònyc, a qui li produeix el primer treball, Rap Rural, publicat per Mésdemil el 2011. A Tesa la coneix d'el Delito, produint-li des del primer disc. També col·laborà amb els inicis de Machete en Boca, a qui coneix de la mà de la Prima.

## Referències

* 1 2 Mejías, Toni. «Loren D (DJ y productor de rap): “Yo vivo el Hip hop como una afición, no aguantaría haciéndolo por obligación o por dinero”». Diari Público, 03-11-2018. [Consulta: 3 desembre 2019].
* 1 2 «El Premi Tresdeu Honorífic 2019 és per a Loren D». TresDeu. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ Fort, 2019, min. 48.30.
* ↑ Fort, 2019, 10.50.
* ↑ Fort, 2019, min. 8.
* ↑ Fort, 2019, min. 9.30.
* ↑ Fort, 2019, mins. 11.50-13.07.
* ↑ Fort, 2019, min. 19.20.
* ↑ Fort, 2019, min. 19.50.
* ↑ Fort, 2019, min. 21.20.
* ↑ Fort, 2019, min. 42.50.
* ↑ Fort, 2019, min. 22.40.
* ↑ Fort, 2019, min. 25.60.
* ↑ Fort, 2019, min. 27.
* ↑ Fort, 2019, min. 32.
* ↑ Fort, 2019, min. 33.
* ↑ Fort, 2019, min. 35.50.
* ↑ Fort, 2019, min. 46.30.

## Bibliografia

* Fort, Francesc. «Entrevista a Loren D». La Represa, desembre 2019.
# Adriana Cerezo Iglesias

Adriana Cerezo Iglesias (Alcalá de Henares, 24 de novembre de 2003) és una esportista espanyola que competeix en taekwondo.

## Trajectòria

Adriana Cerezo va néixer a Alcalá d'Henares en 2003. Va començar a practicar taekwondo amb quatre anys i més vaig trigar va començar a entrenar al Club Hankuk de San Sebastián de los Reyes. En 2019 es va convertir en campiona d'Europa de taekwondo sub-21. Va debutar en la categoria absoluta d'aquest esport a 2020.
L'abril de 2021, va guanyar la medalla d'or en la categoria de -49 kg en el Campionat Europeu de 2021, celebrat a Sofia Un mes després, va participar en el preolímpic celebrat en aquesta mateixa ciutat, obtenint una plaça per participar en la categoria de taekwondo de menys de 49 quilos en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020. L'altra convocada per la Comissió Tècnica de la Reial Federació Espanyola de Taekwondo, Cecilia Castro Burgos, no va aconseguir classificar-se per participar en la categoria de menys de 67 quilos.
El juliol de 2021, va aconseguir la medalla de plata en la categoria de -49 kg enfront de la tailandesa Panipak Wongpattanakit, després d'haver vençut en fases anteriors a la sèrbia Tijana Bogdanovic, a la xinesa Wu Jingyu i la turca Ruyike Yildrim. D'aquesta manera, Cerezo va aconseguir la tercera medalla consecutiva en uns Jocs Olímpics d'Espanya en taekwondo femení, després de la plata que Brigitte Yagüe va aconseguir a Londres 2012 i la d'Eva Calvo Gómez a Rio 2016.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2021 | Tòquio ( Japó) | 2 | –49 kg |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2021 | Sofia ( Bulgària) | 1 | –49 kg |

## Referències

* ↑ «Taekwondo CEREZO IGLESIAS Adriana - Tokyo 2020 Olympics» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2021-07-26. [Consulta: 2 agost 2021].
* 1 2 3 4 5 RTVE.es. «Tokyo 2020 | ¿Quién es Adriana Cerezo, primera medallista española?» (en castellà), 24-07-2021. [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ «Adriana Cerezo, campeona de Europa con 17 años» (en castellà), 08-04-2021. Arxivat de l'original el 2021-08-23. [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ «TaekwondoData» (en anglès). [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ «Adriana Cerezo, del instituto a Tokio sin escalas: "Mis padres no querían que pelease"» (en castellà), 24-07-2021. [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ Peris, Guillermo Peris. «Adriana Cerezo, clasificada para los Juegos de Tokio con 17 años» (en castellà). [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ RTVE.es. «Adriana Cerezo gana la primera medalla para España tras su plata en taekwondo» (en castellà), 24-07-2021. [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ Giovio, Eleonora. «Adriana Cerezo, la ‘niña maravilla’ del taekwondo es plata olímpica en Tokio» (en castellà), 24-07-2021. [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ «Adriana Cerezo: "Espero que esta medalla sea la primera de muchas"» (en castellà), 24-07-2021. [Consulta: 2 agost 2021].
# La Teuleria (Biosca)

La Teuleria és una masia del municipi de Biosca (Solsonès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de quatre façanes i tres plantes. A la façana sud, hi ha una entrada amb arc adovellat escarser, a la dovella central, hi ha la data de 1817. A cada costat de l'entrada, hi ha una petita obertura. A la planta següent, hi ha tres finestres amb llinda de pedra i ampit. Al darrer pis hi ha tres finestres amb llinda de pedra, la del centre amb ampit.
A la façana oest, hi ha una petita finestra amb ampit al segon pis. A la façana nord, hi ha una finestra al segon i una al tercer. A la façana est, hi ha dues finestres al segon pis. La coberta és de dos vessants (Est-Oest), acabada amb teules.
Adjunt a la façana est, hi ha un edifici que originalment tenia funció agrícola-ramadera. Té només una planta amb diverses obertures a la façana est. La coberta és d'un sol vessant (Est), acabada amb teules.

## Referències

* 1 2 3 «Mas de la Teuleria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Franciszek Bronikowski

Franciszek Bronikowski (Bydgoszcz, 25 de febrer de 1907 - Milanówek, 1 de desembre de 1964) fou un remer polonès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Fou l'avi del també remer Adam Bronikowski.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Edmund Jankowski, Leon Birkholc, Bernard Ormanowski i el timoner Bolesław Drewek.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat d'Europa de rem, el 1926 i 1929.

## Referències

* 1 2 «Franciszek Bronikowski Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 9 octubre 2018].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer m.Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 9 octubre 2018].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer o.Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 9 octubre 2018].

## Enllaços externs

* BRONIKOWSKI FRANCISZEK JAN (1907-1964) Arxivat 2006-09-08 a Wayback Machine. a Sylwetki polskich olimpijczyków (polonès)
# Mamma

Mamma (Μαμμή) fou un districte de Bizacena on el 536 l'eunuc Salomó amb 10.000 romans va derrotar a un exèrcit dels maures amb 50000 homes. Mamma era a la plana al costat del Djebel Truzza, prop de Kairuan.

## Referències

* ↑ Marco Fassadoni. Storia del Basso Impero da Costantino il Grande fino alla presa di Constantinopoli, Volum 6.
* ↑ Yves Modéran Chapitre 8. Les Maures de l'intérieur au temps de la reconquête byzantine
Viccionari
# Luigi Piotti

Luigi Piotti (Milà, 27 d'octubre de 1913 - Godiasco, 19 d'abril de 1971) va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## Trajectòria

Home de negocis adinerat que sovint i sense problemes, corre com a pilot privat amb cotxes comprats i matriculats per ell mateix, el 6 de juny de 1954 va guanyar les 12 hores d'Hyères en parella amb Maurice Trintignant, en un Ferrari 250 Monza de la seva propietat.
Va debutar a la setena i última cursa de la temporada 1955 (la sisena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant l'11 de setembre del 1955 el GP d'Itàlia al Circuit de Monza. Luigi Piotti va participar en un total de vuit curses puntuables pel campionat de la F1, repartides en quatre temporades diferents (1955-1958) assolí un sisè lloc com a millor posició.
L'any 1958 va participar per darrera vegada en una cursa de F1, a Mònaco, sense classificar-se, i es va dedicar a altres activitats extralaborals.

## Resultats

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Posició | Punts |
| 1955 | Scuderia Volpini | Arzani-Volpini | Maserati | ARG | MON | 500 | BEL | HOL | GBR | ITA NVS | | | | | - | 0 |
| 1956 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG Ret | MON | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE | | | | | - | 0 |
| 1956 | Luigi Piotti | Maserati | Maserati | | | | | | | ITA 6 | | | | | - | 0 |
| 1957 | Luigi Piotti | Maserati | Maserati | ARG 10 | MON NVQ | 500 | FRA | GBR | ALE | PES Ret | ITA Ret | | | | - | 0 |
| 1958 | Automobili OSCA | O.S.C.A. | O.S.C.A. | ARG NVQ | MON | HOL | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE | POR | ITA | MAR | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ «Luigi Piotti». [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «Sunday,», 19-04-2009. [Consulta: 3 març 2017].
* 1 2 3 «Luigi Piotti - Racing Profile» (en anglès). Motor Sport Magazine [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «Luigi Piotti (I) - All Results - Racing Sports Cars». [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «1954 Ferrari 250 Monza Scaglietti Spyder - Images, Specifications and Information». Ultimatecarpage.com [Consulta: 3 març 2017].
# Inge Beeken

Inge Beeken (Copenhaguen, 27 de maig de 1921 - Copenhaguen, 10 de juliol de 1987) fou una saltadora danesa que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on fou vuitena en la prova de palanca de 10 metres del programa de salts.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa de natació de 1938, per davant d'Ann-Margret Nirling i Suse Heinze.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Inge Beeken». [Consulta: 4 octubre 2020].
* 1 2 Inge Beeken a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 2 octubre 2020].
# Hou Yuzhuo

Hou Yuzhuo –en xinès, 侯 玉琢– (Baoding, 14 de novembre de 1987) és una esportista xinesa que va competir en taekwondo.
Va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012, obtenint una medalla de plata en la categoria de –57 kg. Va guanyar dues medalles d'or al Campionat Mundial de Taekwondo, en els anys 2009 i 2011.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 2 | –57 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2009 | Copenhaguen ( Dinamarca) | 1 | –57 kg |
| 2011 | Gyeongju ( Corea del Sud) | 1 | –57 kg |

## Referències

* ↑ «Hou Yuzhuo» Arxivat 2012-11-16 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
* ↑ «Hou Yuzhuo» en Taekwondodata.com (en anglès).

## Enllaços externs

* Perfil de The-Sports.org
# Lluc (Biosca)

Lluc és una masia del municipi de Biosca (Solsonès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. S'hi va per la pista que surt de Lloberola en direcció a Sant Climenç. A uns 5,5 km s'hi arriba.

## Descripció

És un edifici de dos cossos, el primer cos, té dues plantes i les golfes i quatre façanes. A la façana oest, a la planta baixa, a la dreta, hi ha una gran entrada amb arc rebaixat i porta de fusta de doble batent. A sobre hi ha una petita coberta. Al pis següent a la part esquerra hi ha un balcó amb barana de ferro, té llinda de fusta. A la dreta, a sobre de l'entrada, hi ha una finestra amb llinda de fusta.
A la façana sud, a la part dreta, sobresurt una estructura circular, que té funció de dipòsit. Al primer pis, hi ha una finestra amb llinda de fusta, a les golfes a la dreta, hi ha una petita obertura. A la façana est (l'oposada a la principal), la part dreta, pràcticament ocupada pel segon cos d'habitatge. Hi ha dues finestres al primer pis, i dues de més petites a les golfes. A la façana nord, a la planta baixa, a la dreta, hi ha una entrada amb arc de mig punt adovellat, a la seva esquerra, hi ha una entrada amb llinda de fusta. A la primera planta a la dreta, hi ha un balcó amb barana de ferro, a la seva esquerra hi ha una finestra amb llinda de pedra. Coberta de dos vessants, feta de bigues de fusta i teules.
El segon cos d'habitatge, està adjunt al primer, per la façana est. A la façana nord, hi ha una entrada amb llinda de fusta i porta de fusta, al pis següent, hi ha dues finestres la de la dreta, amb llinda de fusta i la de l'esquerra, amb llinda de pedra. A la façana sud, hi ha una petita finestra. A la façana est, hi ha un balcó amb barana de ferro. La coberta és de dos vessants, feta de bigues de fusta i teules.
Hi ha diversos edificis més amb funcions ramaderes.
A l'interior, hi ha una pica rentaplats, que es conserva des de la construcció de la casa. Forma una arcada de pedra encastada al mur del menjador.
A uns metres hi ha una petita ermita de quatre façanes i una planta. Té planta rectangular. A la façana principal,hi ha entrada rectangular i porta de fusta. A sobre té una petita obertura i una senzilla espadanya d'una sola obertura. L'interior la coberta és lleugerament apuntada. La podem datar aproximadament al segle xiv.

## Referències

* ↑ «Lluc (Biosca)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 6 7 «Mas d'en Lluc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Frank Amyot

Frank Amyot (Thornhill, 14 de setembre de 1904 - Ottawa, 21 de novembre de 1962) fou un piragüista canadenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va disputar dues proves del programa de piragüisme. Guanyà la medalla d'or en la competició del C-1 1000 metres, mentre en la prova del K-1, 1.000 metres quedà eliminat en sèries.

## Referències

* ↑ «Frank Amyot Olympic Results». sports-reference.com. [Consulta: 27 desembre 2018].