OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fèlix, Fortunat i Aquil·leu de Valença

Fèlix, Fortunat i Aquileu (Valença, Droma, s. II - 212) són tres figures possiblement llegendàries, creades a partir dels sants reals Fèlix i Fortunat d'Aquileia. Segons la tradició, foren màrtirs cristians durant les persecucions de Caracal·la.
Fèlix hauria sigut prevere, i Fortunat i Aquileu, els seus diaques; tots tres haurien nascut a Valença (Droma) i s'havien format a Lió. Des d'allí, el bisbe Ireneu de Lió els hauria enviat a Valença per evangelitzar la regió. Van convertir molta gent i dugueren a terme miracles, per la qual cosa foren detinguts per les autoritats romanes. Empresonats, uns àngels els haurien alliberats i els haurien ordenat de destruir les estàtues dels déus pagans dels temples. Així, Fèlix, Fortunat i Aquileu destorçaren les escultures de Mercuri, Saturn i Júpiter. Els tres tornaren a ésser capturats i torturats: els trencaren les cames, foren lligats a rodes i, finalment, decapitats, l'any 212.
La tradició apareix ja al segle vi a les addicions gal·licanes del martirologi de Sant Jeroni. Per l'aparició tardana, i la coincidència amb l'arribada a la ciutat de Valença d'unes relíquies dels sants d'Aquileia Fèlix i Fortunat, s'ha pensat que els sants Fèlix, Fortunat i Aquileu són el fruit d'un desdoblament hagiogràfic que volia explicar la presència de les relíquies en atribuir-les a uns fills de la ciutat, i fruit de la confusió del gentilici Achillei («d'Aquileia») amb un nom propi de persona. Es tractaria, doncs, de figures llegendàries i no van existir en la realitat, fora dels sants d'Aquileia.
G. de Manteyer pensa que hauria estat el bisbe Just de Lió qui, en tornar del concili d'Aquileia de 381, podria haver portat a Valença algunes relíquies dels dos sants. Les relíquies passaren al segle x al monestir de Saint-Chaffre i després al de Charlieu.
A la biblioteca diocesana de Vic es conserva un fragment en molt mal estat de l'inici de la Passió dels sants Fèlix, Fortunat i Aquil·leu de Valença que data del segle xii.

## Referències

* ↑ «Felix, Fortunatus and Achilleus» (en anglès). Book of Saints, 1921.
* ↑ «Sts. Felix, Fortunatus, & Achilleus -» (en anglès). Saints & Angels. Catholic Online. [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ Peloux, Fernand «Deux légendiers de l'ancien royaume bosonide? Réflexion sur la transmission manuscrite de l'hagiographie du sud de la province ecclésiastique de Vienne (ixe-xiie siècle)» (en francès). Bulletin du centre d'études médiévales d'Auxerre | BUCEMA, 22.2, 31-12-2018. DOI: 10.4000/cem.15670. ISSN: 1623-5770.

## Bibliografia

* Blanc, André «Le baptistère de Valence (Drôme)» (en francès). Gallia, 15, 1, 1957, pàg. 89, nota 10.
# Futbol a Puerto Rico

El futbol és el quart esport més popular a Puerto Rico per darrere del beisbol, basquetbol i boxa. És organitzat per la Federació Porto-riquenya de Futbol.

## Història

El futbol començà a practicar-se a Puerto Rico a començament de segle xx, principalment entre mariners al port de San Juan. No fou fins al 1911 que es fundà el primer club organitzat, el Comercio Sporting Club, el qual formà dos equips, el Minerva i el Mercurio. La primera copa organitzada fou la Copa Porananmiz. El 1913 es formaren el San Juan FC i Ponce Sporting Club. El 1914 es fundà el Celtics FC, primer club de la població anglòfona.

## Competicions

* Lligues:
** Liga de Puerto Rico (2018-19)
** Liga Nacional de Fútbol de Puerto Rico (2008-2015, desapareguda)
** Puerto Rico Soccer League (2008-2017, desapareguda)
** Campeonato Nacional de Fútbol de Puerto Rico (2005-2007, desapareguda)
** Liga Mayor de Fútbol Nacional (1997-2005, desapareguda)
** Torneo Nacional Superior (fins 2002, desapareguda)
* Copes:
** Copa Luis Villarejo
** Copa de Puerto Rico (desapareguda)

## Principals clubs

* Puerto Rico Islanders
* Puerto Rico FC
* Puerto Rico United
* CA River Plate Puerto Rico
* Sevilla FC Puerto Rico
* Bayamón Fútbol Club
* Criollos de Caguas FC

## Principals estadis

| # | Estadi | Seu | Capacitat |
| 1 | Estadi Juan Ramón Loubriel | Bayamón | 22.000 |
| 2 | Estadi Hiram Bithorn | San Juan | 18.264 |
| 3 | Estadi Francisco Montaner | Ponce | 16.000 |
| 4 | Estadi Roberto Clemente | Carolina | 12.500 |
| 5 | Mayagüez Athletics Stadium | Mayagüez | 12.000 |

## Referències

* ↑ Cesar Diaz. «Soccer in Puerto Rico: Existing and Evolving», 18-04-2011. [Consulta: 18 novembre 2017].
* ↑ «Puerto Rico U20’s Part of Changing Landscape». The New York Times [Consulta: 8 desembre 2013]. - «Glimmer of hope amid the gloom for Puerto Rican football», 03-09-2013. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2013. [Consulta: 8 desembre 2013].
* ↑ Reinaldo Álvarez, Luis Reinaldo Álvarez; Toni Lorenti. Fútbol puertorriqueño: crónica de alegrías, sueños y desencantos Tomo I (1911-1949). Museo Casa Roig, 2007, p. 45–56.

## Vegeu també

* Federació Porto-riquenya de Futbol
* Selecció de futbol de Puerto Rico
# Friedrich Adalbert Maximilian Kuhn

Friedrich Adalbert Maximilian Kuhn (1842–1894) va ser un botànic alemany. S'acostumava a anomenar-lo "Max," i a escriure sovint el seu nom com "Maximilian Friedrich Adalbert Kuhn." Va treballar amb Konrad H. Christ i Georg Heinrich Mettenius.

## Obres de Kuhn

* Kuhn, Maximilian Friedrich Adalbert. Beitrage zur Mexicanischem Farnflora. Halle. 1869.
* Kuhn, Maximilian Friedrich Adalbert. Filices Africanae. W. Engelmann, Lipsiae. 1868. i,233pp, 1 plate, 240 mm.
* Kuhn, Maximilian Friedrich Adalbert. Filices Deckenianae. Typis Breitkopfii & Haertelii, Lipsiae. 1867. 2,26,(2)pp, 220 mm.
* Kuhn, Maximilian Friedrich Adalbert. Filices Novarum Hebridarum. Wien. 1869.

## Enllaços externs

* - Maximilian Kuhn Filices africanae at the Internet Archive
* Wunschmann, Ernst, „Kuhn, Friedrich Adalbert Maximilian“, a: Allgemeine Deutsche Biographie 51 (1906)

## Notes

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Galeus murinus

Galeus murinus és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 63 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí que viu entre 475-1.200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Islàndia i les illes Fèroe.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Jonsson, G., 1992. Islenskir fiskar. Fiolvi, Reykjavik, Islàndia. 568 pp.
* ↑ Joensen, J.S. i Å. Vedel Tåning, 1970. Marine and freshwater fishes. Zoology of the Faroes LXII - LXIII, 241 p.
* ↑ Gordon, J.D.M., N.R. Merrett, O.A. Bergstad i S.C. Swan, 1996. A comparison of the deep-water demersal fish assemblages of the rockall trough and procupine seabight, eastern north Atlantic: continental slope to rise. J. Fish Biol. 49(Suppl. A):217-238.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Cortés, E., 1999. Standardized diet compositions and trophic levels of sharks. ICES J. Mar. Sci. 56:707-717.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres (Regne Unit).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Frontera entre Guinea i Libèria

La frontera entre Guinea i Libèria és la línia fronterera de traçat est-oest que separa el nord de Libèria del sud-oest de Guinea a l'Àfrica central, que entre Yalata i Niatande coincideix amb el curs del riu Saint-John. Separa els comtats liberians de Bong, Lofa i Nimba de la regió guineana de Région de Nzérékoré. Té 563 km de longitud. D'oest a est comença al trifini entre ambdós països amb Sierra Leone i acaba al trifini entre ambdós països amb Costa d'Ivori, als peus del mont Richard-Molard.
Donada la vulnerabilitat de la frontera als grups armats rebels, als conflictes i escaramusses esdevinguts al llarg del segle XX hi ha nombrosos refugiats d'ambdues bandes, lfrontera és considerada perillosa, i almenys als ciutadans estatunidencs se'ls ha recomanat prendre tota classe de precaucions quan viatgen a qualsevol dels dos països.

## Referències

* ↑ «Libèria». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ «Guinea». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ «GUINEA: Refugees criss-cross a fluid and volatile border».
* ↑ «Guinea 2009 Crime & Safety Report».

## Enllaços externs

* « Guinea – Liberia Boundary », International Boundary Study, No. 131 – December 15, 1972
# Frontera entre Gàmbia i Cap Verd

La frontera entre Gàmbia i Cap Verd consisteix en un segment marítim a l'oceà Atlàntic fins a Banjul. No hi ha cap tractat bilateral sobre la delimitació ni tractat amb el Senegal sobre la posició del trifini
La frontera entre el Senegal i Gàmbia és definida pel paral·lel 13 ° 35'36" Nord i el trifini se situa a 185 milles de qualsevol costa. L'altre punt exterior se situa a 200 milles de l'illa capverdiana de Maio.
Tanmateix, aquesta frontera és evocada el 2009 en una nota preliminar sobre els límits de la plataforma continental.
El 2010, Cap Verd, Gàmbia, Guinea Bissau, Guinea, Mauritània i el Senegal van signar un acord, sota els auspicis de Noruega, per fixar les seves zones marítimes, potencialment riques en petroli i gas.

## Referències

* ↑ Information préliminaire indicative des limites extérieures du plateau continental et description de l'état de préparation pour la soumission à la Commission des limites du plateau continental
* ↑ Accord sur les frontières maritimes entre six pays
# Franz Dusika

Franz "Ferry" Dusika (Viena, 31 de març de 1908 - Ídem, 12 de febrer de 1984) va ser un ciclista austríac, que s'especialitzà en la pista. El 1932, va guanyar la medalla de bronze al Campionat del món amateur en velocitat darrere de l'alemany Albert Richter i l'italià Nino Mozzo.
Va participar en els Jocs Olímpics de 1928 i 1936.

## Referències

* ↑ «El alemán Richter gana el titulo de velocidad amateur». Mundo Deportivo, 04-09-1932 [Consulta: 23 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Garrí

Un garrí o porcell és un porc que mama de la seva mare. En contextos culinaris, un garrí és sacrificat entre les dues i les sis primeres setmanes. Tradicionalment es cuina sencer, sovint a la torrefacció; en diverses cuines. Se sol preparar per a ocasions i reunions especials.
La carn del garrí és pàl·lida i tendra i la pell cuita és cruixent, per tant es pot utilitzar per a fer llardons. La textura de la carn pot ser una mica gelatinosa per la quantitat de col·lagen que hi ha en un porc jove.

## Vegeu també

* Kalua
* Garrí rostit

## Enllaços externs

* Oficina de l'Estat de Baviera per a la seguretat i la salut (LGL): Comentaris sobre el garrí (alemany)
# Gautxo menut

El gautxo menut (Agriornis murinus) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) que habita matolls del centre i sud-est de Bolívia, oest del Paraguai i oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Gautxo menut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Fundació d'Investigacions Marxistes

La Fundació d'Investigacions Marxistes (castellà Fundación de Investigaciones Marxistas) és una entitat cultural privada promoguda pel Partit Comunista d'Espanya. Es va constituir en Madrid l'any 1978 i va ser reconeguda per Ordre del Ministeri de Cultura el 21 de juliol de 1980.
L'objecte de la fundació és el de "promoure, impulsar i organitzar estudis, seminaris, debats, biblioteques, centres de documentació, publicacions, ajuda al desenvolupament i, en general, tota classe d'activitats i iniciatives, en l'àmbit de la cultura, les arts, les ciències i la cooperació internacional, inspirant-se en el marxisme com a corrent teòric i política les finalitats de la qual són l'alliberament de l'ésser humà, la solidaritat internacional i la transformació de la societat". També s'encarrega de la custòdia de l'Arxiu Històric del PCE.

## Vegeu també

* PCE Partit Comunista d'Espanya
* Mundo Obrero Periòdic Mensual del Partit Comunista d'Espanya

## Referències

* 1 2 La Fundación. Introducción
* ↑ Archivo histórico del PCE

## Enllaços externs

* (castellà) Pàgina de la Fundación de Investigaciones Marxistas (FIM)
* Revista de crítica literaria marxista a Dialnet
# Gilles Peress

Gilles Peress (França, 1946) és un fotoperiodista francès establert als Estats Units. Viu i treballa a Nova York. Corre l'any 1971, quan Peress decideix dedicar-se a la fotografia i s'interessa pels conflictes ètnics i les tensions entre les cultures. El 1979, Gilles Peress recorre l'Iran durant cinc setmanes, en plena revolució: de tornada, porta un testimoni molt personal publicat a l'obra Telex Iran: In the Name of Revolution. En els anys vuitanta, torna a Irlanda del Nord i comença a treballar en el seu projecte Power in the Blood que passa a formar part d'un projecte encara en curs, Hate Thy Brother, un cicle d'històries documentals que denuncien la intolerància i la reaparició del nacionalisme i el tribalisme arreu del món. Farewell to Bosnia i The Silence, dues sèries sobre la guerra de Bòsnia i el genocidi de Rwanda, són les primeres obres publicades d'aquest cicle.

## Referències

* ↑ «Gilles Peress». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Gilles Mas

Gilles Mas (Condrieu, 5 de gener del 1961) va ser un ciclista francès professional del 1983 al 1999. Un cop retirat, s'ha dedicat a la direcció esportiva concretament a l'equip AG2R La Mondiale.

## Palmarès

* 1982
** 1r a la Ruta de França i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour de Bearn-Aragó
* 1990
** Vencedor d'una etapa al Tour del Tarn i la Garona

### Resultats al Tour de França

* 1984. 29è de la classificació general
* 1985. 37è de la classificació general
* 1986. 47è de la classificació general
* 1987. 32è de la classificació general
* 1988. Abandona (19a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1984. 32è de la classificació general
* 1985. 25è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Fumiko Enchi

Fumiko Enchi (japonès: 円地文子) (Asakusa-ku, 2 d'octubre de 1905 - Ikenohata, 12 de novembre de 1986) era el pseudònim de Fumiko Ueda, una de les escriptores més importants durant el període Showa al Japó. Com a escriptora, Enchi és més coneguda per les seves exploracions sobre les idees de sexualitat, gènere, identitat humana i espiritualitat.

## Obres
### Novel·les

* Kaze no gotoki kotoba (The Words like the Wind, 1939)
* Ten no sachi, umi no sachi (The Treasures of Heaven and Sea, 1940)
* Shunju (Spring and Autumn, 1943)
* Onna Zaka (The Waiting Years, 1949-1957), English translation by John Bester.
* Onna Men (Masks, 1958), English translation by Juliet Winters Carpenter.
* Nama miko monogatari (A Tale of False Fortunes, 1965), English translation by Roger Kent Thomas.
* Saimu (Growing Fog, 1976)

### Obres d'un acte

* Furusato (Un lloc de naixement, 1926)
* Banshu soya (Una sorollosa nit a finals de primavera, 1928)

### Traduccions

* Enchi Genji, una traducció del Genji Monogatari al japonès modern.

## Guardons

* 1969 Tanizaki Prize---Shu wo ubau mono; Kizu aru tsubasa; Niji to shura (朱を奪うもの/傷ある翼/虹と修羅

## Referències

* ↑ Rimer, J. Thomas. The Columbia Anthology of Modern Japanese Literature (en anglès). Columbia University Press, 2011-11-15, p. 170. ISBN 978-0-231-53027-9.
* ↑ Schierbeck, Sachiko Shibata; Edelstein, Marlene R. Japanese Women Novelists in the 20th Century: 104 Biographies, 1900-1993 (en anglès). Museum Tusculanum Press, 1994, p. 112. ISBN 978-87-7289-268-9.
* ↑ Osborne, Hannah «Writing behind the scenes: stage and gender in Enchi Fumiko's works» (en anglès). Asian Studies Review, 41, 1, 02-01-2017, pàg. 161–162. DOI: 10.1080/10357823.2016.1253130. ISSN: 1035-7823.

## Vegeu també

* Literatura japonesa

## Enllaços externs

* Figures literàries de Kamakura Arxivat 2010-02-06 a Wayback Machine.
# Gabriele Colombo

Gabriele Colombo (Varese, 11 de maig de 1972) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1994 i 2007. Durant la seva carrera professional aconseguí una desena de victòries, destacant per damunt de totes la victòria a la Milà-Sanremo de 1996.
És fill d'Ambrogio Colombo i net de Luigi Macchi, ambdós ciclistes.

## Palmarès

* 1989
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Rüebliland
* 1993
** 1r de la Milà-Rapallo
* 1995
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
* 1996
** 1r a la Milà-Sanremo
** 1r al Giro de Sardenya
** 1r al Giro de Calàbria i vencedor d'una etapa
** 1r a la Settimana Ciclistica Internazionale Coppi e Bartali
* 1998
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
* 2000
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Euskadi

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1996. abandona
* 1997. abandona
* 1998. 52è de la classificació general
* 2001. 65è de la classificació general
* 2002. 130è de la classificació general
* 2003. 63è de la classificació general
* 2004. 117è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1995. 51è de la classificació general
* 1999. 125è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2000. abandona

## Referències

* 1 2 «COLOMBO Gabriele 1». [Consulta: 21 novembre 2022].
* ↑ «Edición del diumenge 24 març 1996, Página 40 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com». [Consulta: 21 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Gabriele COLOMBO» (en italià). [Consulta: 21 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Gabriele Colombo a sitiodeciclismo.net
# Gerald Drayson Adams

Gerald Drayson Adams (Winnipeg, 26 de juny de 1900 - Las Cruces, 23 d'agost de 1988) fou un guionista canadenc. Fou agent literari abans de ser guionista. Es va especialitzar en pel·lícules d'acció, cinema negre i sobretot westerns. Va ser coautor de les històries originals de Dead reckoning (1947) o Between midnight and dawn (1950) i autor únic de les històries originals de His kind of woman (1951), The black sleep (1956) o Kissi'n cousins (1964). Coguionista de The big steal (1949), The desert Hawk (1950), Armoned car robbery (1950) i Untamed frontier (1952) entre d'altres.

## Filmografia

* The Miracle Kid (1941)
* Duke of the Navy (1942)
* A guy, a Gal and a Pal (1945)
* Tell it to a star (1945)
* The Invisible Informer (1946)
* The magnificent Rogue (1946)
* Dead Reckoning (1947)
* Old Los Angeles (1948)
* The Plunderers (1948)
* The Gallant Legion (1948)
* The Big Steal (1949)
* Armored Car Robbery (1950)
* The Desert Hawk (1950)
* Between Midnight and Dawn (1950)
* The princess of Samarkand (1951)
* The Prince Who Was a Thief (1951)
* His kind of woman (1951)
* The Lady from Texas (1951)
* The Golden Horde (1951)
* The Sea Hornet (1951)
* Flame of Araby (1951)
* Flaming Feather (1952)
* The Battle at Apache Pass (1952)
* Steel Town (1952)
* The Duel at Silver Creek (1952)
* Son of Ali Baba (1952)
* Untamed Frontier (1952)
* Wings of the Hawk (1953)
* Three Young Texans (1954)
* Princess of the Nile (1954)
* The Gambler from Natchez (1954)
* Taza, son of Cochise (1954)
* Chief Crazy Horse (1955)
* Duel on the Mississippi (1955)
* Three Bad Sisters (1956)
* The Black Sleep (1956)
* Gun Brothers (1956)
* War Drums (1957)
* Tomahawk Trail (1957)
* Affair in Reno (1957)
* Mission of Danger (1959)
* Frontier Rangers (1959)
* Mission of Danger (1960)
* Gun Fight (1961)
* Fury River (1961)
* Gold, Glory and Custer (1962)
* The Wild Westerners (1962)
* Kissin' Cousins (1964)
* Harum Scarum (1965)

## Referències

* ↑ Coma, Xavier. Diccionari del cinema negre. Barcelona: Edicions 62 (La cua de palla), 1990, p. 11. ISBN 84-297-3083-4.
# Geschieberita

La geschieberita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom de la veta Geschieber, una de les vetes més importants de Jáchymov.

## Característiques

La geschieberita és un sulfat de fórmula química K₂(UO₂)(SO₄)₂·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional el 2014, sent publicada l'any 2015. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 4537/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Svornost, a la localitat txeca de Jáchymov, al Districte de Karlovy Vary (Regió de Karlovy Vary, República Txeca), on es troba en forma d'agregats cristal·lins de color verd brillant, normalment associada a guix i a adolfpateraïta. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Geschieberite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 setembre 2022].
# Glacera O'Higgins

La glacera O'Higgins és una glacera ubicada al Parc Nacional Bernardo O'Higgins, Xile. És una de les principals glaceres del camp de gel patagó sud. El cim del volcà Lautaro forma la part superior de la zona d'acumulació de la glacera. La major part de la glacera és part de l'altiplà de Camp de Gel. Flueix cap a l'est en direcció al llac O'Higgins i fa a uns 2 km d'ample al seu terminal. La glacera es troba actualment en retroces a causa de l'escalfament global.

## Referències

* ↑ USGS. «P 1386-I - Chile and Argentina - Wet Andes: Southern Patagonian Andes». Arxivat de l'original el 2008-02-22. [Consulta: 19 març 2007].
* ↑ MOTOKI, Akihisa, ORIHASHI, Yuji, NARANJO, José A; etal «Geologic reconnaissance of Lautaro Volcano, Chilean Patagonia». Revista Geológica de Chile. Rev. geol. Chile. [online], 33, 1, 01-01-2006, pàg. 177–187. DOI: 10.4067/S0716-02082006000100008. ISSN: 0716-0208 [Consulta: 19 març 2007].
# Gaia

* No s'ha de confondre amb Gaya.
«Gaia» té aquests significats:
* Gaia (porció de terra), porció de terreny irregular
* Missió Gaia, observatori espacial de l'Agència Espacial Europea
* Gaia o Gea, deessa de la fertilitat
* Gaia o Gayya, reis dels massils de Numídia occidental
* Hipòtesi Gaia, hipòtesi introduïda per James Lovelock que interpreta el planeta Terra com a superorganisme
* Vila Nova de Gaia, ciutat a la regió del gran Porto (Portugal)