OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vicenç Rodes i Àries

Vicenç Rodes i Àries fou un pintor valencià.

## Biografia

Estudià a l'Escola de Dibuix d'Alacant i fou pensionat per continuar els seus estudis a l'Acadèmia de Sant Carles de València, on es diplomà el 1815 i en fou acadèmic supernumerari el 1817 i de mèrit el 1818. Conreà la miniatura i el retrat al pastel, tècnica que fou la seva gran especialitat. El 1820 anà a Barcelona per a fer el Retrat del Comte de Santa Clara, i amb el temps esdevingué retratista de referència de la burgesia catalana. En morir Salvador Mayol (1834), el succeí com a cap de la sala de pintura de l'Escola Llotja, de la que serà director interí el 1837 i director general des del 1840 fins a la seva mort. El 1850 fou nomenat acadèmic de l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi i de Sant Lluís de Saragossa. Va morir a Barcelona el 1858.

## Obra

Autor dels retrats de Ferran VII, del General Castaños, del Comte d'Espanya, del General de la Rocha, etc. Té obra a l'Acadèmia de Sant Jordi (Abraham i Agar, 1834; Retrat de Damià Campeny, 1838) i al Museu Nacional d'Art de Catalunya. Pintor d'estil neoclàssic, amb certa influència del pintor francès Ingres, els seus retrats destaquen pel seu gran realisme.

## Enllaços externs

* Professors i assignatures de l'Escola de Belles Arts de Barcelona (1850-1900)

## Referències

* ↑ «Defuncions 1858, f. 105». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 23-01-1858.
* 1 2 3 4 5 6 Pascual Garnería, Sergio; Tébar, Pilar. «Introducció». A: Vicente Rodes Aries. El estudio del natural. València: Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana, 2018, p. 9. ISBN 978-84-482-6284-6.

## Bibliografia

* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9.
# Sleim Ammar

Sleim Ammar (àrab: سليم عمار, Slaym ʿAmmār) (Sussa, Tunísia, 30 de juny de 1927 - Le Plessis-Robinson, França, 6 de novembre de 1999) va ser un psiquiatra, psicoanalista i poeta tunisià. Va ser un dels fundadors de la psiquiatria al Magrib i també membre corresponent de l'Acadèmia Àrab de Damasc.
Nascut el 30 de juny de 1927 a Sussa, la seva formació va concloure amb un doctorat en medicina obtingut a la Facultat de Medicina de París l'any 1954. Després va esdevenir professor honorari de psiquiatria i psicologia mèdica a la Facultat de Medicina de Tunis el 1984. Va ser escollit vicepresident de la Societat Internacional per a la Història de la Medicina l'any 1994.

## Obres

* En souvenir de la médecine arabe - Quelques-uns de ses grands noms, Tunis, Imprimerie Bascone & Muscat, 1965.
* Poème de la médecine arabe, Tunis, Alif, 1990, 153 p., ISBN 978-9973716187.
* Autopsie de la guerre, Tunis, L'Art de la composition, 1992, 168 p., ISBN 978-9973172563.
* Poème de la folie, Tunis, L'Art de la composition, 1993, 302 p., ISBN 978-9973173843.
* Ibn Al Jazzar et l'école médicale de Kairouan, Sussa, Faculté de médecine Ibn El Jazzar de Sousse, 1994, 135 p., ISBN 978-9973174802.
* Itinéraires: 153 poèmes écrits de 1987 à 1993, 1995, 387 p., ISBN 978-9973175243.
* Problèmes de notre temps: 167 poèmes écrits de 1988 à 1995, Ben Arous, Imprimerie principale, 1996, 479 p., ISBN 978-9973176493.
* Abû Bekr Er-Razi, Rhazès: le Galien des arabes, 1997, 200 p., ISBN 978-9973177575.
* Ibn Sina Avicenne: la vie et l'œuvre, Tunis, L'Or du Temps, 1998, 134 p., ISBN 978-9973757432.

## Premis

* 1966: Académie nationale de médecine, Paris
* 1973: Premier prix intermaghrébien de médecine, Tunis
* 1984: Prix Médecine Maghreb, Paris
* 1986: Prix national de la vulgarisation scientifique, Tunis
* 1992: Prix international de psychiatrie de la Fondation Saugstad (shared), Oslo

## Referències

* ↑ «Ammar Abdessalem Ben Hedi». deces.matchid.io. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ «Sleim Ammar (Tunis, Tunisie)». biusante.parisdescartes.fr. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ Faure, Henry: Les conditions familiales de développement de la schizophrénie; Bulletin de psychologie, 1973; 27 February 2024
* ↑ «L'exclusion : extrait de Poème de la folie du pionnier de la psychiatrie maghrébine Sleim Ammar» (en francès). jomhouria.com, 31-05-2018. [Consulta: 27 febrer 2024].

## Bibliografia

* Hommage à Sleïm Ammar : l'homme et l'œuvre, Carthage, Beït El Hikma, 2000, 192 p. (ISBN 978-9973929600).
# Henri Peslier

Henri François Peslier (Uzel, Costes del Nord, 4 de gener de 1889 - París, 12 de maig de 1912) va ser un nedador i waterpolista francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo, tot formant part del Libellule de Paris.
Com a nedador aconseguí quatre campionats nacionals entre 1900 i 1903.

## Referències

* ↑ «Henri Peslier Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 20 octubre 2015].
# Vladímir Txutxelov

Vladímir Txutxelov (en rus: Владимир Чучелов); (nascut el 28 de setembre de 1969 a la Unió Soviètica), és un jugador d'escacs belga d'origen rus, que té el títol de Gran Mestre des de 1995. El 2010 la FIDE li va atorgar el títol de FIDE Senior Trainer, el màxim títol d'entrenador internacional.
Tot i que es manté inactiu des de desembre de 2013, a la llista d'Elo de la FIDE del gener del 2020, hi tenia un Elo de 2554 punts, cosa que en feia el jugador número 3 de Bèlgica. El seu màxim Elo va ser de 2608 punts, a la llista de juliol de 2003 (posició 95 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

En Txutxelov va guanyar el Campionat de Bèlgica el 2000. Ha aparegut quatre cops al Top 100 de la llista d'Elo de la FIDE, amb un màxim de puntuació de 2608.
D'entre les seves victòries en torneig destaquen les d'Hamburg HSK (1991), Gifhorn international (1992), i la 17a edició de l'Obert d'escacs de Cappelle-la-Grande, el (2001), on fou campió tot i empatar a punts amb el noruec Einar Gausel; hi participaven 702 jugadors, amb 92 Grans Mestres i 72 MI’s.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Vladímir Txutxelov» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 16 juny 2011].
* ↑ «Llista de Senior FIDE Trainers» (en anglès). Fide.com. [Consulta: 16 juny 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Bèlgica"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 gener 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Vladímir Txutxelov «benoni.de». Arxivat de l'original el 2014-12-13. [Consulta: 16 juny 2011]. (alemany)
* ↑ «Palmarès de Campions de Bèlgica (fins a 2006)» (en neerlandès). Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 20 juny 2011].
* ↑ Aparicions al Top 100 de Txutxelov
* ↑ «17e Open International de Cappelle-la-Grande 2001, Classement final» (en francès). cappelle-chess.fr. Arxivat de l'original el 6 de març 2011. [Consulta: 10 abril 2011].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Vladímir Txutxelov a «chessmetrics.com». [Consulta: 16 juny 2011]. (anglès)
* Bartelski, Wojciech. «Fitxa de Vladímir Txutxelov a OlimpBase» (en anglès). olimpbase.org. [Consulta: 16 juny 2011].
# Roman Maikin

Roman Maikin (en rus Роман Майкин) (Sant Petersburg, 14 d'agost de 1990) és un ciclista rus, professional des del 2013 i actualment a l'equip Pingtan International Tourism Island Cycling Team.
El 2013 va ser suspès per sis mesos després de donar positiu per fenoterol al Campionat nacional en ruta.

## Palmarès

* 2013
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi de Sotxi
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Tour de Kuban
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Estònia
** Vencedor d'una etapa al Tour del Llemosí
* 2020
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Sèrbia
* 2022
** Vencedor de 2 etapes a la Ho Chi Minh City TV Cup
* 2024
** 1r al Tour de Huangshan i vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Roman Maikin». UCI.org. Union Cycliste Internationale. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «La Federación de Rusia sanciona a cuatro corredores y al médico del RusVelo». biciciclismo.com, 04-09-2013 [Consulta: 18 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Pierre Petiteau

Pierre Petiteau (La Rèula, Gironda, 14 de maig de 1899 - Bordeus, Gironda, 9 d'abril de 1974) va ser un jugador de rugbi a 15 francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va ser seleccionat per jugar amb la selecció francesa de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de plata.
A nivell de clubs jugà al Stade Bordelais, al Racing Club de France, equip amb el qual fou finalista del Campionat de França de rugbi a 15 de 1919-1920, i al FC Auch.

## Referències

* ↑ «Pierre Petiteau Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 27 setembre 2017].
* ↑ «Petiteau Pierre». Arxivat de l'original el 8 d’abril 2016. [Consulta: 23 desembre 2010].
# Iivo Nei

Iivo Nei (Tartu, 31 d'octubre de 1931), és un jugador d'escacs estonià, que té el títol de Mestre Internacional des de 1964.

## Resultats destacats en competició

El 1947, al començament de la seva carrera, en Nei fou 3r a Leningrad (Sant Petersburg) al VI Campionat júnior de l'URSS (el campió fou Víktor Kortxnoi). El 1948, empatà al primer lloc amb Kortxnoi a la VII edició del Campionat júnior de l'URSS, a Tallinn.
En Nei va guanyar vuit cops el Campionat d'Estònia (1951, 1952, 1956, 1960–1962, 1971, i 1974). El 1955, empatà als llocs 3r-6è al Campionat bàltic a Pärnu (el campió fou Paul Keres). El 1960, empatà als llocs 14è–15è al 27è Campionat de l'URSS a Leningrad (el campió fou en Kortxnoi). El 1961, va guanyar el Campionat bàltic a Palanga. El 1962, guanyà a Tartu. El 1963, guanyà novament el Campionat bàltic a Estònia, i repetí triomf el 1964, a Pärnu. El 1964, empatà al primer lloc amb Keres al Torneig Hoogevens de Beverwijk. El 1965, fou segon, rere Vladas Mikėnas, al Campionat bàltic a Palanga.
En Nei fou un dels segons de Borís Spasski (conjuntament amb Iefim Hèl·ler i Nikolai Kroguius) pel Matx pel Campionat del món de 1972 Fischer vs. Spasski.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica d'Iivo Nei» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 31 octubre 2011].
* ↑ R.G. Wade, Soviet Chess, p. 188. (anglès)
* ↑ «Historial de campions del Campionat d'Estònia (1923-2005)» (en estonià). vabaettur.ee. Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 31 octubre 2011].
* ↑ «Taula de creuaments del Hoogovenstoernooi 1964». tatasteelchess.com. Arxivat de l'original el 2013-01-08. [Consulta: 1r novembre 2011].

## Enllaços externs

* Estimació Elo d'Iivo Nei a «chessmetrics.com». [Consulta: 1r novembre 2011]. (anglès)
* Bartelski, Wojciech. «Fitxa d'Iivo Nei a OlimpBase» (en anglès). olimpbase.org. [Consulta: 1r novembre 2011].
# Societat Filològica Friülana

Societat Filològica Friülana (friülà Societât filologjiche furlane) fou una societat fundada el 23 de novembre de 1919 a Gorizia. Entre els membres fundadors hi havia personatges importants de la literatura furlana com Giovanni Lorenzoni (primer president), Bindo Chiurlo, Ugo Pellis, Ercole Carletti. Va rebre el nom de Filològica en honor del lingüista de Gorizia Graziadio Isaia Ascoli, fundador dels estudis de dialectologia a Itàlia i que va escriure articles científics sobre el friülà a l'Arxiu Glotològic Italià (Saçs ladins, 1873).
El 7 d'agost de 1936 es va constituir com a entitat moral amb la finalitat de promoure l'ús i desenvolupament de la llengua i literatura friülesa, el seu ensenyament i estudi, espectacle, música i arts populars. Ha contribuït als Atles històrics i lingüístics italià i furlà i té la seu central a Udine, encara que hi ha sotsseus a Gurice per al Friül oriental, a Pordenone pel Friül occidental, i a Tumieç per Cjargne.

## Referències

* ↑ «Presidents de la Societat filològica friulana». Arxivat de l'original el 2006-06-03. [Consulta: 30 desembre 2011].
* ↑ Graziadio Isaia Ascoli, "Saggi ladini", a Archivio glottologico italiano, 1873.
* ↑ Reial Decret del 7 d'agost de 1936

## Enllaços externs

* (friülès) Web oficial
# Philip Warren Anderson

Philip Warren Anderson (Indianàpolis, 13 de desembre de 1923 - Princeton, 29 de març de 2020) fou un físic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1977.

## Biografia

Va néixer el 13 de desembre de 1923 a la ciutat d'Indianapolis, capital de l'estat nord-americà d'Indiana. Estudià física a la University Laboratory High School of Urbana, on es llicencià l'any 1940. Posteriorment ingressà a la Universitat Harvard per ampliar estudis sota la direcció de John Hasbrouck van Vleck.
Entre 1967 i 1975 fou professor universitari a la Universitat de Cambridge, i des de 1984 fins a la seva mort fou professor a la Universitat de Princeton.

## Recerca científica

Entre 1949 i 1984 va entrar a formar part dels Laboratoris Bell de Nova Jersey on va treballar, al costat de William Bradford Shockley i John Bardeen entre d'altres, al voltant de la física de la matèria condensada i el ferromagnetisme, ressonància magnètica, superconductivitat, l'estudi dels semiconductors i l'efecte Kondo entre d'altres.
El 1977 fou guardonat amb el Premi Nobel de Física, juntament amb Nevill Francis Mott i John Hasbrouck van Vleck, per les seves investigacions en l'estructura electrònica del magnetisme i els sistemes desordenats, que van permetre el desenvolupament de la commutació electrònica i dels dispositius de memòria dels ordinadors.

## Vegeu també

* Localització d'Anderson

## Enllaços externs

* «Philip Warren Anderson» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Henri Préaux

Henri Préaux (francès: Henri Camille Préaux) (Loivre, 25 de novembre de 1911 - Reims, 21 de febrer de 1992) fou un remer francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del dos amb timoner del programa de rem. Formant equip amb els germans Armand i Édouard Marcelle guanyà la medalla de plata. N'era el timoner.

## Referències

* ↑ «Henri Préaux Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 d’octubre 2012. [Consulta: 4 agost 2018].
# Alexandre Dgebuadze

Alexandre Dgebuadze (nascut a Geòrgia el 21 de maig de 1971), és un jugador d'escacs belga, que té el títol de Gran Mestre des de 2002.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2465 punts, cosa que en feia el jugador número 6 (en actiu) de Bèlgica. El seu màxim Elo va ser de 2563 punts, a la llista de juliol de 2012 (posició 393 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 1990, es proclamà Campió de Geòrgia. Va obtenir el títol de GM el 2002. Des que es va establir a Bèlgica, ha guanyat el Campionat de Bèlgica en quatre ocasions, els anys 2002, 2005, 2007, i 2020. El juliol de 2011 fou tercer al Campionat de Bèlgica (el campió fou Bart Michiels).

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Alexandre Dgebuadze» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 17 juny 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Bèlgica"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Alexandre Dgebuadze «benoni.de». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 17 juny 2011]. (alemany)
* ↑ «Llista de guanyadors del Campionat d'escacs de Geòrgia, 1928-2008». ajedrezdeataque.com. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ «Palmarès de Campions de Bèlgica (fins a 2006)» (en neerlandès). Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 20 juny 2011].
* ↑ «Historial de Campionats de Bèlgica (fins a 2008)» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 20 juny 2011].
* ↑ «Championnat de Belgique». Europe Echecs, 13-07-2011 [Consulta: 7 gener 2020].

## Enllaços externs

* Estimació Elo d'Alexandre Dgebuadze a «chessmetrics.com». [Consulta: 17 juny 2011]. (anglès)
* Bartelski, Wojciech. «Fitxa d'Alexandre Dgebuadze a OlimpBase» (en anglès). olimpbase.org. [Consulta: 17 juny 2011].
# Concert per a fagot (Hummel)

El Concert per a fagot en fa major, S.63, WoO23, fou escrit a Viena cap a l'any 1805 per Johann Nepomuk Hummel (1778-1837), compositor, intèrpret i director de molt de renom a tot Europa a la seva època.
El concert està format per tres moviments:
* Allegro moderato, Romanza
* Andantino e Cantabile
* Rondo. Vivace.
Hummel va compondre aquesta obra cap al 1805, però no hi ha cap registre sobre la primera vegada que fou interpretada en concert. A més a més aquest “Grand Concerto” ha romàs sense publicar i sense conèixer-se fins fa relativament poc, ja que el manuscrit aparegué a la British Library anys enrere.
Joel Sachs, un musicòleg que ha seguit de ben a prop la biografia de J. N. Hummel, datà el concert amb aquest any especulatiu, ja que es basà en la dedicatòria que hi havia escrita com a títol: “di Vienna… per il Sigr Griesbacher”. William Waterhouse escriví que era imposible identificar qui era el “Signor Griesbacher” exactament tot i que el candidat que més s'hi acostava era Raimund (1751 o 1752- 1818), un fabricant d'instruments de la cort de Vienna del 1800.

## Gravacions destacades

* Valelry Popov. Valery Popov, bassoon. Phoenix, 1987.
* Klaus Thunemann. Hummel und Weber Fagottkonzerte. Philips, 1991.
* Dag Jensen. Fagott Konzerte. Königsdorf: Capricci. Delta Music GmbH, 1996.
* Claudio Gonella. Hummel: Bassoon Concerto in F. Naxos, 1999.

## Bibliografia

* The New Oxford history of music. Vol. 9: Romanticism (1830-1890). Nova York: Oxford University Press 1990.
* The New Grove Dictionary of Music and Musicians. Vol. 11. 2a edició. London: Macmillan Publishers Limited, 2001.
* Jean-Pierre Aumaire. Johann Nepomuk Hummel. Sonate pour piano Op.81 & 24 études Op. 12 [CD, llibret descriptiu]. France: Auvidis Valois, 1992.
* Roger Dettmer. Johann Nepomuk Hummel, Bassoon Concerto in F major, WoO 23, S.63. AllMusic Featured Composition [Consulta: 26 desembre 2015]
# Piet Bromberg

Piet Bromberg (la Haia, 4 de març de 1917 - Wassenaar, 27 de juliol de 2001) va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba. Fou entrenador de la selecció neerlandesa entre 1961 i 1969.

## Referències

* ↑ «Piet Bromberg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 2 abril 2019].
* ↑ André Bolhuis (2001). Piet Bromberg Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.. knhb.nl
# Lucjan Lis

Lucjan Roman Lis (Bytom, Silèsia, 8 d'agost de 1950 - 26 de gener de 2015) va ser un ciclista polonès que va córrer a finals dels anys 60 i primers dels 70 del segle xx.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, en què guanyà una medalla de plata en la contrarellotge per equips, formant equip amb Ryszard Szurkowski, Edward Barcik i Stanisław Szozda.
També destaca la Volta a Polònia de 1973.
El seu fill Lucas també s'ha dedicat al ciclisme professionalment.

## Palmarès

* 1972
** Vencedor d'una etapa de la Viena-Rabenstein-Gresten-Viena
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Múnic en contrarellotge per equips
* 1973
** Campió del món de contrarellotge per equips amateur, amb Tadeusz Mytnik, Stanislaw Szozda i Ryszard Jan Szurkowski
** 1r a la Volta a Polònia i vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ Nie żyje legenda polskiego kolarstwa

## Enllaços externs

* Fitxa de Lucjan Lis a sitiodeciclismo.net
# Henri van Schaik

Henri van Schaik (Delft, 24 de juliol de 1899 - Vermont, 19 d'agost de 1991) va ser un genet neerlandès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va disputar dues proves del programa d'hípica amb el cavall Santa Bell. Va guanyar la medalla de plata en la prova de salts d'obstacles per equips i fou vint-i-tresè en la de prova de salts individual.

## Referències

* ↑ «Henri van Schaik Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de gener 2011. [Consulta: 5 maig 2019].
# Pietro Bianchi (aixecador)

Pietro Ubaldo Bianchi (Gènova, 14 de febrer de 1895 – Gènova, 21 de maig de 1962) fou un aixecador italià que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà la prova del pes mitjà, per a aixecadors amb un pes inferior a 75 kg, del programa d'halterofília. En ella guanyà la medalla de plata amb un pes total de 235,0 kg alçats.

## Referències

* ↑ «Pietro Bianchi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’octubre 2012. [Consulta: 29 juny 2017].
# Ronald Keeble

Ronald James "Ron" Keeble (Londres, 14 de juny de 1941) va ser un ciclista anglès que va córrer a finals dels anys 60 i primers dels 70 del segle xx. Es dedicà principalment al ciclisme en pista, sent el seu major èxit esportiu una medalla de bronze als Jocs Olímpics de 1972 de Múnic en l'especialitat de persecució per equips, fent equip amb William Moore, Michael Bennett i Ian Hallam.
Quatre anys abans va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, quedant eliminat en la primera ronda de la persecució per equips.

## Referències

* ↑ «Ronald Keeble Olympic medals and stats», 23-03-2013. Arxivat de l'original el 2013-03-23. [Consulta: 4 octubre 2018].
# Henry Greer

Henry Greer (Nova York, 11 d'octubre de 1899 - Hyannis, 20 de juliol de 1978) va ser un jugador d'hoquei sobre herba estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip estatunidenc en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Henry Greer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 16 juliol 2018].
# Rajmund Badó

Rajmund Badó (Budapest, 15 d'agost de 1902 - Nova York, 31 de desembre de 1986) va ser un lluitador hongarès, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de bronze en la competició del pes pesant del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, fou sisè en la mateixa categoria.

## Referències

* 1 2 «Rajmund Badó Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 12 març 2017].