OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Caruaru

Caruaru és un municipi brasiler de l'estat de Pernambuco. Està localitzat en la regió de l'Agreste pernambucano. A causa de la seva importància regional, també és conegut com a Capital do Agreste. D'acord amb el cens realitzat per l'IBGE (Institut Brasiler de Geografia i Estadística) l'any de 2007, la seva població és de 289.086 habitants. Àrea territorial de 928 km².
La principal activitat econòmica és el comerç i els serveis, responsables pel 76,9% del PIB de la ciutat. La indústria és responsable pel 15,3% del PIB, i l'agricultura i ramaderia pel 7,8%. La ciutat compta amb dos moderns shopping centers.

## Referències

* ↑ «Caruaru - Panorama» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Caruaru - História & Fotos» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Caruaru ocupa 3ª posição do PIB da região do interior do Nordeste» (en portuguès brasiler). G1. Grupo Globo, 08-06-2021. [Consulta: 3 desembre 2023].
# Charles Hard Townes

Charles Hard Townes (Greenville, EUA, 28 de juliol de 1915 - Berkeley, Califòrnia, 27 de gener de 2015) va ser un físic estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1964 pels seus treballs sobre el màser.

## Biografia

Va néixer el 28 de juliol de 1915 a la ciutat de Greenville, situada a l'estat nord-americà de Carolina del Sud. Llicenciat en física i idiomes moderns per la Universitat de Furman el 1935, es doctorà l'any 1939 a l'Institut Tecnològic de Califòrnia. Aquell mateix any entrà a treballar als laboratoris Bell fins al 1948. Aquell mateix any entrà a treballar a la Universitat de Colúmbia, en la recerca del màser. Entre 1959 i 1961 dirigí l'Institute for Defense Analyses in Washington, D.C i, posteriorment, va esdevenir professor de física a l'Institut Tecnològic de Massachusetts.

## Recerca científica

El 1964 fou guardonat, juntament amb els físics soviètics Nikolai Bàssov i Aleksandr Prokhorov, amb el Premi Nobel de Física pels seus treballs en el camp de l'electrònica quàntica, basat en els principis del màser-làser. Hard Townes compartí el premi amb el seu col·laborador Cornell Mayer, el qual no fou distingit amb el Premi Nobel.
El 1967, entrà a treballar a la Universitat de Califòrnia, on realitzà investigacions pioneres en radioastronomia i els infraroigs, cosa que el va conduir al descobriment de les molècules de l'amoníac i l'aigua interestel·lar.

## Referències

* ↑ «Charles Hard Townes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mor Charles H. Townes, premi Nobel de Física i impulsor del làser». Nació Digital. [Consulta: 28 gener 2015].

## Enllaços externs

* «Charles Hard Townes» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Lophomma

Lophomma és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Anton Menge l'any 1868.
Es poden trobar a la zona holàrtica: Canadà, Rússia, i els Estats Units

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Lophomma depressum (Emerton, 1882)
* Lophomma punctatum (Blackwall, 1841) (Espècie tipus)
* Lophomma vaccinii (Emerton, 1926)

## Referències

* ↑ Menge, A. «Preussische Spinnen. II. Abtheilung». Schriften der Naturforschenden Gesellschaft in Danzig, vol. 2, 1868, pàg. 153–218.
* ↑ «Gen. Lophomma Menge, 1868». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).
# Serrat de les Llebres

El Serrat de les Llebres és una serra situada al municipi de Ger, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 1.600 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Zoltán Dömötör

Zoltán Dömötör (Budapest, 21 d'agost de 1935 - Budapest, 20 de novembre de 2019) fou un waterpolista i nedador hongarès que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
S'inicià com a nedador i el 1954 ja guanyà una medalla d'or en els 4x200 metres lliures al Campionat d'Europa de natació de Torí. També guanyà cinc campionats nacionals: un en els 400 metres lliures (1954), tres en els 4x100 metres lliures (1954, 1957 i 1960), i un en els 4x200 metres lliures (1954).
Però fou en el waterpolo on aconseguí els èxits més destacats. Durant la seva carrera esportiva va jugar 116 partits amb la selecció nacional i va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, amb un balanç d'una medalla d'or als Jocs de Tòquio de 1964 i dues de bronze, als Jocs de Roma de 1960 i Ciutat de Mèxic de 1968, sempre en la competició de waterpolo. També guanyà dues medalles d'or al Campionat d'Europa de waterpolo, el 1958 i 1962, una d'or a les Universíades de 1963, i les lligues hongareses de 1960 i 1967.
Un cop retirat va exercir d'entrenador en diferents seleccions nacionals, com la d'Algèria, Bulgària, Corea del Sud o Hongria.

## Referències

* 1 2 Zrt, HVG Kiadó. «Meghalt Dömötör Zoltán olimpiai bajnok vízilabdázó» (en hongarès), 21-11-2019. [Consulta: 27 agost 2020].
* ↑ Zoltán Dömötör a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 27 agost 2020].
# Hans Beck

Hans Beck (Kongsberg, 25 d'abril de 1911 - Oslo, 11 d'abril de 1996) va ser un saltador amb esquís noruec que va competir durant la dècada de 1930.
Gràcies a la victòria al Trofeu de Holmenkollen de 1931 fou convocat per participar en els Jocs Olímpics de 1932 a Lake Placid. En ells guanyà la medalla de plata en la prova de salt amb esquís, rere el seu compatriota Birger Ruud. El 1935 tornà a guanyar el Trofeu de Holmenkollen i el 1936 es proclamà subcampió nacional.

## Referències

* 1 2 «Hans Beck Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 12 febrer 2018].
# Marion Zinderstein

Marion Hall Zinderstein, de casada Marion Jessup (Allentown, Pennsilvània, Estats Units, 6 de maig de 1896 − Litchfield County, Connecticut, Estats Units, 6 de maig de 1980) fou una tennista estatunidenca. Durant la seva carrera esportiva guanyà una medalla de plata en la prova de dobles mixtos dels Jocs Olímpics d'estiu de 1924, formant parella amb Vincent Richards, així com cinc edicions de l'U.S. National Championships, quatre en dobles i una en dobles mixts, entre les edicions de 1918 i 1922.
El 1976 fou inclosa al Delaware Sports Museum and Hall of Fame.

## Torneigs de Grand Slam
### Individual: 2 (0−2)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Oponent a la final | Marcador |
| Finalista | 1. | 1919 | U.S. National Championships | Hazel Hotchkiss | 1−6, 2−6 |
| Finalista | 2. | 1920 | U.S. National Championships (2) | Molla Mallory | 3−6, 1−6 |

### Dobles: 5 (4−1)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Parella | Oponents a la final | Marcador |
| Guanyadora | 1. | 1918 | U.S. National Championships | Eleanor Goss | Molla Mallory Anna Rogge | 7−5, 8−6 |
| Guanyadora | 2. | 1919 | U.S. National Championships (2) | Eleanor Goss | Eleonora Sears Hazel Hotchkiss | 10−8, 9−7 |
| Guanyadora | 3. | 1920 | U.S. National Championships (3) | Eleanor Goss | Eleanor Tennant Helen Baker | 6−3, 6−1 |
| Guanyadora | 4. | 1922 | U.S. National Championships (4) | Helen Wills | Molla Mallory Edith Sigourney | 6−4, 7−9, 6−3 |
| Finalista | 1. | 1924 | U.S. National Championships | Eleanor Goss | Helen Wills Hazel Hotchkiss | 4−6, 3−6 |

### Dobles mixts: 1 (1−0)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Parella | Oponents a la final | Marcador |
| Guanyadora | 1. | 1919 | U.S. National Championships | Vincent Richards | Florence Ballin Bill Tilden | 2−6, 11−9, 6−2 |

## Jocs Olímpics
### Dobles mixts

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1924 | Jocs Olímpics, París, França | Vincent Richards | Hazel H. Wightman Richard N. Williams | 2−6, 3−6 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Marion Jessup». [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ «1976 Inductees». Delaware Sports Museum and Hall of Fame. [Consulta: 19 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Marion Zinderstein a la Federació Internacional de Tennis
# Åke Borg

Åke Borg (Sankt Nikolai församling, 18 d'agost de 1901 - Parròquia de Sofia, 6 de juny de 1973) va ser un nedador suec que va competir durant la dècada de 1920. Era el germà bessó d'Arne Borg.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar tres proves del programa de natació. Va guanyar la medalla de bronze en la prova dels 4 x 200 metres lliures, on va fer equip amb Arne Borg, Thor Henning, Gösta Persson, Orvar Trolle i Orvar Trolle. En aquests mateixos Jocs fou quart en els 400 metres lliures, mentre en els 1.500 metres lliures quedà eliminat en semifinals.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat d'Europa de natació en els relleus 4x200 metres lliures. El 1926 de bronze i el 1927 de plata.

## Referències

* 1 2 3 «Åke Borg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 d'agost 2008. [Consulta: 17 maig 2018].
* ↑ Åke Borg Comitè Olímpic Suec
# San Juan de Duero

San Juan de Duero, conegut també com a Arcos de San Juan de Duero, forma un conjunt d'arquitectura romànica castellana amb evidents influències mudèjars, situat als afores de la ciutat de Sòria (Espanya). En una evocadora situació, entre el Duero i el Monte de las Ánimas (recordada per la llegenda de Bécquer), del que avui queda del monestir, l'element més destacat és el màgic conjunt d'arcs que forma el claustre a cel descobert, exemplar únic en l'arquitectura cristiana medieval. Com a particularitat absoluta, hi ha intercalats tres arcs consecutius sense columna de suport, únics en el seu gènere. Se suposa que els seus constructors eren d'origen mudèjar.
El que avui es veu, l'església i el claustre, no són sinó les restes d'un monestir de l'orde militar dels Hospitalers de San Juan de Acre o cavallers sanjuanistas aixecat la primera meitat del segle xii a la vora del riu Duero i que es va mantenir habitat fins al segle xviii.
L'església és molt senzilla, d'una sola nau amb presbiteri, amb volta de mig canó apuntat, i absis, semicircular amb volta de racó de forn. Criden l'atenció els dos templets disposats un a cada costat del presbiteri a tall d'iconòstasi, de manera que podia tancar-se l'espai que quedava entre ambdós i ocultar el sacerdot en el moment de la consagració, seguint les normes del ritu grecoortodox. Es tracta de dos baldaquins, de cúpula esfèrica, l'un, i cònic, l'altre, però en ambdós casos esquifades i muntades sobre columnes de quàdruple fust i capitell. Els capitells ostenten meritoris relleus figuratius que escenifiquen passatges evangèlics i al·legòrics.
Per molt originals que siguin aquests dos templets, encara ho és més el claustre construït en el segle xiii. Forma un quadrilàter irregular. L'angle nord-occidental, anterior als altres, és típicament romànic, amb arcs de mig punt i basament corregut. El nord-oriental no té basament, i les seves columnes són de fusts quàdruples disposats en forma de creu, i els seus arcs túmids. El vèrtex sud-est té columnes acanalades de secció quadrada i arcs túmids que es creuen entre si. L'altre angle, el sud-oest, té columnes de doble fust circular i capitells ornamentats, sobre els quals recolzen els arcs apuntats que es creuen de forma semblant als de l'angle anterior però amb major simplicitat.
# Marie Décugis

Cornélie Gilberte Marie Décugis, nascuda Flameng, (Dieppe, Sena Marítim, 7 d'agost de 1884 – Grasse, Alps Marítims, 4 de maig de 1969) va ser una tennista francesa que va competir a començaments del segle xx.
Marie nasqué el 1884 i era filla del pintor François Flameng (1856–1923) i la seva muller Marguerite Henriette Augusta (nascuda Turquet; 1863–?). El 15 de maig de 1905 es casà amb el també tennista Max Decugis. La parella va tenir una filla, Christiane Omer-Decugis (1909–1974).
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on guanyà la medalla d'or en la prova de dobles mixtos, formant parella amb el seu marit. El 1912 i 1920 va disputar el Torneig de Wimbledon, però en ambdues ocasions va perdre en les primeres rondes.
Morí a Grasse amb 84 anys.

## Referències

* ↑ «Cornélie,Gilberte,Marie FLAMENG». Arxivat de l'original el 14 d’octubre 2013. [Consulta: 11 octubre 2013].
* 1 2 «Marie Décugis Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de juny 2012. [Consulta: 12 juny 2016].
# Barcella

Una barcella és una antiga mesura volumètrica de gra que equivalia aproximadament a la sisena part d'una quartera. A les Illes Balears i a Tortosa es dividia en sis almuds; però a la regió de València només es dividia en quatre almuds. La seva capacitat és d'11,76 litres.
Es mesurava amb uns recipients en forma troncocònica, també anomenats barcella, que eren de fusta amb anells de ferro, una a la part superior i l'altra a l'inferior per subjectar la falda, formada per peces de fusta. A l'exterior de la barcella hi havia dues manetes, en posicions oposades, per agafar-la. A l'interior, a la part superior, hi travessava seguint el diàmetre una vareta de ferro, la busca, que en tenia una altra soldada al mig, de forma perpendicular, que arribava fins al fons de la barcella per suportar la base de fusta, i que també s'emprava per agafar la barcella.
La barcella solia forma part del sistema del cafís de mesurar volums juntament amb l'almud i la faneca. El cafís n'era la mesura més gran i la que dona nom al sistema. Per veure'ns alguns exemples, aneu a la pàgina del cafís.

## Referències

* ↑ Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 97, entrada: "barcella". ISBN 84-297-3521-6.
* ↑ «Barcella». Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. Consell d'Eivissa. Arxivat de l'original el 13 de juliol 2013. [Consulta: 28 desembre 2013].
* ↑ Alcover, A.M.; Moll, F. de B.. Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1962 [Consulta: 28 desembre 2013]. Arxivat 26 August 2004$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
Viccionari
# Émile Albrecht

Émile Albrecht (valor desconegut, 1897 - Sankt Moritz, 11 de febrer de 1927) fou un remer suís que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar dues proves del programa de rem. En la prova del quatre amb timoner guanyà la medalla d'or, i en el quatre sense timoner la de bronze.

## Referències

* ↑ «Émile Albrecht Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 de gener 2012. [Consulta: 16 gener 2018].
# Hans Bourquin

Hans Bourquin (valor desconegut, 16 d'octubre de 1914 - Sion, 1998) fou un remer suís que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del dos amb timoner del programa de rem. Formant equip amb els germans Hans i Karl Schöchlin guanyà la medalla d'or. N'era el timoner.

## Referències

* ↑ «Hans Bourquin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 4 agost 2018].
# Émile Coste

Émile Louis François Désiré Coste (Toló, Var, 2 de febrer de 1862 – Toló, 7 de juliol de 1927) va ser un tirador d'esgrima francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, en què guanyà la medalla d'or en la prova de floret.

## Referències

* ↑ «Émile Coste Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 11 setembre 2015].
# Elisabeta Polihroniade

Elisabeta Polihroniade (Bucarest, 24 d'abril de 1935 - 23 de gener de 2016) fou una jugadora d'escacs romanesa, que obtingué el títol de Gran Mestre Femení el 1982 així com el títol d'Àrbitre Internacional. Polihroniade fou també periodista i locutora, i tingué el seu propi programa diari de ràdio sobre cultura contemporània.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2016, hi tenia un Elo de 2195 punts, cosa que en feia el jugador número 297 de Romania.

## Resultats destacats en competició

Polihroniade va obtenir el títol de Mestre Internacional Femení el 1960, i el de Gran Mestre Femení el 1982. Va guanyar el campionat femení de Romania set cops, els anys 1966, 1970, 1971, 1972, 1975, 1976 i 1977.

### Participació en olimpíades d'escacs

Polihroniade va participar, representant Romania, en deu Olimpíades d'escacs entre els anys 1966 i 1988 (cinc cops com a 1r tauler), amb un resultat de (+60 =27 –21), per un 68,1% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 1966 en puntuar 7½ de 9 (+7 =1 -1), amb el 83,3% de la puntuació, i que li significà aconseguir la medalla d'or individual del segon tauler. També guanyà l'or a l'Olimpíada del 1982 i plata a l'Olimpíada del 1984, i juntament amb l'equip quatre medalles de plata i dues de bronze.

## Partides notables

* Valentina Kozlovskaya vs Elisabeta Polihroniade, Final de la III olimpíada femenina, 1966, defensa moderna (A42), 0-1.
* Elisabeta Polihroniade vs Leonid Shamkovich, Copa del Món (open) 1989, defensa siciliana (B43), 1-0.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Elisabeta Polihroniade» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ «WGM Elisabeta Polihroniade passes away». chessdom.com. [Consulta: 24 gener 2016]. (anglès)
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Romania"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 24 gener 2016].
* ↑ «Llista de guanyadors del Campionat de Romania» (en romanès). Federació romanesa d'escacs. Arxivat de l'original el 2018-03-17. [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Berthold Englisch

Berthold Englisch (Hotzenplotz, 9 de juliol de 1851 – Viena, 19 d'octubre de 1897) fou un destacat jugador d'escacs austríac, nascut a la Silèsia txeca (llavors territori de l'Imperi Austrohongarès), en el si d'una família jueva. Es guanyava la vida com a agent de borsa.

## Resultats destacats en competició

Fou 8è al torneig de Paris 1878 (el campió fou J. Zukertort). Va guanyar els torneigs de Leipzig 1879 (Ier DSB Congress), en el qual es convertí en Campió d'Alemanya i de Wiesbaden 1880 (ex aequo amb J.H. Blackburne i A. Schwarz, i per davant d'E.Schallopp, J.Mason, H. Bird, S. Winawer, etc.). Fou setè al gran Torneig d'escacs de Viena de 1882, el torneig més fort de la seva època (guanyat conjuntament per Winawer i Steinitz). El seu darrer torneig fou el de Berlin 1897, durant el qual es va trobar malament i va haver d'abandonar-lo (va morir poques setmanes després).
Va perdre, en matxs, contra Vincenz Hruby el 1882 i contra Emanuel Lasker el 1890, en ambdós casos per la puntuació de 1.5 : 3.5, i va empatar contra Harry Nelson Pillsbury 2.5 : 2.5 (+0 –0 =5) el 1896, tots ells a Viena.
Segons Chessmetrics, va arribar a ser el segon jugador del món per un curt període, entre juliol i agost del 1881

## Notes i referències

* ↑ Torneig de Paris 1878, classificació i partides [Consulta 26 desembre 2009]
* ↑ Torneig de Leipzig 1879 a Chessmetrics.com (anglès) [Consulta 26 desembre 2009]
* ↑ «Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition» (en anglès). Anders Thulin, Malmö, 01-09-2004. [Consulta: 25 febrer 2010].
* ↑ «Torneig d'escacs de Viena de 1882» (en anglès). chessgames.com. [Consulta: 28 abril 2020].
* ↑ Classificació i partides, Berlin 1897 (anglès) [Consulta 26 desembre 2009]
* ↑ HOOPER, David i WHYLD, Kenneth, The Oxford Companion to Chess, 2a edició (1992), p.124
* ↑ Partides del matx Englisch - Pillsbury, Viena 1896 [Consulta 26 desembre 2009]
* ↑ Chessmetrics:: Rànquing mundial històric comparat (anglès) [Consulta 26 desembre 2009]

## Bibliografia

* Singer, Isidore; Porter, A. Jewish Encyclopedia. 5, 1901–1906, p. 174–5. «Englisch, Berthold»
* Hooper, David; Whyld, Kenneth. The Oxford Companion to Chess. 2a edició. Oxford University Press, 1992. ISBN 0-19-280049-3.

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Berthold Englisch a «chessmetrics.com». [Consulta: 26 desembre 2009]. (anglès)
# Temporada 1978-1979 del Club Joventut Badalona

La temporada 1978-1979 va ser la 40a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial. La Penya va disputar la seva 23a temporada consecutiva a la màxima categoria del bàsquet espanyol, acabant la fase regular en la tercera posició, no podent igualar el títol de lliga assolit la temporada anterior. L'equip també va acabar com a cinquè classificat a la Copa d'Europa, i va arribar fins a la ronda de quarts de final de la Copa del Rei.

## Resultats
### Copa d'Europa

El Joventut va ser cinquè en aquesta edició de la Copa d'Europa, en ser aquesta la seva posició a la lligueta de semifinals. Va arribar a disputar aquesta lligueta després de quedar líder del seu grup a la lligueta de quarts de final.

### Lliga espanyola

A la lliga espanyola finalitza en la tercera posició de 12 equips participants. En 22 partits disputats va obtenir un bagatge de 16 victòries, 2 empats i 4 derrotes, amb 2.237 punts a favor i 1.974 en contra (+263).

### Copa del Rei

En aquesta edició de la Copa del Rei el Joventut va quedar eliminat a quarts de final en perdre l'eliminatòria amb el Reial Madrid CF.

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
* Club Joventut Badalona: plantilla 1978-79
* Jugadors
* Lluís Miguel Santillana
* Josep Maria Margall
* Joan Filbà
* Juan Ramon Fernández
* Ernest Delgado
* Jordi Ribas
* Josep Maria Ferrer
* Javier Abadia
* Zoran Slavnić
* Robert Miller
* Manel Bosch
* Entrenador
* Antoni Serra

## Referències

* ↑ «Champions Cup 1978-79» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ «Liga española 1978-79» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ «XLIII Copa del Rey 1979» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 26 abril 2018].
* ↑ «Història: Anys 70: El primer estranger arriba a Badalona». Penya.com. [Consulta: 30 abril 2018].
* ↑ «Spanish Clubs Rosters in C1 (1971-1980)» (en anglès). Linguasport. [Consulta: 30 abril 2018].

## Notes

* ↑ Només juga la Copa d'Europa.
# Émile Delchambre

Émile Henri Delchambre (Roubaix, Nord, 3 de desembre de 1875 – 8 de setembre de 1958) va ser un remer francès que va competir a principis del segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà una medalla d'or en la prova de quatre amb timoner com a membre de l'equip Cercle de l'Aviron Roubaix.

## Referències

* ↑ «Émile Delchambre Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 d'octubre 2011. [Consulta: 18 setembre 2015].
# Molí de Tafalla

El Molí de Tafalla és un molí hidràulic de Cubells (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antic molí en estat d'abandonament i ruïna, envaït per la vegetació. La construcció està formada per dos cossos, el principal és de planta baixa, primera i sotacoberta amb teulada a dues aigües, parcialment enssorrada. L'edifici annex està adherit a la cantonada sud-oest del principal i és de planta baixa i primera, amb coberta d'una sola vessant. Només resten sencers els murs de tancament de l'edificació de planta baixa.

## Referències

* ↑ «Molí de Tafalla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].