OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Espiell

Un espiell, espiera, reixeta o finestró és una obertura estreta i, normalment, arrodonida, feta en una porta o en un mur, per la qual hom pot mirar a l'exterior i reconèixer qui és fora sense gaire perill d'ésser descobert o ferit pels de fora.
La seva col·locació se situa al bell mig de la porta a l'altura dels ulls.
Antigament l'esmentat forat es protegia mitjançant petits treballs de ferro reixats a fi d'estalviar l'entrada d'objectes punxants. Tanmateix disposaven d'un mecanisme d'obturació a la banda interior de les portes.
En època moderna els espiells estan dotats de lents de tipus Gran angular anomenades ull de peix. Aquest element, malgrat distorsioni la perspectiva, permet captar angles extrems, 132° i fins i tot de 200° o més, tot ajudant a guaitar millor l'exterior.
Actualment es complementa i fins i tot queda substituït per elements de televigilància com els video-porters i les càmeres de vigilància remota.

## Espiells de darrera generació

Les actuals tecnologies òptiques i en electrònica també s'han afegit al disseny dels espiells a fi de dotar-los de més seguretat.
Així alguns models substitueixen l'òptica senzilla per mini-càmeres que possibiliten la gravació d'imatges de l'exterior. Àdhuc en llocs foscos o de nit, mitjançant visió d'infrarojos.

## Vegeu també

* Llucana
* Imposta
* Finestra de teulat
* Finestró
* Ull de bou

## Referències

* Espiells
* Espiells de darrera generació Arxivat 2012-05-25 a Wayback Machine.
# Escelidoterins

Els escelidoterins (Scelidotheriinae) són una subfamília extinta de mamífers pilosos de la família dels milodòntids que visqueren a Sud-amèrica des de l'Oligocè inferior fins al Plistocè superior, fa entre 12.000 i 29 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina, Bolívia, el Brasil, Colòmbia, l'Equador, el Paraguai, el Perú, l'Uruguai i Xile. L'anatomia del musell indica que es nodrien de fruita, brots tendres i altres plantes. Tenien el crani estret i allargat. L'espècie Scelidotherium leptocephalum devia pesar entre 600 i 1.000 kg.
Hi ha autors que la classifiquen com la família dels escelidotèrids (Scelidotheriidae).

## Referències

* 1 2 3 Entrada «Scelidotheriinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ Croft, 2016, p. 210.
* ↑ Croft, 2016, p. 211.
* ↑ Fariña, Vizcaíno i De Iuliis, 2013, p. 204.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Fariña, R. A.; Vizcaíno, S. F.; De Iuliis, G. Megafauna: Giant Beasts of Pleistocene South America (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 978-0-253-00719-3.
# Prosqualodon

Prosqualodon és un gènere de cetacis del parvordre dels odontocets que visqueren majoritàriament a l'hemisferi sud des de l'Oligocè superior fins al Miocè mitjà, fa entre 15,9 i 25,2 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina, Austràlia, Nova Zelanda i Veneçuela. L'ombra del dubte plana sobre la seva posició filogenètica: hi ha autors que el situen com l'únic gènere de la família dels prosqualodòntids (Prosqualodontidae), d'altres que en fan un odontocet troncal i encara d'altres que el consideren un platanistoïdeu molt proper a Waipatia. L'anàlisi de la seva morfologia dental fa pensar que possiblement es nodria d'animals amb closca. El nom genèric Prosqualodon significa ‘abans de Squalodon’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Prosqualodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Berta, 2017, p. 46.
* ↑ Palmer, 1904, p. 576.

## Bibliografia

* Berta, A. The Rise of Marine Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2017. ISBN 9781421423265.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Epecuenia thoatherioides

Epecuenia thoatherioides és una espècie extinta de mamífer litoptern de la família dels proterotèrids que visqué a Sud-amèrica durant el Miocè superior, fa entre 6,8 i 9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Buenos Aires i La Pampa. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Epecuenia. Era més o menys igual de gros que el toateri i, igual que aquest últim, tenia les potes esveltes. Tanmateix, se'n diferencia pel major desenvolupament dels metàpodes. El nom genèric Epecuenia es refereix a la llacuna d'Epecuén, mentre que el nom específic thoatherioides significa ‘semblant al toateri’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Epecuenia thoatherioides» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ Cabrera, 1939, p. 13.

## Bibliografia

* Cabrera, Á. «Sobre vertebrados fósiles del Plioceno de Adolfo Alsina» (en castellà). Revista del Museo de La Plata, 2, 6, 1939, pàg. 3-35.
# Oxyacodon

Oxyacodon és un gènere extint de mamífers laurasiateris de la família dels periptíquids que visqueren a Nord-amèrica durant el Paleocè inferior, fa entre 63,3 i 66 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Dakota del Nord, Montana, Nou Mèxic, Utah i Wyoming (Estats Units) i Saskatchewan (Canadà). Les espècies d'aquest grup eren un xic més petites que els seus parents propers del gènere Miniconus. Són el tàxon germà de Conacodon. El nom genèric Oxyacodon significa ‘dent punxeguda’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Oxyacodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ Atteberry i Eberle, 2021, p. 575 i 579.
* ↑ Atteberry i Eberle, 2021, p. 589.
* ↑ Palmer, 1904, p. 491.

## Bibliografia

* Atteberry, M. R.; Eberle, J. J. «New earliest Paleocene (Puercan) periptychid ‘condylarths’ from the Great Divide Basin, Wyoming, USA» (en anglès). Journal of Systematic Palaeontology, 19, 8, 2021, pàg. 565-593. DOI: 10.1080/14772019.2021.1924301.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Archaeodelphis patrius

Archaeodelphis patrius és una espècie extinta de cetaci de la família dels xenoròfids (o, segons altres classificacions, un odontocet troncal) que visqué a les aigües costaneres de Nord-amèrica durant l'Oligocè superior, fa entre 23 i 28,1 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Carolina del Sud (Estats Units). Es tracta de l'única espècie del gènere Archaeodelphis. Presentava una combinació de caràcters primitius propis dels arqueocets, com ara músculs nasofacials molt poc desenvolupats, i qualque sinapomorfia dels odontocets.

## Referències

* 1 2 Entrada «Archaeodelphis patrius» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 8 abril 2024].
* ↑ Carlton, 2019, «Archaeodelphis patrius».
* ↑ Berta, 2017, p. 160.
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, «Fossil Record» (R. E. Fordyce).
* ↑ Berta, 2017, p. 43.

## Bibliografia

* Berta, A. The Rise of Marine Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2017. ISBN 9781421423265.
* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
# Colpodon

Colpodon és un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels leontínids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Oligocè, fa entre 17,5 i 20,4 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i Xile, on eren molt abundants en els estrats corresponents al seu temps. Es tracta d'un dels gèneres més coneguts de leontínids, juntament amb Leontinia i Scarrittia. La morfologia de les dents fa pensar que eren animals pasturadors. Les corones de les dents eren moderadament altes. El nom genèric Colpodon significa ‘dent plegada’ i es refereix als plecs de l'esmalt de les dents molars.

## Referències

* 1 2 Entrada «Colpodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 11 abril 2024].
* ↑ Croft, 2016, p. 98.
* ↑ Thenius, 1969, p. 523.
* ↑ Madden, 2015, p. 271.
* ↑ Palmer, 1904, p. 197.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Madden, R. H. Hypsodonty in Mammals (en anglès). Cambridge University Press, 2015. ISBN 978-1-107-01293-6.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Thenius, E. Phylogenie der Mammalia: Stammesgeschichte der Säugetiere (einschließlich der Hominiden) (en alemany). Walter de Gruyter & Co., 1969. DOI 10.1515/9783111646824. ISBN 9783111646824.
# Proadiantus excavatus

Proadiantus excavatus és una espècie extinta de mamífer litoptern de la família dels adiàntids que visqué a Sud-amèrica durant l'Oligocè, fa entre 21 i 29 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Es tracta de l'única espècie del gènere Proadiantus. És conegut únicament a partir de dents i maxil·lars. Extrapolant a partir de la constitució de dos parents més coneguts, Adianthus i Adiantoides, se suposa que era un litoptern menut i esvelt. El nom genèric Proadiantus significa ‘abans d'Adianthus’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Proadiantus excavatus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ Palmer, 1904, p. 564.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Propachyrucos smithwoodwardi

Propachyrucos smithwoodwardi és una espècie extinta de mamífer notoungulat de la família dels hegetotèrids que visqué a Sud-amèrica durant l'Oligocè, fa entre 21 i 29 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Propachyrucos, tot i que se n'han descrit d'altres que actualment es consideren nomina dubia o han estat assignades a altres gèneres. En comparació amb els seus parents propers, era un 30% més gros que Tremacyllus, aproximadament igual que Pachyrukhos i el pedoteri i gairebé un 20% més petit que el prosoteri. El seu nom genèric, Propachyrucos, significa ‘abans de Pachyrucos’, mentre que el seu nom específic, smithwoodwardi, fou elegit en honor del paleontòleg britànic Arthur Smith Woodward.

## Referències

* 1 2 Entrada «Propachyrucos» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 maig 2024].
* ↑ Seoane, Cerdeño i Singleton, 2019, p. 644.
* ↑ Seoane, Cerdeño i Singleton, 2019, p. 653.
* ↑ Palmer, 1904, p. 573.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Seoane, F. D.; Cerdeño, E.; Singleton, H. «Re-assessment of the Oligocene genera Prosotherium and Propachyrucos (Hegetotheriidae, Notoungulata)» (en anglès). Comptes Rendus Palevol, 18, 6, 2019, pàg. 643-662. DOI: 10.1016/j.crpv.2019.07.001.
# Raquiocefàlids

Els raquiocefàlids (Rhachiocephalidae) són una família extinta de sinàpsids que visqueren a l'Àfrica meridional i oriental durant el Permià superior, fa entre 254,2 i 259,9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Sud-àfrica, Tanzània i Zàmbia. Eren els dicinodonts més grossos del Permià i tenien el crani tremendament llarg i baix. Es diferencien dels seus parents més propers pel fet de tenir els forats parietals envoltats per un bony robust i generalment rugós.

## Referències

* 1 2 Entrada «Rhachiocephalidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ Kammerer i Angielczyk, 2009, p. 11.
* ↑ Kammerer i Angielczyk, 2009, p. 12.

## Bibliografia

* Kammerer, C.; Angielczyk, K. D. «A proposed higher taxonomy of anomodont therapsids» (en anglès). Zootaxa, 2.018, 1, 2009, pàg. 1-24. DOI: 10.11646/zootaxa.2018.1.1.
# Paulogervaisia

Paulogervaisia és un gènere extint de mamífers condilartres de la família dels didolodòntids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 38 i 48 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Tenia el mesostil poc robust. L'espècie P. inusta és un xic més grossa que el seu parent proper Didolodus magnus. Es calcula que hauria pogut atènyer una llargada d'1 m. Fou anomenat en honor del paleontòleg francès Paul Gervais.

## Referències

* 1 2 Entrada «Paulogervaisia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ Madden et al., 2010, «The "condylarth" Didolodontidae from Gran Barranca; history of the bunodont South American mammals up to the Eocene-Oligocene transition» (J. N. Gelfo).
* ↑ Palmer, 1904, p. 517.

## Bibliografia

* Madden, R. H.; Carlini, A. A.; Vucetich, M. G.; Kay, R. F. The Paleontology of Gran Barranca: Evolution and Environmental Change Through the Middle Cenozoic of Patagonia (en anglès). Cambridge University Press, 2010. ISBN 978-0-521-87241-6.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Colombiteri

El colombiteri (Colombitherium tolimense) és una espècie extinta de mamífer piroteri de la família dels pirotèrids (o, segons altres classificacions, dels colombitèrids) que visqué a Sud-amèrica durant l'Eocè superior, fa entre 33,9 i 37,2 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Colòmbia. Es tracta de l'única espècie del gènere Colombitherium. L'únic caràcter típic dels piroteris que mostra són les dents molars de tipus bilofodont. El nom genèric Colombitherium significa ‘bèstia de Colòmbia’, mentre que el nom específic tolimense significa ‘de Tolima’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Colombitherium tolimense» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ Rose, 2006, p. 236.
* ↑ Defler, 2019, p. 110.

## Bibliografia

* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Phoradiadius divortiensis

Phoradiadius divortiensis és una espècie extinta de mamífer litoptern de la família dels proterotèrids que visqué a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 36 i 42 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Mendoza. Es tracta de l'única espècie del gènere Phoradiadius. Les dents molars superiors tenien l'ectolof amb forma de ve doble. El nom genèric Phoradiadius és un anagrama de Diadiaphorus, mentre que el nom específic divortiensis significa ‘del Divisadero’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Phoradiadius divortiensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ Simpson, Minoprio i Patterson, 1962, p. 249.
* ↑ Simpson, Minoprio i Patterson, 1962, p. 250.

## Bibliografia

* Simpson, G. G.; Minoprio, J. L.; Patterson, B. «The mammalian fauna of the Divisadero Largo Formation, Mendoza, Argentina» (en anglès). Bulletin of the Museum of Comparative Zoology, 127, 4, 1962, pàg. 239-293.
# Milagàulids

Els milagàulids (Mylagaulidae) són una família extinta de mamífers rosegadors del subordre dels esciüromorfs que visqueren a Nord-amèrica des de l'Oligocè inferior fins al Miocè superior, fa entre 9,4 i 29,5 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà, els Estats Units i la Xina. Estaven dotats de banyes que presumiblement els servien per defensar-se dels depredadors. Excavaven caus amb forma d'espiral, alguns dels quals han perdurat fins a l'actualitat i han rebut el nom col·loquial de «tirabuixons del diable».

## Referències

* 1 2 Entrada «Mylagaulidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ Prothero, 2017, p. 99.
* ↑ Prothero, 2006, «The Icehouse Cometh: The Oligocene».

## Bibliografia

* Prothero, D. R. After the Dinosaurs: The Age of Mammals (en anglès). Indiana University Press, 2006. ISBN 0-253-34733-5.
* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
# Hippopotamus aethiopicus

Hippopotamus aethiopicus és una espècie extinta de mamífer artiodàctil de la família dels hipopotàmids que visqué a l'est d'Àfrica durant el Plistocè, fa entre 0,78 i 1,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la conca del Turkana, a Etiòpia i Kenya. Era un hipopotàmid diminut, si fa no fa igual de gros que l'hipopòtam nan d'avui en dia. Era un parent proper de H. karumensis i H. protamphibius. La lofodòncia de les seves dents fa pensar que vivia en boscos i possiblement ocupava un nínxol ecològic semblant al de l'hipopòtam nan. El seu nom específic, aethiopicus, significa ‘etíop’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Hippopotamus aethiopicus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 17 setembre 2024].
* ↑ Werdelin i Sanders, 2010, «Hippopotamidae» (E. Weston i J.-R. Boisserie).

## Bibliografia

* Werdelin, L.; Sanders, W. J. Cenozoic Mammals of Africa (en anglès). University of California Press, 2010. ISBN 9780520257214.
# Nesohip

El nesohip (Nesohippus insulatus) és una espècie extinta de mamífer notoungulat de la família dels notohípids que visqué a Sud-amèrica durant l'Oligocè. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina. Es tracta de l'única espècie del gènere Nesohippus. Era un animal herbívor. És considerat un nomen dubium. El nom genèric Nesohippus significa ‘cavall aïllat’.

## Referències

* 1 2 Thenius, 1969, p. 524.
* ↑ Entrada «Nesohippus insulatus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 setembre 2024].

## Bibliografia

* Thenius, E. Phylogenie der Mammalia: Stammesgeschichte der Säugetiere (einschließlich der Hominiden) (en alemany). Walter de Gruyter & Co., 1969. DOI 10.1515/9783111646824. ISBN 9783111646824.
# Paleanodonts

Els paleanodonts (Palaeanodonta) són un ordre extint de mamífers laurasiateris que tingueren una amplíssima distribució holàrtica des del Paleocè mitjà fins a l'Eocè superior, fa entre 33,9 i 61,7 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà, els Estats Units, França, Mongòlia i la Xina. Les semblances considerables en l'anatomia de les dents i de la columna vertebral fan pensar que són el tàxon germà dels pangolins. La majoria de les espècies presenten caràcters suggestius d'un estil de vida excavador i d'una dieta mirmecòfaga.

## Referències

* 1 2 Entrada «Palaeanodonta» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 1 octubre 2024].
* ↑ Asher, 2018, p. 330.

## Bibliografia

* Asher, R. J. «Diversity and relationships within crown Mammalia». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 301-352. ISBN 978-3-11-027590-2.
# Porosteognathus efremovi

Porosteognathus efremovi és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels licosúquids (o, segons altres classificacions, de la família dels escilacosàurids) que visqué en allò que avui en dia és Europa durant el Permià mitjà, fa entre 259,5 i 266,9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al Tatarstan (Rússia). Es tracta de l'única espècie del gènere Porosteognathus. El nom genèric Porosteognathus significa ‘mandíbula d'ossos porosos’, mentre que el nom específic efremovi fou elegit en honor del paleontòleg soviètic Ivan Iefrémov.

## Referències

* 1 2 Entrada «Porosteognathus efremovi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 octubre 2024].
* ↑ Smith, Rubidge i Van der Walt, 2012, p. 39.
* ↑ «Genus: Porosteognathus VJUSHKOV, 1955» (en anglès). [Consulta: 2 octubre 2024].

## Bibliografia

* Smith, M. H. S.; Rubidge, B. S.; Van der Walt, M. «Therapsid biodiversity patterns and paleoenvironments of the Karoo Basin, South Africa». A: Chinsamy-Turan, A. Forerunners of Mammals: Radiation • Histology • Biology (en anglès). Indiana University Press, 2012, p. 31-64. ISBN 9780253005335.
# Sumie Oinuma

Sumie Oinuma (en japonès 生沼 スミエ Oinuma Sumie; Tòquio, 8 d'octubre de 1946) va ser una jugadora de voleibol japonesa que va competir durant la dècada de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de plata en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic revalidà la medalla de plata.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de voleibol de 1967.

## Referències

* ↑ «Sumie Oinuma Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ «Women Volleyball V World Championship 1967 Tokyo (JPN) 27-29.01 - Champion Japan». [Consulta: 28 novembre 2017].
# Ranganathan Francis

Ranganathan Francis o Ranganandhan Francis (Madràs, Índia 1920) és un jugador d'hoquei sobre herba indi, ja retirat, guanyador de tres medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 15 de març de 1920 a la ciutat de Madràs, actual ciutat de Chennai, que en aquells moments formava part de l'Imperi Britànic i que avui en dia forma part l'Índia.

## Carrera esportiva

Va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla d'or al vèncier a la final a l'equip britànic. Aconseguí revalidar aquest metall en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia) i els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia) al vèncer, respectivament, l'equip neerlandès i l'equip pakistaní.

## Enllaços externs

* (anglès) www.indianetzone.com - Ranganathan Francis
# Gregori Doxapater

Gregori Doxapater (Gregorius Doxapater) fou un jurista romà d'Orient que és esmentat a la Scholia a la Basílica (Basilica vol. 3. p. 440, 7.16. 317). Un Doxopater que era Diaconus Magnae Ecclesiae and Nomophylax (a més d'altres títols), va editar un Nomocanon, o sinopsis de la llei eclesiàstica per encàrrec de Joan II Comnè (emperador 1118-1143) i podria ser la mateixa persona; però Fabricius pensa que aquest darrer Doxopater era Doxapater Nil (Doxapater Nilus) que vers el 1143, regnant Roger II de Sicília, va escriure un tractat anomenat "de quinque Patriarchalibus Sedibus". Papadopoli esmenta un Doxapater Sacel·lari (Doxapater Sacellarius) com a jurista romà d'Orient en el regnat d'Isaac II Àngel (emperador del 1185 al 1195).

## Referències

* Article a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Coscó (Biosca)

Coscó és una masia del municipi de Biosca (Solsonès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de tres plantes i quatre façanes. A la façana est, a la planta baixa, hi ha una entrada amb arc de mig punt adovellat i les restes d'una porta de fusta. A la seva dreta hi ha una premsadora. Al següent pis a la dreta, hi ha una finestra amb llinda de pedra, més a l'esquerra, hi ha una finestra amb llinda de pedra i ampit, al seu costat hi ha un balcó interior amb barana de fusta, a la seva esquerra hi ha una petita obertura. Al pis següent, hi ha una finestra a la part dreta.
A la façana sud, hi ha diverses obertures. A la façana oest, hi ha quatre finestres amb ampit que donen a la segona planta. A la darrera hi ha una obertura. A la façana nord, hi ha un edifici adjunt que ocupa gran part de la façana. La coberta és de dos vessants (Est-Oest), acabada en teules.
L'edifici adjunt, a la façana est, té una entrada amb llinda de pedra, amb una petita obertura a sobre. A la façana nord no té cap obertura. A la façana oest, té una obertura. La coberta és d'un vessant (Nord), acabada en teules.
Davant de la façana principal, hi ha una petita ermita, amb entrada rectangular al mur sud, i una obertura a sobre.
Cal esmentar un edifici, on actualment es guarda palla, amb una gran entrada amb arc de mig punt adovellat a la façana sud. A la resta de façanes no hi ha obertures. La coberta és de dos vessants (Est-Oest), acabada en teules.

## Referències

* ↑ «Coscó (Biosca)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 «Mas Coscó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].