OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ernestokokenia

Ernestokokenia és un gènere extint de mamífers condilartres de la família dels didolodòntids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 33,9 i 56 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i Xile. El seu historial taxonòmic ha estat convuls: algunes espècies anteriorment classificades en aquest grup han resultat ser litopterns, mentre que hi ha autors que consideren que el mateix gènere Ernestokokenia és un sinònim d'Asmithwoodwardia. Fou anomenat en honor del geòleg i paleontòleg alemany Ernst Koken.

## Referències

* 1 2 Entrada «Ernestokokenia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ Rose, 2006, p. 221.
* ↑ Palmer, 1904, p. 270.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Estació de la Mina

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
La Mina és una estació de la línia T6 de la xarxa del Trambesòs situada sobre la rambla de la Mina al barri de la Mina de Sant Adrià de Besòs. La parada es va inaugurar el 15 de juny de 2008 amb l'obertura de l'enllaç tramviari de 600 metres per la Rambla de la Mina entre l'avinguda d'Eduard Maristany i el carrer Cristòfol de Moura suposant la posada en servei de la línia T6 unint l'Estació de Sant Adrià i Gorg. Des del 20 de febrer de 2012, aquesta línia uneix les estacions Glòries i Estació de Sant Adrià passant per aquesta parada.
Les andanes i marquesines de l'estació es troben als laterals del passeig central car els tramvies hi circulen per cada un dels costats de la rambla.
Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Parc del Besòs | | Port Fòrum | Estació de Sant Adrià |

## Referències

* ↑ «Nova línia T6». ATM. [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ «Canvis a les línies T5 i T6 del Trambesòs». Des de la mina.net. Arxivat de l'original el 2021-05-22. [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ «Trambesòs La Mina». Trenscat. [Consulta: 22 maig 2021].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de tramvia de la regió metropolitana de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Gösta Magnusson

Gösta Magnusson (Örebro, 1915 - Örebro, 1948) fou un aixecador suec que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes semipesant del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa d'halterofília de 1948 en el pes semipesant.

## Referències

* 1 2 «Gösta Magnusson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 27 març 2019].
* ↑ Gösta Magnusson. chidlovski.net
# Cibulet

El cibulet (Allium schoenoprasum) és una espècie de planta conreada inclosa al gènere de la ceba (Allium). És originària d'Euràsia i Amèrica del Nord.
Addicionalment pot rebre els noms d'all junciforme, ceballot, cebollí, escalunyes i porradell. També s'ha recollit la variant lingüística ciboleta.

## Descripció

És una planta bulbosa herbàcia perenne i vivaç que arriba a fer 50 cm d'alt. Les fulles són tubulars i buides per dins amb un diàmetre de 2 a 3 mm. Les flors són de color porpra distribuïdes en una inflorescència. La fructificació és en una càpsula que conté diverses llavors negres. És habitual que es confongui el cibulet amb altres espècies similars del gènere Allium, ja que la denominació és un neologisme i la planta no és gaire conreada als Països Catalans de la península Ibèrica.

## Usos

En la cuina se n'utilitzen les fulles, sigui crues en amanides o com a condiment en diversos plats. Les fulles del cibulet s'usen fresques, crues, picades, en crudités i amanides i en diverses preparacions culinàries. Cuites també s'inclouen en algunes receptes, salses i truites. Són un dels ingredients del plat de la gastronomia lionesa anomenat cervelle de canut. Les flors poden ser avantatjosament utilitzades per a decorar amanides o guisats. També es poden conservar en vinagre, com els cogombres, però aleshores perden el color atractiu.

## Vegeu també

* Allium tuberosum

## Referències

* 1 2 «Allium schoenoprasum». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 27 març 2022].

## Enllaços externs

* Mrs. Grieve's "A Modern Herbal" @ Botanical.com
* Chives, history, cultivation, container growing and a recipe Arxivat 2006-01-07 a Wayback Machine.
# Othnielmarshia

Othnielmarshia és un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels henricosbòrnids que visqueren a Sud-amèrica des del Paleocè superior fins a l'Eocè, fa entre 41,3 i 57 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Les espècies d'aquest grup eren notoungulats menuts dotats de dents de corona baixa. Li manca l'entocònid típic dels notoungulats a les dents molars inferiors. Fou anomenat en honor del paleontòleg estatunidenc Othniel Charles Marsh.

## Referències

* 1 2 Entrada «Othnielmarshia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ Vera i Mones, 2023, p. 8.
* ↑ Ciochon i Chiarelli, 1980, «Early History and Biogeography of South America's Extinct Land Mammals» (M. C. McKenna).
* ↑ Palmer, 1904, p. 487.

## Bibliografia

* Ciochon, R. L.; Chiarelli, A. B. Evolutionary Biology of the New World Monkeys and Continental Drift (en anglès). Plenum Press, 1980. ISBN 978-1-4684-3766-9.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Vera, B.; Mones, Á. «The status of Peripantostylops and Othnielmarshia (Mammalia: Notoungulata: Henricosborniidae) from the early-middle Eocene of Patagonia (Argentina)» (en anglès). Historical Biology, 2023. DOI: 10.1080/08912963.2023.2165919.
# Pic dels Feixans del Prat

El Pic dels Feixans del Prat és una muntanya de 2.697 metres que es troba al municipi d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situat a la part alta de la conca del riu Escrita, entre la vall de Monestero i la vall de Subenuix, al Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
# Gösta Runö

Gösta Otto Runö (Estocolm, 9 de desembre de 1896 – Linköping, 13 de novembre de 1922) va ser un pentatleta modern suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers. En ells disputa la competició del pentatló modern, en què guanyà la medalla de bronze.
Runö era pilot d'aviació militar, amb el grau de tinent. El 1922 va morir en estavellar-se el Phönix D.I que pilotava prop de Linköping.

## Referències

* 1 2 «Georg de Laval Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2012. [Consulta: 11 setembre 2016].
* ↑ Gösta Runö. Comitè Olímpic Suec.
# Elisenda de Pinós

Elisenda de Pinós i de Canet (de vegades anomenada també Elionor de Pinós) va ser una noble catalana, filla de Galceran IV, senyor de Pinós, i d'Esclarmunda de Canet. Es va casar amb Pere II Ramon de Montcada, baró d'Aitona, Serós i Soses, amb el qual va tenir quatre fills: Ot I de Montcada; la reina Elisenda de Montcada, la quarta i última dona de Jaume II d'Aragó; Guillem Ramon; i Gastó, bisbe de Girona.
Té dedicat un carrer a Barcelona.

## Referències

* ↑ Albertí, 2007, p. 87-93.
* ↑ Castellano Tresserra, 1998, p. 29.
* ↑ Portavella i Isidoro, 2010, p. 149.

## Bibliografia

* Albertí, Elisenda. Dames, reines, abadesses, 18 personalitats femenines a la Catalunya medieval. Albertí Editor, 2007 [Consulta: 3 gener 2022]. Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine.
* Castellano Tresserra, Anna. Pedralbes a l'Edat mitjana: història d'un monestir femení. L'Abadia de Montserrat, 1998, p. 29. ISBN 84-7826-998-3.
* Portavella i Isidoro, Jesús. Diccionari nomenclàtor de les vies públiques de Barcelona (en catalán). Barcelona: Ayuntamiento de Barcelona, 2010. ISBN 978-84-9850-216-9.
# Smilodectes

Smilodectes és un gènere extint de primats de la família dels notàrctids que visqueren a Nord-amèrica durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units (Colorado, Utah i Wyoming). Eren adapiformes menuts (1,8-3,6 kg) i arborícoles. L'extensió de l'os isqui en l'eix distal i el dorsal fa pensar que podien saltar tant des de suports horitzontals com des de suports verticals. Tenien les òrbites oculars petites. El seu quocient d'encefalització era més baix que en la majoria dels primats d'avui en dia. El nom genèric Smilodectes significa ‘mossegador [de] ganivet’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Smilodectes» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 1 octubre 2024].
* ↑ Carlton, 2019, «Smilodectes».
* ↑ Dial, Shubin i Brainerd, 2015, «Major Transformations in the Evolution of Primate Locomotion» (J. G. Fleagle i D. E. Lieberman).
* ↑ Benton, 2014, p. 403.
* ↑ Hartwig, 2002, «Adapiformes: Phylogeny and adaptation» (D. L. Gebo).
* ↑ Palmer, 1904, p. 635.

## Bibliografia

* Benton, M. J. Vertebrate Palaeontology (en anglès). 4a edició. Wiley-Blackwell, 2014. ISBN 9781118407554.
* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Dial, K. P.; Shubin, N.; Brainerd, E. L. Great Transformations in Vertebrate Evolution (en anglès). University of Chicago Press, 2015. ISBN 978-0-226-26839-2.
* Hartwig, W. C. The Primate Fossil Record (en anglès). Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-66315-6.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Leonid Xamkóvitx

Leonid Aleksàndrovitx Xamkóvitx (en rus: Леони́д Алекса́ндрович Шамко́вич), (1 de juny de 1923 – 22 d'abril de 2005) fou un jugador i escriptor d'escacs jueu, que va jugar la major part de la seva carrera sota bandera soviètica, i que va tenir el títol de Gran Mestre des de 1965. Les seves maneres aristocràtiques i la seva forma de comportar-se i parlar van fer que hom l'anomenés amb el malnom de "Príncep".

## Biografia i resultats destacats en competició

Xamkóvitx va néixer al si d'una família jueva a Rostov del Don, a la RFSS de Rússia. Va ser dos cops Campió de Rússia, els anys 1954 i 1956. El 1955 quedà primer (fora de concurs) al campionat de l'Uzbekistan.
El moment àlgid de la seva carrera fou als anys 1960; va esdevenir Gran Mestre el 1965, i va guanyar diversos torneigs importants, especialment el de Sotxi de 1967, on empatà al primer lloc amb Nikolai Kroguius, Vladimir Simagin, Borís Spasski i Aleksandr Zàitsev. D'altres resultats notables foren l'empat al tercer lloc al Campionat de Moscou de 1962 (rere Iuri Averbakh i Evgeny Vasiukov), i el tercer lloc a Mariánské Lázně 1965 (rere Paul Keres i Vlastimil Hort).
Xamkóvitx va emigrar de la Unió Soviètica el 1975, i va anar a viure a Israel, després al Canadà, i finalment als Estats Units, on hi va viure durant la resta de la seva vida. Va guanyar el Campionat d'escacs obert del Canadà celebrat a Calgary el 1975. Va continuar jugant fins als anys 1990, i va escriure diversos llibres d'escacs. El seu Sacrifice in Chess comença dient: "Un sacrifici de veritat implica un canvi radical en el caràcter de la partida, que no pot ser efectuat sense una dosi de previsió, de fantasia, i de voluntat d'assumir riscos."
Xamkóvitx va morir a conseqüència de complicacions de la seva malaltia de Parkinson i d'un càncer a la seva residència de Brooklyn el 22 d'abril de 2005.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Leonid Xamkóvitx» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 19 abril 2011].
* ↑ «Torneig d'escacs de Sotxi 1967. Classificació i partides» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 18 abril 2011].
* ↑ «Campions del Canadian Open» (en anglès). compilat per Jonathan Berry. [Consulta: 19 abril 2011].

## Enllaços externs

* Posicions crítiques de les seves partides a «wtharvey.com» (en anglès). [Consulta: 7 maig 2011].
* Estimació Elo de Leonid Xamkóvitx a «chessmetrics.com». [Consulta: 7 maig 2011]. (anglès)
# Es Molí de Vent

Es Molí de Vent o Molí de Son Torrella és un antic molí fariner de vent, situat dalt del Puig des Molí de Vent a Santa Maria del Camí.
Les primeres fonts escrites daten de períodes molt antics. En un inventari de la possessió de Son Torrella de 1733 ja hi és esmentat. És un dels set molins del terme que Jeroni de Berard esmenta el 1789. Tenia la maquinària de molta a dalt i està format per una torre de planta circular i base constituïda per dos espais amb voltes. Entre aquests dos volums hi ha l'escala que du a l'envelador i permet accedir a la torre, que conserva una escala de caragol volada (amb pujadors adossats al mur).

## Catalogació

* Catàleg de béns patrimonials de Santa Maria del Camí nº SMA 310 Denominació: Molí de Son Torrella. P. 351-353.
* Normes Subsidiàries de Planejament de Santa Maria del Camí. Document 6: Catàleg. Ajuntament de Santa Maria del Camí, 1987.
* Inventari dels molins fariners de vent. Associació d'Amics dels Molins de Mallorca. Santa Maria, fitxa 2. Mallorca, 1989-1991.

## Bibliografia

* CALAFAT, Bernat. Per les antigues terres de Son Torrella 'Coanegra' (123) 1995.
* CANYELLES CRESPÍ, Martí et al. Santa Maria del Camí: guia dels pobles de Mallorca Hora Nova: Palma, 2000.
* Gran Enciclopèdia de Mallorca: Vol. XVII, p. 242-243. Promomallorca: Inca, 1989-98.
* Programa del patrimoni historicoindustrial: informació del terme municipal de Santa Maria [disc compacte]. Consell de Mallorca, Departament de Medi Ambient: Palma, 2009.

## Notes

* ↑ Alea Serveis Professionals SL Catàleg de béns patrimonials de Santa Maria del Camí. Ajuntament de Santa Maria del Camí, 2009
# Pic de la Figuerassa

El Pic de la Figuerassa és una muntanya de 404 metres que es troba al municipi del Perelló, a la comarca catalana del Baix Ebre.
# Halina Górecka

Halina Górecka (alemany: Halina Sylwia Richter-Górecka-Herrmann) (Chorzów, 4 de febrer de 1938), nascuda Richter i posteriorment Herrmann, és una atleta polonesa, ja retirada, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960. El 1965, aprofitant una competició atlètica a Dortmund, va demanar asil a l'Alemanya Occidental.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu: el 1956, 1960, 1964 i 1968. Els millors resultats els van obtenir als Jocs de Roma de 1960, on va guanyar la medalla de bronze en els 4x100 metres del programa d'atletisme. Formà equip amb Teresa Wieczorek, Barbara Janiszewska i Celina Jesionowska; i als Jocs de Tòquio de 1964, on guanyà la medalla d'or en la mateixa prova, formant equip amb Teresa Ciepły, Irena Kirszenstein i Ewa Kłobukowska. A Tòquio també fou setena en els 100 metres. A Melbourne 1956 i Ciutat de Mèxic 1968 va obtenir uns resultats força discrets. En aquests darrers Jocs va córrer sota bandera alemanya.
En el seu palmarès també destaquen tres campionats nacionals, en els 100 i 200 metres el 1964 i en els 4x100 metres el 1954.

## Millors marques

* 100 metres. 11,5" (1964)
* 200 metres. 23,6" (1964)

## Referències

* 1 2 3 Halina Górecka a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Halina Richter – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Sant Pau de la Calçada

Sant Pau de la Calçada és un petita població al sud de Figueres (Alt Empordà), que tenia terme (jurisdicció del Comte d'Empúries i del Monestir de Sant Pere de Rodes) i districte cadastral propis a principis del Segle XIX. Més endavant va ser incorporat al terme municipal de Figueres a mitjans del mateix segle.
Els seus principals elements patrimonials són l'església d'origen romànic i la torre del mateix nom. L’actual ermita té una sola sola nau amb capçalera semicircular, datada del segle XV. Del segle XI hi ha només unes petites restes romàniques en els fragments d’un mur.
Aquest poble era molt a prop del camí reial (La Calçada), que primerament envoltava Figueres per llevant, i posteriorment se'n va fer un de nou que l'atravessava. L’historiador Joan Badia i Homs escriu, en el llibre “L’arquitectura medieval de l’Empordà”, que l’any 1820, quan el masover del mas de Sant Pau estava llaurant uns camps d’aquell entorn, se li enfonsà l’arada i a l’esvoranc descobrí un llarg tram de paviment de pedres que tenia quatre capes de material, que suposadament era l’antiga calçada romana.
Sant Pau de la Calçada va ser parròquia independent fins a 1577, quan va ser unida a la de Figueres, quan tenia una sola casa com a feligresia.Com a parròquia ja va ser esmentada l'any 990.
El camí per anar a l’ermita de Sant Pau de la Calçada es feia, fins al 1999, a través de la carretera Nacional i calia creuar un pas a nivell del ferrocarril, però aquell any fou suprimit i es va fer una carretera lateral per la part de llevant de la via del tren, que és el vial actual d’accés.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* 1 2 3 4 «Sant Pau de la Calçada, 80 anys d’un aplec molt popular i arrelat a Figueres. Per Josep Maria Bernils.», 23-01-2024. [Consulta: 24 agost 2024].
* ↑ Egea, Antoni. Figueres als segles XVI i XVII. Ajuntament de Figueres, 1999. ISBN 84-921191-2-8.
* ↑ Marquès, Josep Maria «Creació i extinció de parròquies al bisbat de Girona». Annals de l’Institut d’Estudis Gironins, 35, 1995, pàg. 405-446.
* ↑ Mallorquí, Elvis. El llibre verd del Bisbe de Girona (1362-1371). Girona: Diputació de Girona, 2012 (Col·lecció Francesc Eiximenis). ISBN 978-84-96747-85-2.
# Aegicetus gehennae

Aegicetus gehennae és una espècie extinta de cetaci de la família dels protocètids que visqué a l'oceà de Tetis tot al principi de l'Eocè superior, fa aproximadament 38 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al jaciment del Faium, al nord d'Egipte. Es tracta de l'única espècie del gènere Aegicetus. És l'únic membre conegut de la seva família que té el crani relativament estret i dotat d'apòsifis exoccipitals que apunten cap avall a la superfície posterior del neurocrani. Era força més petit que el seu parent proper Pappocetus. El nom genèric Aegicetus significa ‘balena d'escut’ i es refereix a la forma del seu estern, mentre que el nom específic gehennae significa ‘de Gehennam’, en referència a la formació on fou descobert.

## Referències

* ↑ Gingerich, Antar i Zalmout, 2019, resum.
* ↑ Entrada «Aegicetus gehennae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ Gingerich, Antar i Zalmout, 2019, p. 6.
* ↑ Gingerich, Antar i Zalmout, 2019, p. 9 i 10.

## Bibliografia

* Gingerich, P. D.; Antar, M. S. M.; Zalmout, I. S. «Aegicetus gehennae, a new late Eocene protocetid (Cetacea, Archaeoceti) from Wadi Al Hitan, Egypt, and the transition to tail-powered swimming in whales» (en anglès). PLoS ONE, 14, 12, 2019, pàg. e0225391. DOI: 10.1371/journal.pone.0225391.
# Ghent Kangri

El Ghent Kangri, o Mount Ghent, Ghaint I, és amb 7.401 msnm, és la tercera muntanya més alta de les muntanyes Saltoro, una secció de la gran serralada del Karakoram que es troba a la regió de Siachen, prop de Gilgit-Baltistan. Es troba molt a prop de la Línia de control que separa les zones controlades pels exèrcits indi i pakistanès al Caixmir.
Va ser explorada per primera vegada el 1912 per Fanny Bullock Workman i William Hunter Workman durant la seva expedició a la glacera de Siachen. Foren ells qui li posaren el nom, en referència al Tractat de Gant.
La muntanya té dos cims secundaris, el Ghent Kangri II, de 7.342 m i una prominència de 322 metres, i el Ghent Kangri III, de 7.060 metres i una prominència de tan sols 60 metres.
El Ghent Kangri va ser escalat per primera vegada el 4 de juny de 1961 per Wolfgang Axt, membre d'una expedició austríaca liderada per Erich Waschak, que va seguir l'aresta Oest. Axt escalà en solitari.
Segons l'Himalayan Index hi ha hagut ascensions a aquest cim el 1977, 1980 i 1984.

## Bibliografia

* Jerzy Wala, Orographical Sketch Map of the Karakoram, Swiss Foundation for Alpine Research, 1990.
* Jill Neate, High Asia: an illustrated history of the 7,000 metre peaks, The Mountaineers, 1989.

## Referències

* 1 2 «High Asia I: The Karakoram, Pakistan Himalaya and India Himalaya (north of Nepal)». Peaklist.org. [Consulta: 27 maig 2014].
* ↑ Ghent Kangri, India/Pakistan a peakbagger.com/
* ↑ Fanny Bullock Workman/William Hunter Workman: Two summers in the ice-wilds of eastern Karakoram; the exploration of nineteen hundred square miles of mountain and glacier. Nova York 1916, S. 175 (Versió online disponible a www.archive.org), consulta 29 març 2012.
* ↑ Ghent Kangri II, India a peakbagger.com/
* ↑ Ghent Kangri III, India a peakbagger.com/
* ↑ Erich Waschak. «The Austrian Karakorum Expedition, 1961». Himalayan Journal, 1963, vol. 23.
* ↑ «Asia, Pakistan, Mount Ghent, Karakoram». American Alpine Journal, 1962, vol. 13.
# Han Hwa-soo

Han Hwa-soo (3 de febrer de 1963) fou una jugadora d'handbol sud-coreana que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Han Hwa-Su Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 2 novembre 2019].
# Tobogan als Jocs Olímpics d'Hivern de 1928

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputà una prova de tobogan en categoria masculina, sent la primera vegada que aquest esport formava part del programa olímpic. La prova es disputà el dia 17 de febrer de 1928 a les instal·lacions de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 10 participants de 6 comitès nacionals diferents.
| Àustria (2) Estats Units (2) França (1) | Itàlia (2) Regne Unit (1)  Suïssa (2) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Tobogan | Jennison Heaton | John Heaton | David Carnegie |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 1 | 1 | 1 | 3 |

## Resultats

| Lloc | Participant | Ronda 1 | Ronda 2 | Ronda 3 | Total | Dif. |
| | Jennison Heaton | 1:00.2 | 1:00.2 | 1:01.4 | 3:01.8 | — |
| | John Heaton | 1:01.4 | 1:00.4 | 1:01.0 | 3:02.8 | +1.0 |
| | David Carnegie | 1:02.7 | 1:01.0 | 1:01.4 | 3:05.1 | +3.3 |
| 4 | Agostino Lanfranchi | 1:02.1 | 1:02.4 | 1:04.2 | 3:08.7 | +6.9 |
| 5 | Alexander Berner | 1:03.4 | 1:03.4 | 1:02.0 | 3:08.8 | +7.0 |
| 6 | Franz Unterlechner | 1:05.9 | 1:03.4 | 1:04.2 | 3:13.5 | +11.7 |
| 7 | Alessandro del Torso | 1:05.6 | 1:04.7 | 1:04.6 | 3:14.9 | +13.1 |
| 8 | Louis Hasenknopf | 1:15.4 | 1:10.9 | 1:10.4 | 3:36.7 | +34.9 |
| 9 | W. Noneschen | 1:04.8 | NF | — | — | — |
| 10 | P. Dorneuil | NF | — | — | — | — |
# Microtus drummondii

Microtus drummondii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Partint d'Ontario, la seva distribució arriba fins a Alaska a l'oest i fins a Nou Mèxic al sud. Una població aïllada que hi havia a Chihuahua ha estat extirpada. El seu hàbitat són els boscos de diferents tipus i les zones obertes amb una cobertura d'herba espessa. És depredat tant per ocells com per altres mamífers. Fou anomenat en honor d'un tal Drummond, que participà en el seu descobriment.

## Referències

* ↑ Reich, Lawrence M. «Microtus pennsylvanicus» (en anglès). Mammalian Species, 159, 1981, pàg. 1-8. DOI: 10.2307/3503976. JSTOR: 3503976.
* ↑ List, Rurik; Pergams, Oliver R. W.; Pacheco, Jesús; Cruzado, Juan; Ceballos, Gerardo «Genetic divergence of Microtus pennsylvanicus chihuahuensis and conservation implications of marginal population extinctions» (en anglès). Journal of Mammalogy, vol. 91, 5, 15-10-2010, pàg. 1.093-1.101. DOI: 10.1644/09-MAMM-A-168.1. ISSN: 0022-2372.