OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Només es viu dues vegades

Només es viu dues vegades (títol original en anglès You Only Live Twice) és una pel·lícula de Lewis Gilbert, estrenada el 1967. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Artefactes espacials americans i soviètics desapareixen, els uns menjats pels altres. Cada país ho retreu a l'altre. El govern anglès detecta l'artefacte espacial responsable que aterra en alguna part als voltants del mar del Japó. James Bond està encarregat d'investigar, i, per tal d'evitar els seus antics enemics simula la seva pròpia mort. Viatja al Japó, i investiga què passa, seduint dones i visitant nombroses regions del Japó.

## Repartiment

* Sean Connery: James Bond
* Mie Hama: Kissy Suzuki
* Donald Pleasence: Blofeld
* Karin Dor: Helga Brandt
* Akiko Wakabayashi: Aki
* Tetsuro Tamba: Tigre Tanaka
* Teru Shimada: M. Osato
* Bernard Lee: M
* Desmond Llewelyn: Q
* Lois Maxwell: Miss Moneypenny
* Charles Gray: Dikko Henderson

## Llocs de l'acció

* Hong Kong,
* Tòquio (Japó)

## Llocs de rodatge

* Japó: Akime, Kobe, Tòquio i Himeji
* Bahames
* Gibraltar
* Hong Kong
* Noruega: Mågerø
* Regne Unit (estudis)
* Espanya: la batalla d'helicòpters

## Al voltant de la pel·lícula

* Arran del rodatge de l'escena de la Petita Nellie, el fotògraf aeri Johnny Jordan es va enganxar una cama en les pales d'un dels helicòpters, i va caldre amputar-lo.
* En les escenes de pesca, Diane Cilento –aleshores esposa de Sean Connery- dobla diverses actrius japoneses, entre les quals Mie Hama (Kisy), que no aconseguia nedar en els forts corrents marins.
* El guió d'aquesta pel·lícula es reprendria a L'espia que em va estimar, amb una transposició del món de l'espai al món dels submarins.

## Nominacions

1968: BAFTA a la millor direcció artística per Ken Adam

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «You only live twice». The New York Times.
* ↑ Johnny Jordan va perdre una cama
* ↑ Citat al video Inside You Only Live Twice: An Original Documentary MGM Home Entertainment Inc, data= 2000
# Ahmad ibn Arabxah

Abu Muhàmmad Xihab al-Din Ahmad ibn Muhàmmad ibn Abd Al·là ibn Ibrahim també conegut com a Muhàmmad ibn Arabxah (ابن عَرَبْشَاه) i Ahmad ibn Arabxah (1389-1450), era un àrab escriptor i viatger que va viure sota el regnat de Timur (1370-1405).
Va néixer i va créixer a Damasc. Més tard, quan Tamerlà va envair Síria, es va traslladar a Samarcanda, a Transoxiana. Més tard es va traslladar a Edirne i va treballar a la cort del sultà Mehmet I traduint llibres àrabs al turc i persa. Més tard va tornar a Damasc després d'haver estat absent de la ciutat durant 23 anys. Finalment es va traslladar a Egipte i va morir allà.
El famós erudit musulmà, Abd al-Wahhab ibn Arabxah, és el seu fill.

## Obres

* Aja'ib al-Maqdur fi Nawa'ib al-Taymur (Les meravelles del destí dels estralls de Timur), que va acabar a Damasc el 12 d'agost de 1435. Aquest llibre es va traduir i imprimir per primera vegada en llatí; Ahmedis Arabsiadae Vitae & rerum gestarum Timuri, qui vulgo Tamerlanes dicitur, història. Lugduni Batavorum, ex typographia Elseviriana, 1636.
* al-Ta'lif al-tahir fi shiyam al-Malik al-Zahir (Vida de Zahir)
* Fakihat al-Khulafa 'wa Mufakahat al-Zurafa'
* Jami 'al-Hikayat; traduït del persa al turc.
* al-'Aqd al-Farid fi al-Tawhid
* Ghurrat al-Siyar fi Duwal al-Turk wa al-Tatar
* Muntaha al-Adab fi Lughat al-Turk wa al-Ajam wa al-'Arab

## Referències

* ↑ Donzel, E. J. van. [https: //archive.org/details/islamicdeskrefer00donz_0/ pàgina / 144 Islamic Desk Reference]. BRILL, 1 de gener de 1994, p. 144. ISBN 90-04-09738-4.
* ↑ AKA, ISMAIL. 1996. “THE AGRICULTURAL AND COMMERCIAL ACTIVITIES OF THE TIMURIDS IN THE FIRST HALF OF THE 15TH CENTURY””. Orient Modern 15 (76) (2). Istituto per l'Oriente C. A. Nallino: 9. https://www.jstor.org/stable/25817400.
# Malcolm Wiseman

Malcolm Wiseman (Winnipeg, 12 de juliol de 1913 - 11 d'abril de 1993) fou un jugador de bàsquet canadenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 guanyà el campionat canadenc de bàsquet amb el Windsor Ford V-8s. Aquell mateix any va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició de bàsquet. Guanyà el Campionat d'Ontario de bàsquet amb el Windsor Alumni el 1937, 1939 i 1940, i amb el Moose Lodge el 1938.

## Referències

* 1 2 «Jimmy Stewart Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 15 desembre 2018].
# Zinaïda Turtxinà

Zinaïda Turtxinà (en ucraïnès: Зінаїда Турчина) (Kíiv, 17 de maig de 1946) és una jugadora d'handbol ucraïnesa, ja retirada, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 17 de maig de 1946 a la ciutat de Kíev, població que aquells moments formava part de la República Socialista Soviètica d'Ucraïna (Unió Soviètica) i que avui en dia és la capital d'Ucraïna.
Pels seus èxits esportius fou guardonada amb l'Orde de la Bandera Roja del Treball i l'Orde de la Insígnia d'Honor.

## Carrera esportiva

Va participar, als 30 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la competició olímpica femenina d'handbol, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica). Absent dels Jocs Olímpics d'estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units) a conseqüència del boicot polític organitzat pel seu país, va participar, als 42 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze.
Al llarg de la seva carrera va ser campiona del món els anys 1982 i 1986, medalla de plata els anys 1975 i 1978 i medalla de bronze l'any 1973. L'any 2000, un jurat d'experts de la Federació Internacional d'Handbol la va nomenar "la millor jugadora d'handbol femení del segle".
Després de la seva carrera activa, es va convertir en l'entrenadora de la selecció nacional de Kíev i Ucraïna, el 1996 es va retirar de l'entrenament, però va romandre a la direcció de l'Spartak.

## Referències

* 1 2 3 «Olympic Results: Zinaida Turchina» (en anglès). International Olympic Committee. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ «European Handball Federation - Zinaida Turchina celebrates her 70th birthday / Article» (en anglès). [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ Soler Olcina, Vicente. 7 metros: El éxito del balonmano femenino en España (en castellà). Editorial Libros.com, 2018-02-21. ISBN 978-84-17236-33-5.
* ↑ «Zinaida Turchina celebrates her 70th birthday» (en anglès). Eurohandball.com. [Consulta: 2 juliol 2023].
# Marcel Vandernotte

Marcel Vandernotte (francès: Marcel Henri Vandernotte) (Nantes, 29 de juliol de 1909 - Nantes, 15 de desembre de 1993) fou un remer francès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on quedà eliminat en sèries en la prova del dos sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, va guanyar la medalla de bronze de la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb el seu germà Fernand Vandernotte, Jean Cosmat, Marcel Chauvigné i el seu nebot, Noël Vandernotte.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat d'Europa de rem, una de bronze, el 1933, i una de plata, el 1934.

## Referències

* 1 2 «Marcel Vandernotte Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d'octubre 2012. [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ «Rudern – Europameisterschaften (Herren – Zweier m. Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «Rudern – Europameisterschaften (Herren – Vierer m.Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 19 maig 2018].
# Michael Wolfgramm

Michael Wolfgramm (Schwerin, 8 de març de 1953) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la competició del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Wolfgang Guldenpfennig, Rudiger Reiche, Karl Heinz Bussert. Fou convocat a darrera hora després que Martin Winter emmalaltís i tot i l'èxit aconseguit mai més tornà a ser cridat per disputar una competició internacional.

## Bibliografia

* Kluge, Volker. Das grosse Lexikon der DDR-Sportler : die 1000 erfolgreichsten und populärsten Sportlerinnen und Sportler aus der DDR, ihre Erfolge und Biographien (en alemany). Berlin: Schwarzkopf & Schwarzkopf, 2000. ISBN 3-89602-348-9.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Wolfgang Güldenpfennig». [Consulta: 21 agost 2022].
# Alestopetersius smykalai

Alestopetersius smykalai és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.
És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (23 °C-27 °C).
Es troba a Àfrica: riu Níger.
Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.
Les seues principals amenaces són la degradació del seu hàbitat (a causa de l'extracció de petroli, el dragatge de canals i l'expansió agrícola), la construcció de preses al llarg del riu Níger en els darrers 25 anys (la qual cosa ha pertorbat significativament l'equilibri hidrològic del curs inferior d'aquest riu), l'explosió demogràfica i, probablement també, la introducció d'espècies exòtiques.

## Referències

* ↑ Hoedeman, J. J., 1951. Studies on African characid fishes I. The tribe Alestidi. Beaufortia Núm. 3: 1-8.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Poll, M., 1967. Revision des Characidae nains Africans. Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 162: 1-158.
* 1 2 3 «Alestopetersius smykalai» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p. 35-66. A G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (editors) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.
* ↑ Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (editors) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* ↑ Olaosebikan, B.D; Snoeks, J; Lalèyè, P.; Contreras MacBeath, T. (2020). "Alestopetersius smykalai." 2020 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2020. [Consulta: 7 abril 2023]
* ↑ Laë, R., Williams, S., Malam Massou, A., Morand, P. i Mikolasek, O., 2004. Review of the Present State of the Environment, Fish Stocks and Fisheries of the River Niger (West Africa). A: R.L. Welcomme i T. Petr (eds). Proceedings of the Second International Symposium on the Management of Large Rivers for Fisheries (Volume I). Food and Agriculture Organization of the United Nations.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Manel Armangué Feliu

Manel Armangué Feliu (Barcelona, 14 de febrer de 1901 - Ginebra, 14 d'agost de 1985) fou un waterpolista català que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà la competició de waterpolo. Aquest fou el debut de la selecció espanyola en uns Jocs, en els quals finalitzà en una meritòria setena posició. Era membre del CN Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Manel Armangué Feliu». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Amberes 1920, el debut olímpico de España». Real Federación Española de Natación. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2017. [Consulta: 15 setembre 2017].
* ↑ «Manuel Armanqué Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de juliol 2009. [Consulta: 16 setembre 2017].
# Ígor Vassíliev

Ígor Vassíliev (Volgograd, 24 de gener de 1966 - 26 de maig de 2023) fou un jugador d'handbol rus que va competir durant la dècada de 1990.
El 1992, com a membre de l'Equip Unificat, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or al Campionat del món d'handbol de 1993 i una medalla de plata al Campionat d'Europa de 1994.
A nivell de clubs jugà al Caustic de Volgograd. Una vegada retirat va treballar com a entrenador en diferents clubs alemanys.

## Referències

* ↑ России, Федерация гандбола. «Не стало Игоря Васильева…» (en rus). [Consulta: 27 maig 2023].
* ↑ «Olympedia – Igor Vasilyev». [Consulta: 14 desembre 2023].
* 1 2 «ВАСИЛЬЕВ Игорь Владимирович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 14 desembre 2023].
# Margaret Edwards

Margaret Edwards (Londres, 28 de març de 1939) és una nedadora anglesa ja retirada, especialista en esquena, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de bronze en els 100 metres esquena del programa de natació, rere Judy Grinham i Carin Cone.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata en els 100 metres esquena del Campionat d'Europa de natació de 1958. i una d'or i una de plata als Jocs de l'Imperi Britànic i de la Comunitat de 1958. Guanyà el Campionat Britànics de l'ASA d'esquena de 1959 i 1961.

## Referències

* ↑ Margaret Edwards a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Commonwealth Games Medallists - Swimming and Diving (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Athletes and results». Commonwealth Games Federation. Arxivat de l'original el 2021-11-29. [Consulta: 12 octubre 2020].
* ↑ «1958 Athletes». Team England.
* ↑ «"Best Swimmers Prove IT." Times, 7 Sept. 1959, p. 15».
* ↑ «"Miss Edwards Ends As Champion." Times, 1 Sept. 1961, p. 4».
# Mărioara Trașcă

Mărioara Trașcă (Bucarest, 29 d'octubre de 1962) és una remadora romanesa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, va disputar dues proves del programa de rem. En el vuit amb timoner tornà a guanyar la medalla de plata, mentre en el quatre amb timoner guanyà la de bronze.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del món de rem, tres d'or i una de bronze, entre les edicions de 1985 i 1987. El 1989 guanyà una medalla d'or a les Universíades.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Mărioara Trașcă». [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ «World Rowing - Mariora TRASCA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-03-29. [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ «Marioara Trasca - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 18 agost 2023].
# El Perai (l'Esquirol)

El Perai és una masia de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, la qual s'orienta a ponent. La part de migdia presenta planta baixa i dos pisos, però les altres només un. A ponent hi ha un portal rectangular amb llinda datada i una finestra al damunt. A migdia s'hi adossa un cos de porxos d'arc de mig punt a nivell del primer i segon pis. A llevant hi ha un portal i tres finestrals d'arc còncau. La part del nord només té petites finestres. Es construïda amb pedra sense picar, unida amb calç i pedra negrosa, picada, per les obertures i als angles. L'estat de conservació és mitjà.

## Història

El nom de l'Esquirol, segons Pladevall, prové d'un atinc mas l'Esquirol documentat des de 1327. Vers el 1420 J. Esquirol i el seu fill varen vendre el mas a Francesc Camperó, àlies Perai, de Rupit que passà a viure a l'antic mas Esquirol i li va donar el nom de Perai. Aquest mas es troba a ran del Camí Ral de Vic a Olot i el convertiren en hostal. El segon o tercer hereu del mas, en Llorenç Perai, el 1454, és diu amo útil de la pobla o hostal de l'Esquirol. Aquest esment de hostal o pobla implica l'autorització del Senyor del terme. Al 1553 continuaren regentant l'hostal prop del qual hi havia 6 famílies, l'any 1626 ja n'hi havia 26 i el 1687 ja sumaven 60. Per aquest temps els documents ja parlen indistintament del nucli o poble de l'Esquirol.

## Referències

* 1 2 «El Perai». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Avro Lancaster

L' Avro Lancaster és un bombarder pesant britànic utilitzat durant la Segona Guerra Mundial. Va ser dissenyat per Avro com a bombarder de llarg abast quadrimotor per a la Royal Air Force (RAF). Va entrar en servei actiu l'any 1942 esdevinguen un dels principals bombarders pesants de la RAF, així com de les forces aèries de la Commonwealth i d'altres nacions europees sota el seu comandament.
Anomenats col·loquialment com a "Lanc" van esdevenir els bombarders nocturns més coneguts i reeixits de la guerra "enviant 608.612 tones de bombes en 156.000 sortides." Tot i tractar-se d'un bombarder nocturn també va excel·lir en altres missions incloent l'atac diürn de precisió. En aquest àmbit aconseguiren renom internacional com a "destructors de preses" ("Dam Busters") en l'Operació Chastise de 1943 tot destruint preses a la Regió del Ruhr -clau per a la indústria de guerra alemanya-.

## Operadors

* Argentina
* Austràlia
* Canada
* Egypt
* França
* Polònia
* Soviet Union
* Suècia
* Regne Unit

## Especificacions de l'Avro Lancaster

* Tripulació: 7: pilot, enginyer de vol, navegador, bombarder, operador de ràdio, artiller central-superior i artiller de cua.
* Longitud: 21,18 m
* Envergadura: 31,09 m
* Altura: 5,97 m
* Superfície alar: 120 m²
* Pes en buit: 16.705 kg
* Pes carregat: 29.000 kg
* Màxim pes en l'enlairament: 60.560 kg
* Motors: 4 motors V12 Rolls-Royce MerlinXX amb una potència total de 954 kW kW (1.280 cavalls de vapor)
* Velocitat màxima: 240 nusos (450 km/h)
* Altitud màxima de servei: 8.160 m
* Abast de trasllat: 2.700 milles nàutiques (4.600 km)
* Armament defensiu:
** 8 metralladores Browning M1919 de calibre 7,7 mm (.303 British) en 3 torretes, amb canvis en funció de la versió.
* Armament ofensiu: càrrega habitual de fins a 6.300 kg de bombes; amb modificacions capaç de portar una bomba 'Grand Slam' (de quasi 10.000 kg).

## Vegeu també

* Bombarder
* Comandament de Bombarders de la RAF
* Bombardeig estratègic durant la Segona Guerra Mundial

## Altres bombarders de la Segona Guerra Mundial

* B-29 Superfortress
* Heinkel He 111

## Referències

* ↑ Cotter 2005, p. XIII.
* ↑ Taylor 1969, p. 314.
# Manfred Germar

Manfred Germar (Colònia, 10 de març de 1935) és un atleta alemany, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà tres proves del programa d'atletisme. Formant equip amb Heinz Fütterer, Lothar Knörzer i Leonhard Pohl, guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres, mentre en els 100 metres fou cinquè i en els 200 metres quedà eliminat en semifinals. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, disputà dues proves del programa d'atletisme. En ambdues quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de plata al Campionat d'Europa d'atletisme de 1958, i una d'or als de 1962. A nivell nacional guanyà vint-i-tres campionats alemanys entre 1953 i 1964. Durant la seva carrera esportiva va millorar el rècord del món dels 200 metres i 4x100 metres i el d'Europa dels 100 metres. El 1957 fou escollit esportista alemany de l'any.

## Millors marques

* 100 metres. 10.2" (1957)
* 200 metres. 20.4" (1957)

## Referències

* 1 2 3 Manfred Germar a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ «Porträt, Daten und Biografie von Manfred Germar» (en alemany). [Consulta: 24 octubre 2020].
# Cementiri de Pinell

Cementiri de Pinell és el cementiri de Pinell de Solsonès (Solsonès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

El cementiri es troba al nucli de Pinell, a tocar de l'església de Sant Miquel, des d'on s'hi baixa.
A Pinell només s'hi va des de la carretera asfaltada C-149a (de Solsona - els Colls - Sanaüja). Al punt quilomètric 12,6 (41° 57′ 41″ N, 1° 24′ 29″ E﻿ / ﻿41.961412°N,1.408038°E﻿ / 41.961412; 1.408038) un trencall ben senyalitzat hi mena en 1,5 km.

## Descripció

Cementiri envoltat per un mur. La porta d'entrada està constituïda per dues pilastres rectangulars que suporten un frontó triangular, l'interior del qual conté un medalló amb la següent inscripció:
"CARISSIM CRISTIA - COMTEMPLA BE AQUET LLOC - Y CONSIDERA ALGUN POC - LO QUE EN ELL HI HA - AQUI HAS DE VENI PARA - SIAS JOVE SIAS VELL - SI LA MORT TE ATRAPA - EN LO TERME DE PINELL"
La porta està rematada per una bola de pedra que fa de base a una creu de ferro.

## Referències

* 1 2 3 «Cementiri de Pinell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 juliol 2015].
# Margaret Wellington

Margaret Wellington (Beckenham, 23 de desembre de 1926 - 10 de març de 2015) va ser una nedadora anglesa que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà tres proves del programa de natació. Fou quarta en els 4×100 metres lliures, mentre en els 100 i 400 metres lliures quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze en els 4×100 metres lliures del Campionat d'Europa de natació de 1947 i tres de plata i una de bronze als Jocs de l'Imperi Britànic de 1950.

## Referències

* ↑ «Margaret Wellington's obituary (page 5)». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 5 agost 2020].
* 1 2 Margaret Wellington a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «M.O. Wellington | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-06-24. [Consulta: 5 agost 2020].
# Alfred Plé

Alfred Plé (París, 9 de gener de 1888 - Limeil-Brévannes, Val-de-Marne, 4 de març de 1980) va ser un remer francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de bronze en la competició del doble scull del programa de rem, formant equip amb Gaston Giran.
El 1920 guanyà el Campionat d'Europa de rem de doble scull.

## Referències

* ↑ «Alfred Plé Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 d'agost 2011. [Consulta: 5 octubre 2017].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Doppelzweier)».
# Manfred Poerschke

Manfred Poerschke (Dortmund, 26 de febrer de 1934) és un atleta alemany, ja retirat, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on fou quart en la prova dels 4x400 metres del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la cursa dels 4x400 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1958. Formà equip amb Carl Kaufmann, Johannes Kaiser i Karl-Friedrich Haas. A nivell nacional guanyà set campionats de la RFA dels 4x400 metres: quatre a l'aire lliure (1956 a 1958 i 1960) i tres en pista coberta (1957, 1958 i 1960).

## Millors marques

* 400 metres. 47.0" (1957)

## Referències

* 1 2 Manfred Poerschke a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Olympedia – Manfred Poerschke». [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Staffeln - Herren - Teil 1)». [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (400m - Herren)». [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 13 febrer 2021].