# Olimpíada d'escacs de 1952

L'olimpíada d'escacs de 1952 fou la desena Olimpíada oficial d'escacs, i la segona després de la Segona Guerra Mundial. Es va celebrar entre el 9 d'agost i el 31 d'agost a Hèlsinki, poc després dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1952. L'única competició disputada fou un torneig obert.

## Torneig

Hi varen participar 140 jugadors dividits en 25 equips, formats cadascun per quatre taulers; cada equip podia disposar de fins a dos suplents. Els equips es varen dividir en tres grups de vuit o nou components; els primers tres classificats de cada grup es varen classificar per la final per les medalles, mentre que els següents tres classificats jugaren una Final "B" i els restants una Final "C". Fou la primera participació de la Unió Soviètica.

### Primera fase

Als primers dos grups no hi va haver massa lluita; Àustria era molt més feble que abans de la guerra, i fins i tot l'RDA, tot i que acabà quarta, ho va fer amb cinc punts menys que Iugoslàvia (tercera). Al tercer grup, la Unió Soviètica no va perdre cap partida, mentre que Finlàndia, els Estats Units i els Països Baixos es disputaven els dos darrers llocs classificatoris. A la penúltima ronda, encara, els Països Baixos perderen amb Israel, que no podria depassar Finlàndia per classificar-se al seu torn per a la final.
A la taula següent, cada columna representa un grup; en negreta hi ha els equips classificats per a la final, en cursiva aquells que disputaren la Final B.
| Argentina  Txecoslovàquia Cuba Dinamarca Anglaterra RFA Islàndia Luxemburg Sarre | Àustria Brasil RDA Itàlia Iugoslàvia Noruega Suècia Hongria | Finlàndia Grècia Israel Països Baixos Polònia Estats Units  Suïssa Unió Soviètica |

### Segona fase

La Final estigué composta per nou equips; com que cadascun tenia una ronda de descans, la tendència a la classificació no estava massa clara. La Unió Soviètica es trobava en el sisè lloc després de quatre rondes, a tres punts i mig de Iugoslàvia, que anava al capdavant. Tres rondes més tard, tot i un empat doble amb Hongria i Txecoslovàquia, eren tercers, a dos punts i mig de Iugoslàvia, a la qual van superar la següent ronda en guanyar 3,5-0,5 contra la RFA, i Iugoslàvia, tot i superar els Estats Units a l'última ronda, va haver de conformar-se amb la medalla de bronze, després d'haver estat superat per l'Argentina.
La Unió Soviètica i l'Argentina també van guanyar quatre de les medalles d'or individuals (dues per banda); Txecoslovàquia, tot i que comptava amb només quatre jugadors, va reeixir en obtenir el quart lloc mercès principalment a la gran actuació de Kottnauer al quart tauler (12,5/15).

### Resultats absoluts
#### Final A

| Pos. | Equip | Jugadors | Punts |
| | Unió Soviètica | GM Paul Keres, GM Vassili Smislov, GM David Bronstein, GM Iefim Hèl·ler, GM Issaak Boleslavski, GM Aleksandr Kótov | 21 |
| | Argentina | GM Miguel Najdorf, MI Julio Bolbochán, GM Erich Eliskases, GM Herman Pilnik, MI Hector Rossetto | 19,5 |
| | Iugoslàvia | GM Svetozar Gligorić, MI Barslav Rabar, MI Petar Trifunović, MI Vasja Pirc, MI Andrija Fuderer, MI Borislav Milić | 19 |
| 4 | Txecoslovàquia | Miroslav Filip, MI Luděk Pachman, MI Jaroslav Šajtar, MI Čeněk Kottnauer, MI František Zíta, František Pithart | 18 |
| 5 | Estats Units | GM Samuel Reshevsky, MI Larry Evans, MI Robert Byrne, MI Arthur Bisguier, MI George Koltanowski, Hans Berliner | 17 |
| 6 | Hongria | GM László Szabó, MI Gedeon Barcza, MI József Szily, MI Tibor Flórián, József Pogáts, István Molnár | 16 |
| 7 | Suècia | GM Gideon Ståhlberg, MI Gösta Stoltz, MI Erik Lundin, Kristian Sköld, Inge Johansson, Gösta Danielsson | 13 |
| 8 | RFA | Rudolf Teschner, MI Lothar Schmidt, Gerhard Pfeiffer, Herbert Heinicke, Wilfried Lange, MI Ludwig Rellstab | 10,5 |
| 9 | Finlàndia | MI Eero Böök, MI Kaarle Ojanen, MI Osmo Kaila, Toivo Salo, Aatos Fred, Ilmari Niemelä | 10 |

#### Final B

| Pos. | Equip | Jugadors | Punts |
| 10 | Països Baixos | MI Theodore Van Scheltinga, MI Lodewijk Prins, MI Jan Donner, MI Nicolaas Cortlever, Haije Kramer, Johan Barendregt | 21 |
| 11 | Israel | MI Moshe Czerniak, Menachem Ore, MI Yosef Porath, Izak Aloni, Albert Mandelbaum | 19,5 |
| 12 | Polònia | Alfred Tarnowski, Andrzej Pytlakowski, MI Kazimierz Plater, Bogdan Śliwa, Władysław Litmanowicz, Izaak Grynfeld | 16,5 |

#### Final C

| Pos. | Equip | Jugadors | Punts |
| 19 | Brasil | MI Eugênio German, João Souza Mendes, José Mangini, Flávio de Carvalho jr, Oswaldo Cruz Filho, Fernando Vasconcellos | 18,5 |
| 20 | Grècia | Georgios Gaitanaros, Kostantinos Tsiknopoulos, Fotis Mastihiadis, Ioannis Anagnostou, Theodoros Sakellaropoulos, Aristides Zografakis | 13,5 |
| 21 | Noruega | Aage Vestøl, Erling Myhre, Otto Morcken, Ernst Rojahn, Wilhelm Ramm, E. Madsen | 13 |

### Resultats individuals
#### Primer tauler

| Jugador | Equip | Final | Punts | Partides | Percentatge |
| GM Miguel Najdorf | Argentina | A | 12,5 | 16 | 78,1 |
| GM Gideon Ståhlberg | Suècia | A | 10 | 13 | 76,9 |
| GM László Szabó | Hongria | A | 10,5 | 14 | 75 |

#### Segon tauler

| Jugador | Equip | Final | Punts | Partides | Percentatge |
| GM Vassili Smislov | Unió Soviètica | A | 10,5 | 13 | 80,8 |
| MI Lothar Schimd | RFA | A | 9 | 12 | 75 |
| MI Braslav Rabar | Iugoslàvia | A | 8 | 12 | 66,7 |

#### Tercer tauler

| Jugador | Equip | Final | Punts | Partides | Percentatge |
| GM David Bronstein | Unió Soviètica | A | 8 | 10 | 80 |
| MI Jan Donner | Països Baixos | B | 10 | 13 | 79,6 |
| MI Robert Byrne | Estats Units | A | 10,5 | 15 | 70 |

#### Quart tauler

| Jugador | Equip | Final | Punts | Partides | Percentatge |
| MI Čeněk Kottnauer | Txecoslovàquia | A | 12,5 | 15 | 83,3 |
| GM Iefim Hèl·ler | Unió Soviètica | A | 10,5 | 14 | 75 |
| Bogdan Śliwa | Polònia | B | 9 | 12 | 75 |

#### Cinquè tauler (primer suplent)

| Jugador | Equip | Final | Punts | Partides | Percentatge |
| MI Héctor Rossetto | Argentina | A | 8 | 10 | 80 |
| Dennis Horne | Anglaterra | B | 5,5 | 9 | 61,1 |
| Wilfried Lange | RFA | A | 5 | 10 | 50 |

#### Sisè tauler (segon suplent)

Només dos jugadors en aquest tauler varen jugar més de la meitat de les partides i foren per tant inclosos en aquesta classificació.
| Jugador | Equip | Final | Punts | Partides | Percentatge |
| Ludwig Rellstab | RFA | A | 6,5 | 9 | 72,2 |
| Izaak Grynfeld | Polònia | B | 7 | 10 | 70 |

## Notes i referències

* ↑ Generalment denominat masculí, però era en realitat obert a qualssevol jugadors.
* ↑ «Nota biogràfica de Čeněk Kottnauer» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 gener 2013].
* 1 2 3 Només a la fase Final.
* 1 2 Gran Mestre
* 1 2 3 Mestre Internacional

## Enllaços externs

* «Olimpíada d'escacs de 1952» (en anglès). OlimpBase.