OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ratpenat d'esquena nua

Els ratpenats d'esquena nua (Dobsonia) formen un gènere de ratpenats de la família dels pteropòdids.
El gènere comprèn les següents espècies:
* Dobsonia anderseni
* Dobsonia beauforti
* Dobsonia crenulata
* Dobsonia emersa
* Dobsonia exoleta
* Dobsonia inermis
* Dobsonia minor
* Dobsonia moluccensis
* Dobsonia pannietensis
* Dobsonia peronii
* Dobsonia praedatrix
* Dobsonia viridis
* Dobsonia chapmani

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Distribució mundial de les diferents espècies d'aquest gènere. (anglès)
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Ramón González Arrieta

Ramón González Arrieta (Bilbao, 12 de maig de 1967) va ser un ciclista basc, que fou professional entre 1990 i 2001, durant els quals aconseguí una sola victòria, la Clàssica dels Alps de 1995. Està casat amb la també ciclista Joane Somarriba.
Els seus inicis al ciclisme foren a l'equip Lotus-Festina, aconseguint amb equip equip la millor actuació en una gran volta, al Giro d'Itàlia de 1992, en què finalitzà en 16a posició i va estar a punt de guanyar una etapa en què arribà segon, per darrere d'Udo Bölts.
Més tard fou company d'equip i gregari de Miguel Indurain a l'equip Banesto, sent una de les principals ajudes a les etapes de muntanya del Tour de França entre el 1992 i el 1995. Va posar punt final a la seva carrera a l'Euskaltel–Euskadi.
Actualment és el seleccionador de la selecció espanyola de ciclisme femení.

## Palmarès

* 1995
** 1r a la Clàssica dels Alps

### Resultats al Tour de França

* 1992. 82è de la classificació general
* 1993. 32è de la classificació general
* 1994. 32è de la classificació general
* 1995. 40è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1993. 60è de la classificació general
* 1995. Abandona
* 1996. 26è de la classificació general
* 1998. Abandona
* 1999. 52è de la classificació general
* 2000. Abandona

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1991. 61è de la classificació general
* 1992. 16è de la classificació general

## Referències

* ↑ González Arrieta da a conocer el sexteto para la penúltima prueba a marca.com (14 d'agost de 2009) (castellà)
# Relleu juràssic

El relleu juràssic és un conjunt de formes que es troben en regions sedimentàries on els estrats rocosos han estat fortament plegats, alçats o fallats, pel que l'erosió actua des d'un principi sobre les parts alçades, donant origen a una sèrie de formes menors del relleu que són típiques en la serralada del Jura, d'on han pres el seu nom. No arriba a ser una forma de relleu invertit perquè l'erosió no ha tingut temps suficient per a arribar a aquest estadi. I podria dir-se que un relleu juràssic és molt similar a un apalatxà, encara que menys evolucionat per la seua menor antiguitat, pel que l'erosió no ho ha convertit en una peniplanura ni en un exemple de relleu invertit.
Les principals formes del relleu que es troben en aquest tipus de relleu són:
* Mont, o forest anticlinal
* Blegue o vall anticlinal
* Cluse o òbriga transversal
* Val o vall sinclinal
* Ruz, que correspon a una vall incipient en el flanc d'un "mont".

## Massissos juràssics

* Serralada del Jura, a França, Suïssa i Alemanya
* Massís Central Francès.
* Els Prealps calcaris francesos, per exemple, el Massís de la Chartreuse (Massís de La Cartoixa)

## Vegeu també

* Cluse
* Peniplanura
* Serralada del Jura
* Relleu apalatxà
# Relleu òptic

El relleu o relleu òptic és l'aparença al microscopi dels cristalls immergits en un líquid de refringència diferent a la del mineral; el relleu òptic d'un cristall pot observar-se en comparar com aquest destaca respecte el conjunt de la làmina prima o els minerals més propers. Es diu que el relleu és alt quan les vores de gra són molt patents, ben retallades i amb ombres que les fan destacar; en canvi el relleu és baix quan la diferència entre els dos índexs de refracció és petita. El relleu és important per a dur a terme alguns tests òptics com ara el de la línia de Becke.

## Referències

* 1 2 «Relleu». Diccionari de Geologia (IEC).
* ↑ D., Nesse, William. Introduction to optical mineralogy. 4th ed. Nova York: Oxford University Press, 2013. ISBN 0199846278.
* ↑ «Molecular Expressions: Science, Optics and You - Timeline - Friedrich Johann Karl Becke». [Consulta: 5 febrer 2019].
# Rectoria de Premià de Mar

La Rectoria de Premià de Mar és un edifici de Premià de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici situat al carrer del mateix nom, no gaire allunyat de l'església de Sant Cristòfol. Molt ben conservada, és d'estil popular però amb certs elements decoratius de la façana (arcuacions llombardes, arcs i mènsules a les finestres) més d'estil eclèctic que historicista. La utilització d'elements d'estil medieval en façanes és molt propi encara a principis del segle XX d'edificis de vinculació eclesiàstica.

## Referències

* ↑ «Rectoria de Premià de Mar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 març 2019].
# Rectoria de Rafelcofer

La Rectoria de Rafelcofer, es va crear en 1535, quan la parròquia de Rafelcofer va ser desmembrada de la d'Oliva, i erigida en rectoria de moriscos, una espècie de mecanisme inquisitorial a escala reduïda per tal de controlar els moriscs de les alqueries de la seua àrea jurisdiccional. Li van ser afegides com a annexos, l'Alqueria dels Frares, l'Alqueria de la Comtessa i l'Alcudiola del Rabat, amb església parroquial a Rafelcofer. Cap a 1527 al terme de la Rectoria hi vivien uns 125 habitants, majoritàriament moriscs.
Després del decret d'expulsió dels moriscos, el terme de la Rectoria de Rafelcofer va quedar pràcticament despoblat, però poc després es va iniciar una repoblació, amb gent fonamentalment dels pobles veïns. L'Alqueria dels Frares que havia sigut agregada a l'Alqueria de la Comtessa, no tornaria a ser repoblada. La Rectoria de Rafelcofer desapareixia després de la segregació de l'Alqueria de la Comtessa el 1733, que s'erigia en parròquia independent, mentre que l'Alcudiola va quedar definitivament annexionada a la parròquia de Rafelcofer. L'antic escut de Rafelcofer, fa referència a l'antiga Rectoria de Moriscs, amb l'església, que representa la presència cristiana omnipresent i vigilant, i les cases morisques de la majoria de la població.

## Referències

* ↑ Corominas, Joan. Onomasticon cataloniae: els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Curial Edicions Catalanes, 1989, p. 8. ISBN 8472568253.
* ↑ «Història». Ajuntament de Rafelcofer, s.d. [Consulta: 5 octubre 2020].
# Remenafulles de capell vermell

El remenafulles de capell vermell (Formicarius colma) és una espècie d'ocell de la família dels formicàrids (Formicariidae).
Habita el terra de la selva pluvial, a les terres baixes fins als 1100 m, des de l'est de Colòmbia, sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord de Bolívia i Amazònia, est i sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Remenafulles de capell vermell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021
# Remenafulles pit-roig

El remenafulles pit-roig (Formicarius rufipectus) és una espècie d'ocell de la família dels formicàrids (Formicariidae) que habita el terra de la selva pluvial i densa vegetació secundària de les muntanyes de Costa Rica, oest i est de Panamà, oest i centre de Colòmbia, nord-oest de Veneçuela, oest i est de l'Equador i est del Perú.

## Referències

* ↑ «Remenafulles pit-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021
# Resolució 1404 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1404 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 18 d'abril de 2002 després de reafirmar la resolució 864 (1993) i totes les resolucions posteriors sobre Angola, en especial la 1127 (1997), 1173 (1998), 1237 (1999), 1295 (2000), 1336 (2001), 1348 (2001) i 1374 (2002) el Consell va ampliar el mecanisme de vigilància de les sancions contra UNITA fins 19 d'octubre de 2002.
El Consell de Seguretat va expressar la seva preocupació pels efectes de la guerra civil sobre la situació humanitària, determinant que la situació continuava sent una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals. Va donar la benvinguda a l'acord d'alto el foc el 4 d'abril de 2002 i va declarar que el mecanisme de vigilància estaria vigent en la mesura que calgués. Actuant segons el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el mecanisme de vigilància per un període addicional de sis mesos i li va demanar que informés periòdicament al Comitè establert a la Resolució 864 amb un informe addicional abans del 15 d'octubre de 2002. El president de la Comissió havia de presentar el informe abans del 19 d'octubre de 2002 al Consell.
Es va demanar al secretari general Kofi Annan que nomenés quatre experts per servir en el mecanisme de control i fer acords financers a aquest efecte. Finalment, tots els països van ser convidats a cooperar amb el mecanisme durant el curs del mandat.

## Vegeu també

* Guerra Civil angolesa
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 – 2003)

## Referències

* ↑ «Security Council, welcoming Angola ceasefire, extends mandate of sanctions monitoring mechanism until 19 October». United Nations, 18-04-2002.
* ↑ Findlay, Trevor «Monitoring UN sanctions in Africa: the role of panels of experts». Verification Yearbook, 2003, pàg. 1–264. Arxivat de l'original el 2012-02-27. ISSN: 1477-3759 [Consulta: 14 agost 2017].

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1402 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1402 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 30 de març de 2002. Després de recordar resolucions 242 (1967), 338 (1973), 1397 (2002) i els principis de la Conferència de Pau de Madrid, el Consell va demanar un alto el foc immediat i significatiu entre Israel i l'Estat de Palestina durant l'Operació Escut Defensiu. Es va adoptar després de 12 hores de consultes.
El Consell de Seguretat va expressar la seva preocupació pel deteriorament de la situació a la regió, inclosos els bombardejos suïcides a Israel i un atac a la seu del President de l'Autoritat Palestina. Es va instar a ambdues parts a avançar cap a un alto el foc significatiu; la retirada de tropes israelianes de ciutats palestines; i la plena cooperació amb l'Enviat especial Anthony Zinni i altres en la implementació del pla de treball de seguretat de Tenet.
El Consell va reiterar la seva demanda de cessament immediat de tota violència i va expressar el seu suport al Secretari General Kofi Annan i als enviats especials al Pròxim Orient per esforços per reprendre el procés de pau.
La resolució 1402 va ser aprovada per 14 vots a favor i Síria que no va participar en la votació, la primera vegada que un país ho havia fet en 40 anys. El representant sirià va dir que el text de la resolució era similar al de la Resolució 1397 en l'aprovació de la qual es va abstenir, ja que es negava a condemnar Israel i va ignorar els esforços d'un país àrab.
La resolució actual no va ser implementada i la Resolució 1403 va exigir la seva implementació.

## Referències

* 1 2 «Security Council calls on both Middle East parties to move immediately to 'meaningful ceasefire'». United Nations, 30-03-2002.
* 1 2 Crossette, Barbara «U.S. Joins Council Vote Telling Israel To Withdraw». The New York Times, 31-03-2002.
* ↑ «Security Council calls on Israel to withdraw from Palestinian cities, urges sides to move to ceasefire». United Nations News Centre, 30-03-2002.
* ↑ Beinin, Joel; Stein, Rebecca L.. The struggle for sovereignty: Palestine and Israel, 1993–2005. Stanford University Press, 2006, p. 275. ISBN 978-0-8047-5365-4.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1401 a la 1500 (2002 - 2003)
* Segona Intifada

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rehoboth (bantustan)

Rehoboth era un bantustan de l'antiga Namíbia. Situat al sud de la capital d'Àfrica del Sud-oest, Windhoek, té uns 13.860 km² ocupats per 11.000 Rehoboth Basters que, segons l'informe Odendaal, tenien la zona. Aquesta jurisdicció va ser també coneguda com a Basterland (Baster Gebiet) Els basters no eren una ètnia antiga pròpiament africana, sinó que eren els descendents de la unió d'homes holandesos, qui en 1870 havien arribat a la zona provinents de la Colònia del Cap a Sud-àfrica, i de les dones africanes de la zona (la paraula baster prové de la paraula neerlandesa que significa bastard). La capital d'aquest territori era Rehoboth, assentament que va ser el primer lloc on els basters es van instal·lar a l'arribar a la regió; raó també per la qual als basters se'ls ha dit "Rehoboth Baster" (els "Bastards de Rehoboth").
Els habitants d'aquesta zona en nombroses ocasions van fer peticions a les Nacions Unides per a assolir ser reconeguts com a nació sobirana. Els basters al·legaven que ja havien estat reconeguts per la Lliga de Nacions. En 1979, Sud-àfrica els va oferir independència nominal a canvi de donar suport la lluita armada contra SWAPO; a això els basters es van negar, decidint romandre neutrals i, en conseqüència, van assolir tan sols conservar l'autonomia administrativa vigent des de 1976.
Els basters inicialment parlaven només afrikaans, però en l'actualitat són bilingües.

## Vegeu també

* Rehoboth Basters
* Griqualand
# Rehovot

Rehovot (en hebreu, רְחוֹבוֹת) és una ciutat del Districte Central d'Israel a 20 km al sud de Tel-Aviv. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel (CBS), el 2016 la ciutat tenia 132.671 habitants.
La ciutat va ser creat el 1890 per immigrants de la Primera Aliyà, prop d'un nucli Khirbat Deiran, que ara va ser absorbit per l'aglomeració creixent.

## Referències

* ↑ «Rehovot | enciclopèdia.cat». [Consulta: 8 octubre 2021].
* ↑ «Rehovot». ésAdir. [Consulta: 2 octubre 2024].
* ↑ Fischer, Moshe; Taxel, Itamar; Amit, David «Rural Settlement in the Vicinity of Yavneh in the Byzantine Period: A Religio-Archaeological Perspective» (en anglès). Bulletin of the American Schools of Oriental Research, 350, 01-05-2008, pàg. 7–35. DOI: 10.1086/BASOR25609264. ISSN: 0003-097X.
# Revictimització

La revictimització és una pràctica que afegeix un sofriment afegit o un maltractament addicional una persona en situació de violència masclista com a conseqüència dels dèficits quantitatius o qualitatius de les intervencions dutes a terme pels organismes i professionals responsables de l’atenció a la víctima. Així mateix, designa les actuacions desencertades realitzades per altres agents implicats. La revictimització es produeix, per exemple, per part dels mitjans de comunicació quan, en informar sobre la dona que ha patit violències, en fan un tractament indegut per l’aproximació excessivament dramàtica o sensacionalista, i per l’ús impropi de termes o d’imatges.
També es produeix quan s’obliga les supervivents a haver de narrar les seves vivències una vegada i una altra, passant per diferents professionals, de manera que se’ls fa reviure el trauma sofert. Sovint, en aquest procés, se’ls fan preguntes que impliquen judicis de valor sobre elles o qüestionen els seus actes i la fiabilitat de la seva versió dels fets. D’aquesta manera, se’ls fa doblement víctimes: de l’agressió inicial i del sistema que en principi les ha de defensar.

## Referències

* 1 2 Iribarren, Teresa; Gatell Perez, Montserrat; Serrano-Muñoz, Jordi; CLUA i FAINÉ, Montserrat. «Literatura i violències masclistes. Guia per a treballs acadèmics». Edizioni Ca' Foscari (CC-BY), 2024. DOI: 10.30687/978-88-6969-747-0. [Consulta: 8 gener 2024].

## Bibliografia

* Ardévol Mallol, Clara. «Diccionari feminista: més de cent paraules imprescindibles». VilaWeb, 08-03-2023. [Consulta: 12 abril 2023].
# Reithrodontomys burti

Reithrodontomys burti és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de Mèxic, on viu a altituds d'entre 60 i 180 msnm. El seu hàbitat natural són els camps oberts dominats pel mesquit i l'agave. Està amenaçat per la transformació del seu medi per a usos agrícoles.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg estatunidenc William Henry Burt.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T. et al. Reithrodontomys burti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 3 setembre 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 65. ISBN 978-0801893049.
# Resolució 1322 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1322 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 7 d'octubre de 2000. Després de recordar les resolucions 476 (1980), 478 (1980), 672 (1990) i 1073 (1996), el Consell va deplorar la visita d'Ariel Xaron al Mont del Temple (referit a la Resolució pel seu nom àrab Al-Haram Al-Sharif) i la posterior violència que, d'acord amb la Resolució, ha donat lloc a la mort de més de 80 palestins. La resolució no va condemnar ni esmentar les morts informades per Israel, tot i que va deplorar el que va qualificar de "moltes altres baixes".
El Consell de Seguretat va reafirmar que una solució del conflicte ha de basar-se en resolucions 242 (1967) i 338 (1973), que exigia la pau basada en les negociacions entre els israelians i els àrabs. En aquest sentit, va donar suport al procés de pau en el conflicte israelianopalestí, i va reafirmar la necessitat del ple respecte dels Llocs Sagrats de Jerusalem per tots.
La resolució va considerar la visita de Xaron al Mont del Temple com una "provocació" i va deplorar la visita i la violència subsegüent allà i els altres territoris ocupats pels israelians, especialment l'ús de la força contra els palestins. La violència va ser la pitjor en anys, i va marcar el començament de la Segona Intifada. El Consell va demanar la cessació immediata de les hostilitats i el retorn a les negociacions i va convidar a Israel a complir les seves responsabilitats en virtut del Quart Conveni de Ginebra relatiu a la protecció dels civils en guerra. Va subratllar la importància d'una investigació objectiva sobre els esdeveniments recents amb l'objectiu d'evitar-ne la repetició. Finalment va demanar al secretari general Kofi Annan que mantingués informat al Consell sobre els esdeveniments.
La resolució va ser patrocinada per Malàisia i recolzada per diversos països europeus. La versió original de la resolució buscava una forta condemna d'Israel. Els Estats Units, que es van abstenir, van amenaçar amb vetar aquesta versió i es va modificar per esborrar el nom d'Israel pel nom.

## Referències

* ↑ «Security Council condemns 28 September provocation in Jerusalem». , 07-10-2000.
* ↑ Victims of Palestinian Violence and Terrorism since September 2000. , Israel Ministry of Foreign Affairs. Accessed 9 April 2012
* ↑ «'Provocative' mosque visit sparks riots». BBC News, 28-09-2000.
* ↑ Marshall, Edgar S. Israel: current issues and historical background. Nova Publishers, 2002, p. 6. ISBN 978-1-59033-325-9.
* ↑ Kutty, Faisal «Canada's Support of U.N. Security Council Resolution Draws Mixed Reaction From Politicians». Washington Report on Middle East Affairs, 2000, pàg. 48, 77, 78.
* ↑ «Security Council Resolution 1322 -2000-- End of Violence- 7 October 2000». Israel Ministry of Foreign Affairs, 07-10-2000.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Conflicte araboisraelià
* Segona Intifada

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1320 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1320 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de setembre de 2000. Després de reafirmar les resolucions 1298 (1999), 1308 (2000) i 1312 (2000) sobre la situació entre Eritrea i Etiòpia i la 1308 (2000), el Consell va desplegar un component militar com a part de la Missió de les Nacions Unides a Etiòpia i a Eritrea (UNMEE) i va ampliar el seu mandat fins al 15 de març de 2001.
El Consell de Seguretat va afirmar la necessitat que els dos països compleixin amb el dret internacional humanitària, els drets humans i la llei de refugiats. Va donar suport a l'Acord sobre cessament d'hostilitats entre els governs d'Etiòpia i Eritrea i es va comprometre a treballar amb ambdues parts i amb l'Organització de la Unitat Africana (OUA) per implementar l'acord.
La resolució va autoritzar el desplegament de 4.200 efectius militars, inclosos 220 observadors, amb el següent mandat:
    (a) supervisar el cessament d'hostilitats i l'observança dels compromisos de seguretat per ambdues parts;
    (b) supervisar la redistribució de les tropes etíops en àrees que anteriorment no estaven sota l'administració d'Etiòpia;
    (c) supervisar les posicions de les forces d'Eritrea que s'havien de redistribuir a 25 km de les tropes etíops;
    (d) supervisar la zona de seguretat temporal i presidir la Comissió de Coordinació Militar;
    (e) proporcionar assistència per a activitats d'acció de mines;
    (f) coordinar les activitats de la UNMEE a la zona de seguretat i àrees adjacents.
Es va demanar als dos països que concloguessin un acord de Status of Forces Agreement en un termini de 30 dies amb el secretari general, Kofi Annan i se'ls instava a continuar amb les activitats de desminatge. També es va demanar a les parts que cooperessin amb el Comitè Internacional de la Creu Roja i garanteixin l'accés segur al personal humanitari.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va decidir que l'embargament d'armes no s'aplicava al personal de les Nacions Unides. Finalment, tant a Etiòpia com a Eritrea se'ls va demanar que continuessin sense demora les negociacions per un acord de pau. La finalització de la missió de manteniment de la pau estava vinculada a la demarcació de la frontera entre Etiòpia i Eritrea.

## Referències

* ↑ «Security Council authorises 4,200 troops for Ethiopia-Eritrea Mission». United Nations Information Service, 15-09-2000.
* ↑ Shinn, David Hamilton; Ofcansky, Thomas P.; Prouty, Chris. Historical dictionary of Ethiopia. Scarecrow Press, 2004, p. 389. ISBN 978-0-8108-4910-5.
* ↑ Hilaire, Max. United Nations law and the Security Council. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 223. ISBN 978-0-7546-4489-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Guerra entre Etiòpia i Eritrea

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org