OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mosaic de forest i pastures de l'Altiplà de Jos

El mosaic de selva i praderia de l'altiplà de Jos és una ecoregió de l'ecozona afrotropical, definida per WWF, situada al centre-nord de Nigèria.

## Descripció

És una ecoregió de prada de muntanya que ocupa 13.300 quilòmetres quadrats a l'altiplà de Jos, al centre-nord de Nigèria.Limita al nord amb la sabana sudanesa occidental i al sud amb el mosaic de selva i sabana de Guinea.

## Climatologia

Les temperatures a l'altiplà de Jos són inferiors a les àrees circumdants, amb mínimes mensuals de 15,5 °C a 18,5 °C a màximes de 27,5 °C a 30,5 °C. A l'altiplà, la pluviositat és d'uns 2.000 mm al sud-oest més humit i disminueix fins als 1.500 mm al nord-est.

## Biodiversitat

L'ecoregió, encara que petita, conté un nombre relativament gran d'espècies endèmiques. Dos petits mamífers són estrictament endèmics de l'altiplà de Jos, la rata mole nigeriana (Cryptomys foxi) i la rata peluda de Fox (Dasymys foxi). Diversos altres mamífers es troben a Nigèria només a la Meseta Jos, inclosos el ratpenat de ferradura (Rhinolophus simulator), el ratpenat de corona alta (Miniopterus inflatus), el ratolí escalador d'orelles fosques (Dendromus melanotis) i la subespècie occidental d'Àfrica de l'antílop salta-roques (Oreotragus oreotragus porteousi, EN). Les dues espècies de ratpenats i el ratolí rampant d'orelles fosques també es troben a les terres altes del Camerun, cosa que suggereix que hi pot haver existit un enllaç faunístic i climàtic entre aquestes dues zones en el passat (Happold 1987).
i ha diverses espècies de mamífers i aus endèmiques, com ara el pinsà candela de roca (Lagonosticta sanguinodorsalis) i el seu explotador ecològic, la viuda de la meseta de Jos (Vidua maryae) que deixa els pollet a que siguin alimentats en els nius del pinsà.

## Estat de conservació

En perill crític. L'elevada població humana i la relativa fertilitat dels sòls ha resultat en la desforestació a gran escala de la regió. Només subsisteixen unes poques àrees de praderia, sabana arbrada i selva naturals, generalment en zones inaccessibles.

## Referències

* 1 2 3 «Montane grasslands and shrublands - Central Africa: Nigeria» (en anglès). WWF. [Consulta: 1r setembre 2019].
# Wiljon Vaandrager

Willemien Vaandrager, més coneguda com a Wiljon Vaandrager (Hall, 27 d'agost de 1957), és una ex-remadora neerlandesa que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on disputà dues proves del programa de rem. Guanyà la medalla de bronze en la competició del vuit amb timoner, mentre en el quatre amb timoner fou cinquena.

## Referències

* ↑ «Wiljon Vaandrager Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2012. [Consulta: 6 octubre 2019].
* ↑ Fitxa a worldrowing.com
# Goran Perkovac

Goran Perkovac (Slatina, 16 de setembre de 1962) és un exjugador d'handbol iugoslau, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 (amb la selecció de la RFS de Iugoslàvia), i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 (amb la selecció de Croàcia). Un cop retirat, continua lligat al handbol com a entrenador.
El 1988 va formar part de la selecció de Iugoslàvia que va guanyar la medalla de bronze a les Olimpíades de Seul. Hi va jugar cinc partits i marcà 4 gols.
El 1996, formà part de la selecció croata que va guanyar la medalla d'or a les olimpíades d'Atlanta 1996. Hi va jugar tots set partits, i va marcar-hi 17 gols.

## Referències

* ↑ «Kroatien trennt sich von Cheftrainer Perkovac» (en alemany). [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ «MONDIAL | La Croatie change (encore) de sélectionneur» (en francès), 02-02-2023. [Consulta: 25 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a databaseolympics.com
# Liz Weekes

Liz Weekes (Sydney, 22 de setembre de 1971) fou una waterpolista australiana que va competir durant les dècades de 1990 i 2000. Està casada amb el remer Robert Scott.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sydney, on guanyà la medalla d'or en la competició de waterpolo. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or a la Copa del Món de waterpolo de 1995.

## Referències

* ↑ «Liz Weekes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 10 setembre 2019].
# Spider-Man: Beyond the Spider-Verse

Spider-Man: Beyond the Spider-Verse és una propera pel·lícula de superherois animada per ordinador amb el personatge de Marvel Comics Miles Morales / Spider-Man, produïda per Columbia Pictures i Sony Pictures Animation en associació amb Marvel Entertainment, i distribuïda per Sony Pictures Releasing. És una seqüela de Spider-Man: Un nou univers (2018) i Spider-Man: creuant el Multivers (2023) està ambientada en un multivers anomenat "Spider-Verse". La pel·lícula és dirigida per Joaquim Dos Santos, Kemp Powers i Justin K. Thompson, i inclou la veu de Jason Schwartzman.
Sony va començar a desenvolupar una seqüela d'Un nou univers abans de l'estrena d'aquesta pel·lícula el 2018 i, finalment, va decidir dividir-la en dues pel·lícules que es van revelar el desembre de 2021. El títol de la tercera pel·lícula es va anunciar l'abril de 2022.

## Referències

* ↑ D'Alessandro, Anthony. «New ‘Spider-Verse’ Villain Revealed, Voiced By Jason Schwartzman» (en anglès). Deadline, 13-06-2022.
* ↑ Kit, Borys. «‘Spider-Man: Into the Spider-Verse’ Sequel and All-Female Spinoff in the Works From Sony (Exclusive)» (en anglès). The Hollywood Reporter, 27-11-2018.
* ↑ «Spider-Man: Across the Spider-Verse Writer Confirms Parts 1 and 2 Are Being Made At the Same Time» (en anglès). CBR, 05-12-2021.
* ↑ D'Alessandro, Anthony; Goldsmith, Jill; Tartaglione, Nancy. «‘Spider-Man: Across The Spider-Verse’ Fresh Footage Shown At CinemaCon, Part 2’s Title Revealed» (en anglès). Deadline, 25-04-2022.
# Jakob Grob

Jakob Grob (Obstalden, 28 de març de 1939) és un remer suís, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Denis Oswald, Peter Bolliger, Hugo Waser i Gottlieb Fröhlich.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Jakob Grob». [Consulta: 9 juny 2022].
# Marion Greig

Marion Greig (Hudson, 22 de febrer de 1954) és una ex-remadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de bronze en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Marion Greig Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 5 octubre 2019].
# Shen Menglu

Shen Menglu (xinès simplificat: 沈梦露, pinyin: Shěn Mènglù; Huai'an, Jiangsu 10 de maig de 2002) és una jugadora de futbol xinesa. Juga com a davantera, i fou la primera jugadora xinesa en jugar la Super Lliga Portuguesa de futbol.
Des del 2022 juga al Celtic Football Club d'Escòcia.

## Biografia

Va iniciar-se al futbol base de Jiangsu, passant per diversos escalafons. La temporada 2020, va ser ascendida al primer equip del Jiangsu Ladies i va debutar a la Superlliga de futbol, quedant subcampiones al final de la temporada 2020-2021. El 12 de juliol de 2021, va fitxar per l'Sporting de Portugal. El 29 d'agost de 2021, l'Sporting Portugal va derrotar el Benfica per 2-0 a la Supercopa de Portugal, i obtenint el títol de campiones. El 31 d'octubre de 2021, a un partit del filial en la quarta jornada de la Lliga, va eixir de la banqueta i va completar un hat-trick, ajudant a l'Sporting de Portugal B a vèncer l'equip de futbolde l'Alberca per 7-0. El 7 de novembre de 2021, a la 6a jornada de la Superlliga portuguesa, va eixir des de la banqueta al minut 76, fent així el debut a la lliga. El 4 de gener de 2022 es va rescindir el contracte que l'unia amb l'Sporting de Lisboa, i el 6 de gener es va incorporar a l'Atlético Ouriense.
El 2023 fitxa pel Celtic Football Club, i el març de 2023 fou elegida la jugadora del mes de la SWPL1. A l'equip va coincidir amb la seua compatriota Shen Mengyu.

## Internacional

El 2015, va ser seleccionada per primera vegada per a la Selecció Sub-13, i després seleccionada successivament per a les Seleccions Sub-14, Sub-16, Sub-18 i Sub-19. El 2019, participa a la Copa Asiàtica Femenina U19. Actualment és jugadora de la selecció femenina xinesa sub-20.

## Referències

* ↑ «China PR's Shen Menglu joins Celtic FC» (en anglès). [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ «U20国青小花留洋葡萄牙 新赛季征战女子葡超联赛». 上海热线. Arxivat de l'original el 2021-12-12. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «【我是Z世代】留洋C罗老东家 女足小将冀在欧洲舞台占一席之地». 中国新闻网. Arxivat de l'original el 2021-12-12. [Consulta: 16 agost 2021].
* ↑ «恭喜！沈梦露获得葡超级杯冠军 小花斩获留洋首冠». 新浪网. Arxivat de l'original el 2021-12-12. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «沈梦露获得葡超级杯冠军». 光明网. Arxivat de l'original el 2021-12-12. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «留洋小花沈梦露终迎葡超首秀 发文感谢球迷支持». 新浪网. Arxivat de l'original el 2021-12-12. [Consulta: 9 novembre 2021].
* ↑ «沈梦露完成与欧伦竞技签约 将参加葡超下半程比赛». 新浪网. Arxivat de l'original el 2022-01-07. [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ «Celtic’s Shen Menglu named SWPL1 Player of the Month». The Celtic Star, 31-03-2023. [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ 代艳. «Chinese footballer Shen Menglu joins Celtic women's team». China Daily. [Consulta: 6 juliol 2023].
# Llorenç Vitrià Barrera

Llorenç Vitrià Barrera (el Raval, 2 de febrer de 1908 - Mauthausen-Gusen i camp de concentració de Gusen, 18 de juny de 1941) va ser un boxejador català que va competir durant la dècada de 1920 i 1930.
Vivia al barri de Sant Gervasi-Galvany, concretament al número 18 del passatge Marimon. Va endinsar-se aviat al món de la boxa; entrenava a l'Sporting Boxing Club. Es proclamà campió de Catalunya (1923, 1924) i d'Espanya (1924) de boxa amateur en la categoria de pes mosca. El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la categoria del pes mosca, del programa de boxa. Quedà eliminat en els quarts de final.
Posteriorment passà al professionalisme, amb un balanç de 44 victòries, 21 derrotes i 9 combats nuls. Amb la fi de la Guerra Civil Espanyola es va veure obligat a exiliar-se al sud de França, on fou arrestat pels nazis un cop aquests ocuparen el país. Com a part del Comboi dels 927 fou deportat al camp de concentració de Mauthausen-Gusen, on va mori cinc mesos més tard.
El 2024, se li va fer un monument com a homenatge, fruit de la col·laboració entre l'organització Stolpersteine Barcelona i l'Institut Menéndez y Pelayo. El projecte va ser impulsat per la regidoria de Memòria Democràtica de l'Ajuntament de Barcelona i es va dur a terme al passatge Marimon on havia residit Vitrià. A la cerimònia commemorativa hi van assistir el regidor Jordi Martí i la consellera Montserrat Cantín.

## Referències

* 1 2 «Sant Gervasi homenatja la víctima de l’holocaust Llorenç Vitrià amb una llamborda ‘stolpersteine’». Diari el Jardí de Sant Gervasi i Sarrià, 29-01-2024. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ Mcaulay, John «El boxejador Llorenç Vitrià, el següent de la llista». El jardí de Sant Gervasi, 14-06-2023, pàg. 8.
* 1 2 «Antonio Sánchez Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ Llorenç Vitrià Barrera a enciclopedia.cat
* ↑ Lorenzo Vitria a boxrec.com
* ↑ Viñas, Carles «Llorenç Vitrià i Barrera, un olímpic a Mauthausen». L'Avenç, 386, 1-2013.
# Carallots de Sant Vicenç dels Horts

Els Carallots de Sant Vicenç dels Horts, oficialment Castellers de Sant Vicenç dels Horts, és una colla castellera de Sant Vicenç dels Horts fundada l'any 2012. El color de la seva camisa és el taronja i els seus millors castells són el 5 de 7, el 3 de 7 amb l'agulla, 4 de 7 amb l'agulla, el 3 de 7 i el 4 de 7.

## Història

La colla es va estrenar el 20 de gener de 2013 amb un pilar de 4 en el marc de la Festa Major d'hivern de Sant Vicenç dels Horts. Els Carallots de Sant Vicenç dels Horts van ser batejats el 26 de maig de 2013, acompanyats de les colles padrines Castellers de Sant Feliu i Minyons de l'Arboç. El resultat final de la seva primera actuació fou: Pde4cam, 4de6, 3de6c, i4de6a, pde4.
El 2014 la colla va celebrar una assemblea extraordinària per a votar si la colla renunciava a formar part de la Coordinadora de Colles Castelleres o continuava amb el seu nom oficial, Colla Castellera Carallots de Sant Vicenç dels Horts. Els Carallots es convertiren en la primera colla castellera que ha de modificar el seu nom oficial d'acord amb un punt de l'ordre de l'Assemblea Ordinària de la Coordinadora de Colles Castelleres celebrada el passat dissabte. Si bé van decidir no renunciar al nom històric de la colla, sí que van optar per fer desaparèixer la paraula Carallots dels registres oficials. L'aprovació del nom de Castellers de Sant Vicenç dels Horts va aconseguir un majoria absoluta, amb 58 vots a favor, 26 en contra, 6 vots en blanc i 6 abstencions.
En la junta de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya celebrada el 7 d'abril de 2014 són admesos com a membre de ple dret.

## Referències

* ↑ https://www.carallots.cat/218-s-andreu-barca.html
* ↑ «Castellers de Sant Vicenç dels Horts». Colles. Nació Digital. [Consulta: 2 febrer 2015].
* ↑ https://web.archive.org/web/20130302030109/http://www.naciodigital.cat/laflama/noticia/522/encantats/begues/carallots/sant/vicenc/ja/caminen}}
* ↑ http://www.lavanguardia.com/castellers/20130526/54374402004/resultats-castellers-cap-setmana-25-26-maig.html
* ↑ Torreño, Josep «La colla de Sant Vicenç dels Horts renuncia al nom de Carallots i continuarà a la Coordinadora». Festadirecte.cat, 05-04-2014 [Consulta: 2 febrer 2015].
* ↑ Aguilera, Gemma. Carallots de sentiment, Castellers de Sant Vicenç per imperatiu, 13 abril 2014 [Consulta: 2 febrer 2015].
* ↑ Garcia, Vicenç «Els Carallots voten Sí,Sí i decideixen entrar a CCCC». La Vanguardia, 05-04-2014 [Consulta: 2 febrer 2015].
* ↑ «Tres noves colles admeses com a membres de ple dret de la Coordinadora». Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2015].

## Enllaços externs

* Carallots de Sant Vicenç dels Horts - Lloc web oficial
Colles castelleres actuals (llista) :
Colles de vuit :
Colles de set :
Colles de sis :
Notes: Que han carregat (en cursiva) o descarregat almenys un castell de la gamma. Les estructures de 3 i de 4 es consideren de gamma bàsica, i la resta, de gamma alta. :
# BiciMAD

BiciMAD és un servei de bicicletes públiques de la ciutat de Madrid. Està gestionat actualment per l'Empresa Municipal de Transports de Madrid, una empresa pública propietat de l'Ajuntament de Madrid.
El servei, originalment concedit a Bonopark SL, va començar a operar el 23 de juny de 2014. BiciMAD va aconseguir per primera vegada la xifra de 57.116 viatgers diaris al setembre de 2023. El sistema comprèn 7.500 bicicletes i 611 estacions.

## Referències

* ↑ Muere atropellado un usuario de BiciMad, 8 març 2016.
* ↑ Medina, Miguel Ángel. «Bicimad supera por primera vez los 16.000 viajes diarios».
* ↑ Salgado, Clara. «Patines y bicicletas eléctricos, ruedas sostenibles para moverte por la ciudad». Agencia EFE. Arxivat de l'original el 2018-10-23. [Consulta: 22 octubre 2018].
# Alex Homberger

Alex Homberger (Schaffhausen, 26 d'octubre de 1912 - Muskegon, 15 d'abril de 2007) fou un remer suís que va competir durant la dècada de 1930. Era germà dels també remers Hans i Rudolf Homberger.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on disputà tres proves del programa de rem. Guanyà la medalla de plata en el quatre amb timoner, formant equip amb Hermann Betschart, Hans Homberger, Karl Schmid i Rolf Spring; i la de bronze en el quatre sense timoner, formant equip amb Hermann Betschart, Hans Homberger i Karl Schmid. En la prova del vuit amb timoner fou sisè.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa de rem, una plata i un or en el quatre sense timoner de 1934 i 1935 respectivament, i de plata en el vuit amb timoner de 1935.

## Referències

* ↑ «Alex Homberger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de desembre 2008. [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ «Rudern – Europameisterschaften (Herren – Vierer o.Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «Rudern – Europameisterschaften (Herren – Achter)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 13 maig 2018].
# Museu Nacional de Lusaka

El Museu Nacional de Lusaka és un museu públic situat a Independence Avenue, en Lusaka (Zàmbia), i és un dels quatre museus nacionals del país, creat com a estratègia turística, cultural i educacional. Les seves galeries s'ocupen de la història i la cultura nacionals i disposa de dues galeries en sengles pisos. Va ser instituït a l'octubre de 1996. Compta amb un departament d'educació que ofereix suport a col·legis, organitza visites entre institucions educatives i grups interessats i realitza publicacions.
La galeria inferior està dedicada a art contemporani nacional des 1964, any de la independència de Zàmbia, mentre que la superior exposa objectes històrics i relata la història de Zàmbia des de l'Antiguitat i la seva cultura popular.
L'edifici també compta amb una petita biblioteca, una sala de conferències i un quiosc. Des de les 9 del matí fins a les 4 i mitja de la tarda. Tanca durant els períodes de vacances locals.

## Referències

* 1 2 3 4 VVAA (en anglès); Zàmbia Country Study Guide, pàg. 174. Ed Int'l Business Publications (2007). ISBN 978-1433060014.
* ↑ VVAA (en anglès); Zàmbia : Poverty Reduction Strategy Paper, pàg 176. Ed Fons Monetari Internacional (2007).

## Enllaços externs

* Museus a Zambia (anglès)
# Abel Bretones Cruz

Abel Bretones Cruz (nascut el 21 d'agost de 2000) és un futbolista professional asturià que juga com a lateral esquerre o d'extrem al CA Osasuna.

## Carrera
### Langreo

Nascuts a La Felguera, Langreo, Astúries, els bretons van representar de juvenil l'UP Langreo i l'Alcázar CF. Després de debutar amb l'equip de formació CD Langreo Eulalia, va debutar amb el primer equip el 9 de març de 2019, substituint Héctor Nespral en una derrota a Segona Divisió B per 1-0 contra l'SCD Durango.
Bretones va jugar regularment amb l'Eulàlia els anys següents, marcant 19 gols la temporada 2019-20, ja que el conjunt va aconseguir l'ascens a la Regional Preferent asturiana i més tard es va incorporar plenament a l'estructura del Langreo i posteriorment va canviar el nom d'UP Langreo B. El 12 d'agost de 2021, va renovar el seu contracte fins al 2023, ascendint a la plantilla principal.

### Oviedo

El 31 de gener de 2022, Bretones es va traslladar al Reial Oviedo i va ser destinat a l'equip B de Tercera Divisió RFEF. Va impressionar el nou entrenador Bolo durant la pretemporada, i va fer el seu debut com a professional el 21 d'agost, el seu 22è aniversari, en començar amb una victòria a casa per 1-0 contra el CD Leganés a Segona Divisió.
El 21 d'octubre de 2022, Bretones va renovar el seu contracte amb l'Oviedo fins al 2026. El gener següent va ascendir definitivament al primer equip de l'Oviedo, aconseguint-li la samarreta número 2.
Bretones va marcar el seu primer gol com a professional l'1 d'octubre de 2023, marcant el primer gol en una victòria a domicili per 3-1 davant el CD Eldense.

### Osasuna

El 5 de juliol de 2024, Bretones va signar un contracte de cinc anys amb el CA Osasuna de la Lliga per una quota de 2,8 milions d'euros. Va fer el seu debut a la primera categoria el 17 d'agost, començant en un empat a casa per 1-1 contra el Leganés.

## Referències

* ↑ «Un día feliz para Abel» (en castellà). La Nueva España, 12-03-2019. [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ «Abel Bretones amplía su contrato con el Langreo» (en castellà). Futbol Asturiano, 12-08-2021. [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ «Abel Bretones Signs for Vetusta». Real Oviedo, 31-01-2022. [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ «Abel Bretones, en el momento justo y en el lugar indicado» (en castellà). La Voz de Asturias, 11-08-2022. [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ «Borja Bastón deja la primera en el Tartiere» (en castellà). Marca, 21-08-2022. [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ «Triunfo con los de casa: debut de Bretones el día que Lucas y Jimmy tiraron del carro» (en castellà). La Nueva España, 22-08-2022. [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ «Oficial: Abel Bretones renueva hasta 2026» (en castellà). Cadena COPE, 21-10-2022. [Consulta: 9 maig 2023].
* ↑ «Abel Bretones sube de nivel con el Real Oviedo» (en castellà). Killer Asturias, 27-01-2023. [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ «Osasuna se refuerza con Abel Bretones» (en castellà). CA Osasuna, 05-07-2024. [Consulta: 5 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Abel Bretones Cruz a BDFutbol
* Abel Bretones Cruz, Fitxa a Soccerway
# Arnald I Voratio

Annald I (Arnald-Barnabé) dit Voratio fou comte de Périgord i d'Angulema. El seu nom volia dir "devorador" perquè va recórrer tot el país com un llop devorant-ho tot.
Era fill (segon) de Bernat de Périgueux, comte de Périgord, net de Guillem comte de Périgord i besnet de Vulgrí I d'Angulema. A la mort de Guillem I Tallaferro d'Angulema el 945, els seus oncles Bernat de Périgord i Ademar (II), devien exercir com a tutors del jove Arnald II Manser (fill de Guillem I Tallaferro), però després els fills de Bernat (Arnald, Guillem, Ramnulf i Ricard) van aprofitar per usurpar el poder i es van proclamar comtes d'Angulema (un cinquè germà, Heli, havia estat empresonat). Arnald Manzer es va revoltar però en vida d'Arnald I la revolta no va tenir prou èxit, però a la mort vers el 962 d'Arnald i Guillem Talleyrand, els altres germans no foren tan efectius. El 975 el tercer germà Ramnulf o Ranulf de Périgueux fou derrotat i mort per Arnald II Manzer es va apoderar d'Angulema matant també a l'altra germà Ricard i a un germà de nom Gaubert. Al Périgord la successió va recaure en una germana (Heli i altres germans mascles ja haurien mort) de nom Emma (tenia una germana més petita de nom Sància) que va aportar el comtat del Périgord al seu marit Bosó I de la Marca.

## Notes

* ↑ això és incert ja que Bernat podia ja haver mort el 945, any en què va morir Guillem I Tallaferro; no obstant altres fonts fan viure a Bernat fins al 946 o més tard

## Referències

* Els Tallaferro
# Lim O-Kyeong

Lim O-Kyeong o Im O-Gyeong (en Hangul: 임 오경; en hanja: 林五卿) (Jeongeup, Corea del Sud 1971) és una jugadora d'handbol sud-coreana, ja retirada, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer l'11 de desembre de 1971 a la ciutat de Jeongeup, població situada a la província de Jeollabuk-do.

## Carrera esportiva

Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova femenina d'handbol. Posteriorment va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on guanyà la medalla de plata al perdre la final davant l'equip danès. Absent dels Jocs Olímpics d'estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on aconseguí guanyar una nova medalla de plata al perdre novament contra Dinamarca.
Nomenada millor jugadora de l'any per la Federació Internacional d'Handbol (FIH) l'any 1996, ha desenvolupat la seva carrera com a jugadora en la lliga japonesa d'handbol. Al llarg de la seva carrera ha guanyat una medalla d'or en el Campionat del Món d'handbol femení.