OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Bassa (Fontpedrosa)

La Bassa és un estany d'origen glacial del terme comunal de Fontpedrosa, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Éstà situada al sud-est del terme, en el curs del Torrent de Carançà. És a prop al nord-est de la Cabana dels Enginyers i al nord, a força distància, de la Basseta.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «67 - Fontpedrosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Fontpedrosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ La Bassa en els ortofotomapes de l'IGN
# Chen Weiqiang

Chen Weiqiang (Dongguan, 7 de juny de 1958) és un aixecador de peses xinès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla d'or en la categoria del pes ploma del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món d'halterofília de 1984 i una medalla d'or als Jocs Asiàtics de 1982.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Chen Weiqiang». [Consulta: 12 juny 2024].
# Eko Yuli Irawan

Eko Yuli Irawan (Metro, Indonèsia 1989) és un aixecador indonesi, guanyador de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 24 de juliol de 1989 a la ciutat de Metro, població situada a la província de Lampung (Sumatra, Indonèsia).

## Carrera esportiva

Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova masculina de pes gall (-56 kg.). Als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit) aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova de pes ploma (-62 kg.), metall que es transformà en plata en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 realitzats a Rio de Janeiro (Brasil).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles en el Campionat del Món d'halterofília, dues d'elles d'or. En la modalitat júnior aconseguí una medalla plata el 2006 i una medalla d'or el 2007. Així mateix ha guanyat una medalla de plata en el Campionat del sud-est d'Àsia en 2008.

## Referències

* ↑ «RI titans dominant at Games» (en anglès). The Jakarta Post, 08-07-2008. [Consulta: 6 abril 2013].
# He Zhuoqiang

He Zhuoqiang (Nanhai, 12 de gener de 1967) és un aixecador de peses xinès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria del pes mosca del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat del món d'halterofília, el 1987 i 1989, així com dues medalles d'or als Jocs Asiàtics, el 1986 i 1990.
Durant la seva carrera esportiva va establir nou rècords del món, sis en arrancada, un en dos temps i dos en el total.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – He Zhuoqiang». [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Zhouqiang He, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 15 gener 2024].
# Hsu Shu-ching

Hsu Shu-ching (en xinès tradicional: 許 淑淨; en pinyin: Xǔ Shú Jìng) (Yunlin, Taiwan 1991) és una aixecadora taiwanesa, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 9 maig de 1991 al Comtat de Yunlin (Taiwan).

## Carrera esportiva

Va participar, als 21 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la categoria de pes ploma (-53 kg.). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 realitzats a Rio de Janeiro (Brasil) aconseguí guanyar la medalla d'or en aquesta mateixa categoria.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dues medalles al Campionat del Món d'halterofília, una d'elles d'or, una medalla d'or als Jocs Asiàtics i una de plata a la Universíada.
# Kazushito Manabe

Kazushito Manabe (japonès: 真鍋和人) (Niihama, 12 d'octubre de 1958) és un aixecador de peses japonès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria del pes mosca del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, fou vuitè en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del món d'halterofília, el 1981 i 1984, així com dues medalles als Jocs Asiàtics, una d'or i una de plata.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Kazushito Manabe». [Consulta: 12 gener 2023].
# Lin Qisheng

Lin Qisheng (7 de juliol de 1971) és un aixecador de peses xinès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes mosca del programa d'halterofília.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Lin Qisheng». [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ «Database Weightlifting». [Consulta: 14 gener 2024].
# Louis Hostin

Louis Hostin (Saint-Étienne, França 1908 - 29 de juny 1998) fou un aixecador francès, guanyador de tres medalles olímpiques.
Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova masculina de pes pesant lleuger. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en aquesta mateixa prova i establir un rècord olímpic a l'eixecar 365 quilos, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi), on va establir un nou rècord olímpic a l'aixecar 372.5 quilos.
Al llarg de la seva carrera guanyà dues medalles en el Campionat del Món d'halterofília i dues medalles d'or en el Campionat d'Europa.

## Referències

* ↑ «Saint-Etienne : Louis Hostin, le plus grand champion stéphanois» (en francès). La gazette de la Loire. [Consulta: 7 març 2013].
* 1 2 Simon, Sven. Olympische Spiele London 2012 (en alemany). Stiebner Verlag GmbH, 2012, p.165. ISBN 3767909723.
* ↑ «www.sports-reference.com - Louis Hostin». Arxivat de l'original el 2014-04-24. [Consulta: 9 febrer 2011].
# Roques Blanques (Terrassa)

Les Roques Blanques és una muntanya de 587 metres que es troba al municipi de Terrassa, a la comarca del Vallès Occidental.
# Pierino Gabetti

Pierino Gabetti (Sestri Ponente, Gènova, Itàlia 1904 - Gènova, 28 de febrer de 1971) fou un aixecador italià, guanyador de dues medalles olímpiques.

## Carrera esportiva

Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París, on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de pes ploma (-60 kg) a l'aixecar un pes de 402,5 kg i establir així un nou rècord olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos) va aconseguir guanyar la medalla de plata en aquesta mateixa disciplina. Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on finalitzà quart en la prova de pes lleuger (-67,5 kg).

## Referències

* 1 2 3 4 «Pierino Gabetti» (en anglès). Sports Reference. Arxivat de l'original el 2011-05-19. [Consulta: 11 juliol 2012].
# Robert Kabbas

Robert Kabbas (Alexandria, 15 de març de 1955) és un aixecador de peses australià, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Montreal, on fou dotzè en la competició del pes mitjà del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, disputà la prova del pes pesant lleuger. El millor resultat en uns Jocs Olímpics l'aconseguí el 1984, a Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes pesant lleuger.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món d'halterofília de 1984 i dues medalles d'or i una de plata als Jocs de la Commonwealth, entre el 1978 i 1986.
L'octubre del 2007 fou escollit president de la Federació Australiana d'Halterofília.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Robert Kabbas». [Consulta: 16 gener 2024].
* ↑ Reed, Ron «Kabbas to lift sport». Herald Sun, 29-10-2007 [Consulta: 12 desembre 2008].
* ↑ «Australian Weightlifting Federation Inc.». International Weightlifting Federation. Arxivat de l'original el 27 maig 2011. [Consulta: 12 desembre 2008].
# Rudolf Ismayr

Rudolf Ismayr (Landshut, Imperi Alemany 1908 - Marquartstein, Baviera, 14 d'octubre de 1998 - Marquartstein, Baviera 11 de maig de 1998) fou un halter alemany, guanyador de dues medalles olímpiques.
Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la categoria de pes mitjà (-75 kg.), aconseguint així mateix un nou rècord olímpic a l'aixecar un pes de 345 quilos. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi) fou l'encarregat de realitzar el Jurament Olímpic en la cerimònia inaugural per part dels atletes i aconseguí guanyar la medalla de plata en la categoria de pes mitjà.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar una medalla de plata en el Campionat del Món d'halterofília i quatre medalles en el Campionat d'Europa, entre elles tres d'or.

## Referències

* ↑ Grant Bourne,Sabine Korner Bourne. Walking in the Bavarian Alps (en anglès). Cicerone Press Limited, 2012, p.218. ISBN 1852847085.
* 1 2 3 «Rudolf Ismayr» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2011-07-27. [Consulta: 11 febrer 2013].
* ↑ John E. Findling, Kimberly D. Pelle. Encyclopedia of the Modern Olympic Movement (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2004, p.109. ISBN 0313322783.
# Pic Bonpland

El Pic Bonpland és una muntanya de 4.883 metres situada a la Sierra Nevada de Mérida, una serralada secundària de la Serralada de Mérida, als Andes. Aquesta és la quarta muntanya més alta de Veneçuela, rere el pic Bolívar, el pic Humboldt i el pic La Concha. Es troba inclòs dins el Parc Nacional Sierra Nevada i junt amb el veí pic Humboldt comparteix la glacera més gran del país.
La primera ascensió es va fer el 1911, per Alfredo Jahn, en la mateixa ascensió en què es va pujar el pic Humboldt. El seu nom és en honor de l'explorador i botànic francès Aimé Bonpland, tot i que aquest mai visità els Andes veneçolans.

## Referències

* *Jahn, Alfredo. Observaciones glaciológicas de los Andes venezolanos. Cult. Venez. 1925, 64:265-80
# Tara Nott

Tara Nott (Del Rio, 10 de maig de 1972), de casada Cunningham és una aixecadora estatunidenca, ja retirada, que va competir a cavall del segle xx i el segle xxi.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney, on guanyà la medalla d'or en la categoria del pes ploma, per a aixecadores amb un pes inferior a 48 kg, del programa d'halterofília. Inicialment la vencedora fou la búlgara Izabela Dragneva, però va ser desposseïda de l'or després de donar positiu en furosemida. Quatre anys més tard, als Jocs d'Atenes, fou desena en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or en la categoria del pes ploma als Jocs Panamericans, el 1999 i 2003, i set campionats nacionals (1996, 1997, 1999, 2000, 2002 a 2004).
El 2015 fou inclosa a l'International Weightlifting Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Tara Nott-Cunningham». [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ McCallum, Jack (2000-10-02). «American Beauties». Sports Illustrated. Consulta: 2008-12-13.
* ↑ «Còpia arxivada». International Weightlifting Federation. Arxivat de l'original el 2011-05-27. [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ McCallum, Jack (2004-08-23). «Uplifting Farewell». Sports Illustrated. Consulta: 2008-12-13.
* 1 2 «Hall of Fame member and gold medalist Tara Nott celebrates 45th birthday!».
# Víktor Tregubov

Víktor Tregubov (Xakhti, 13 d'abril de 1965) és un aixecador de peses rus, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on guanyà la medalla d'or en la competició de pes tres-quarts pesant del programa d'halterofília. En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del Món d'halterofília, d'or el 1993 i de plata el 1994.
Una fractura de clavícula i una posterior greu lesió al cap l'obligaren a abandonar la competició el 1995. Continuà vinculat a l'halterofília com a entrenador.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Viktor Tregubov». [Consulta: 10 gener 2024].
# Wu Wenxiong

Wu Wenxiong (11 de febrer de 1981) és un aixecador de peses xinès, ja retirat, que va competir a començaments del segle XX.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney, on va guanyar la medalla de plata en la categoria del pes gall del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or als Jocs d'Àsia Oriental de 2001 i una de plata als Campionats d'Àsia d'halterofília de 2003.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Wu Wenxiong». [Consulta: 9 juny 2024].
# Zhang Xiangsen

Zhang Xiangsen (5 de novembre de 1972) és un aixecador de peses xinès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atlanta, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes mosca del programa d'halterofília. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món d'halterofília de 1995.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Zhang Xiangsen». [Consulta: 14 gener 2024].
# Bwahit

El Bwahit (Buahit, Bachit, Buiheat) és un cim de les muntanyes Simien a la Regió d'Amhara d'Etiòpia. La seva altitud està estimada en 4.430 o 4.437 m sobre el nivell del mar, i això la converteix en la tercera muntanya més alta d'Etiòpia i la tretzena o catorzena muntanya més alta d'Àfrica. Es troba a uns 16 km a l'oest de la muntanya més alta d'Etiòpia, el Ras Dashen, de la qual està separada per un profund congost de 1.600 m.
La carena va cap al NNE sobre el pas de Arkwasiye (ca. 3635 m), cap a l'est sobre el Kidis Yared de 4.453 metres, la segona muntanya més alta d'Etiòpia; i cap al SSE sobre el pas Metelal (ca. 3730 m) i fins al Ras Dashen.

## Referències

* ↑ «Africa's 4000+ meter peaks» (en anglès). Summitpost.org. [Consulta: 26 octubre 2015].
# Turó de Cal Santó

El Turó de Cal Santó és una muntanya de 141 metres que es troba al municipi de Cunit, a la comarca del Baix Penedès.

## Referències

* ↑ «Turó de Cal Santó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mont Camicia

El mont Camicia és una muntanya de 2.564 m que es troba a la frontera entre els províncies de Teramo i de L'Aquila a la regió dels Abruços (Itàlia). Forma part del massís del Gran Sasso, dins la serralada dels Apenins, concretament dels Apenins Centrals.

## Referències

* ↑ The Times Comprehensive Atlas of the World. 13a ed.. Londres: Times Books, 2011, p. 77 L3. ISBN 9780007419135.
# Coglians

El mont Coglians (en furlà, Coliàns; en alemany, Hohe Warte) és una muntanya de 2.780 m, fet que la converteix en el cim més alt de la serralada dels Alps Càrnics i de la regió de Friül-Venècia Júlia, Itàlia). Es troba a la frontera entre Itàlia (concretament, la província d'Udine) i Àustria (Carintia). Està situada al municipi de Forni Avoltri (Udine), i queda a l'oest del pas de Monte Croce Carnico (Plöckenpass).
Forma part del grup Coglians-Mooskofel i s'hi arriba a través de dues vies: des del refugi Giovanni e Olinto Marinelli, cal al sud, o amb la via ferrata del vessant nord. El Coglians, com tots els cims que pertanyen a la serralada, es caracteritza per intensos fenòmens kàrstics; la gruta més profunda fins ara explorada és l'Abisso Marinelli.

## Classificació

Segons la SOIUSA, la classificació del Mont Sernio és la següent:
* Gran part: Alps orientals
* Gran sector: Alps del sud-est
* Secció: Alps Càrnics i del Gail
* Subsecció: Alps Càrnics
* Supergrup: Cadena Cavallino-Peralba-Coglians
* Grup: Grup de Coglians-Mooskofel
* Subgrup: Massís del Coglians
* Codi: II/C-33.I-A.4.a

## Referències

* ↑ Marazzi, Sergio. Priuli & Verlucca. Atlante Orografico delle Alpi. SOIUSA (en italià), 2005.
# Serrat del Coll de Comadoms

El Serrat del Coll de Comadoms és una serra situada entre els municipis d'Avinyó i de Gaià, a la comarca catalana del Bages, amb una elevació màxima de 567 metres.
# Serrat de Coll de Paller

El Serrat de Coll de Paller és una muntanya de 1.211 metres que es troba al municipi de Coll de Nargó, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ «Serrat de Coll de Paller». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Llengües gal·loromàniques

Les llengües gal·loromàniques són un grup de llengües romàniques (descendents del llatí vulgar) que es localitzen a l'antiga Gàl·lia.
Segons la classificació tradicional, aquest grup de llengües és dividit en dos grups:
Les llengües d'Oïl i la d'Òc. Les llengües d'oïl es caracteritzen pel fet que antigament utilitzaven l'adverbi afirmatiu oïl.
En són exemples el francès, el való, el picard, el normand i l'arpità.
La llengua d'òc és l'occità, ja que utilitza com adverbi afirmatiu òc.
Les llengües gal·loitaliques i les retoromàniques en un sentit més ampli són també considerades gal·loromàniques.
El català també es va incloure tradicionalment dins aquest tipus de llengües. Malgrat això, classificacions lingüístiques més modernes inclouen l'occità i el català dins el grup de les llengües occitanoromàniques.
El gal·loromanisme del català ressalta davant la presència d'equivalències com les que segueixen: glop; dallar/dalhar; talent; julivert/jolverd; nebot; fiçó/fisson; empeltar/empeutar; suc/chuc; xapar/chapar; tustar; rampoina/rampònha, rampòina; esma/èsme, èime; bocagròs; lletraferit/letraferit; culcosit/cuolcosit, cuolcosut; tabustar, tabuixar/tabustar, tabussar; biaix/biais; foll/fòl (gos foll/gos fòl); fonyar/fonhar; record/recòrd; regòrd 'anyell tardà'; rai (interjecció); els sinònims de 'vegada' (vegada, volta/vòlta, vòuta, cop/còp, viatge), etc. (Le Dû, Le Berre i Brun-Trigaud 2005; recerca personal). I la nombrosa fraseologia: al bell mig/al bèl mièg; mig figa-mig raïm/ n'estre ni figo ni rasin [n'èstre ni figa ni rasim]; són figues d'un altre paner/acò's de figo d'un autre panié [aquò's de figas d'un autre panier] (Mistral) [cast. ser harina de otro costal]; no tenir ni suc ni bruc 'no tenir substància o gràcia'; n'a ni chuc ni muc 'ni goût ni saveur, il est sans valeur' (Alibert 1966); té les mans foradades/a li man traucado [a lei mans traucadas] «c'est un panier percé, un prodigue» (Mistral); esser com ets ases d'Artà, que en veure es bast ja suen (DCVB)/l'ase de Rigaud: suso en vesènt lou bast [l'ase de Rigaud, susa en vesent lo bast] (Mistral). No s'allibera de tals igualacions la paremiologia meteorològica, amb estructures molt semblants (vegeu Mistral): cel rogent, pluja o vent/occ. cèu rougen, plueio o vènt [cèu rogent, plueja o vent]; abril no et llevis un fil/occ. en abrieu, quites pas un fièu [en abriu, quites pas un fiu]; quan el març no marceja, abril abrileja/occ. març marçolege, abriu abriulege.

## Llista de llengües considerades gal·loromàniques

* arpità

### Llengües d'oïl

* borgonyó
* berrichon
* franc-comtès
* francès
* galó
* lorenès
* normand
* picard
* poiteví-saintongès
* való
* xampanyès
* angevin-mayennès

### Llengües gal·loitàliques

* emilià-romanyol
* lígur
* llombard
* piemontès

### Llengües retoromàniques

* romanx
* ladí
* furlà

### Llengües occitanoromàniques

* occità
* català
* aragonés

## Vegeu també

* Llengües occitanoromàniques
* Llengües híbrides en la literatura medieval
# Suimanga aladaurat

El suimanga aladaurat (Drepanorhynchus reichenowi) és una espècie d'ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae) i única espècie del gènere Drepanorhynchus Fischer, GA et Reichenow, 1884.

## Descripció

* El mascle incloent les llargues plomes centrals de la cua, fa una llargària d'uns 23 cm i la femella 15 cm. Bec molt corbat.
* El mascle te plomes vorejades de groc a les ales i la cua. Gran part del plomatge és d'un cridaner color vermellós metàl·lic durant la temporada de cria, que esdevé negre mate la resta de l'any. Ventre d'un marró fosc, gairebé negre.
* La femella no té les llargues plomes centrals de la cua. Plomes vorejades de groc a les ales i la cua. Color general olivaci per sobre i groguenc per sota.
* Immadurs semblants a les femelles, amb les parts inferiors més fosques.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clarianes, conreus, bambú i pastures crescudes de l'Àfrica oriental, a Kenya, Uganda, nord de Tanzània, Ruanda, Burundi i la zona propera de l'est de la República Democràtica del Congo.

## Taxonomia

Espècie descrita pel naturalista alemany Gustav Fischer en 1884. El seu nom específic és un homenatge a l'ornitòleg i herpetòleg Anton Reichenow. Ha estat inclòs als gèneres Drepanorhynchus i Nectarinia. Es reconeixen tres subespècies.
* D. r. lathburyi (Williams JG, 1956). Nord de Kenya. Més petita que la subespècie nominal, el mascle té una lluentor metàl·lica més vermella.
* D. r. reichenowi Fischer GA, 1884. Des del sud d'Uganda fins al centre de Kenya i nord de Tanzània.
* D. r. shellyae (Prigogine, 1952. Ruanda, Burundi i l'est de la República Democràtica del Congo. Les femelles tenen el capell gris en comptes del verd de les altres subespècies.
* Parella de Drepanorhynchus reichenowi per John Gerrard Keulemans, 1884

## Referències

* ↑ «Suimanga aladaurat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
* ↑ John G. Williams, Norman Arlot (1980). "Golden-winged Sunbird". A Field Guide to the Birds of East Africa. p. 338. ISBN 0002191792
* ↑ Clive F. Mann, Robert A. Cheke (2010). Sunbirds: A Guide to the Sunbirds, Flowerpeckers, Spiderhunters and Sugarbirds of the World. A&C Black. (258–59). ISBN 140813568X
# Vèrtex Espanyol de Reivindicació del Desenvolupament Ecològic

Vèrtex Espanyol de Reivindicació del Desenvolupament Ecològic (VERDE) va ser un partit polític de caràcter ecologista que va estar actiu a la fi de la dècada del 1980 i primers dels anys 1990.

## Història

Va ser fundat a començaments de la dècada del 1980. El seu cap era José Luis Barceló González de la Mora i es va presentar per primer cop una candidatura al Senat per la circumscripció de Madrid a les eleccions generals espanyoles de 1982, en es presentaren tres candidats el propi José Luis Barceló González de la Mora (37.908 vots), María Dolores López Uría (30.876 vots) i Jaime Sornosa Forés (23.668 vots) En el seu programa reclamava una reducció del nombre de carteres ministerials, el neutralisme d'Espanya, la congelació dels preus dels aliments de primera necessitat i la creació d'una nova moneda: el ibero, que equivaldria a 100 pessetes.
Va ser un partit una miqueta erràtic que incorporava principis ambientalistes. De fet va tenir molt més de candidatura personalista que de partit polític convencional. A Catalunya es presentava sota l'etiqueta Partit Ecologista de Catalunya (PEC-VERDES). Va aconseguir el seu millor resultat a les eleccions al Parlament europeu de 1989, quan va aconseguir els 58.000 vots, mentre que en les generals solament va aconseguir 28.000 vots en 1986. No va obtenir cap càrrec electe. Es va dissoldre després de les eleccions generals espanyoles de 1993 (on es presentà com a PEC-VERDES), passant a integrar la coalició Unió Centrista al costat del Centre Democràtic i Social.

## Resultats electorals

* Eleccions generals espanyoles de 1986: 28.318 vots (0,14%)
* Eleccions generals espanyoles de 1989: 21.235 vots (0,10%)
* Eleccions generals espanyoles de 1993: 9.247 vots (0,03%)
* Eleccions al Parlament Europeu de 1989 (Espanya): 58.686 vots (0,34%)

### Parlament de Catalunya

* Eleccions al Parlament de Catalunya de 1984: 8.714 vots (0,30%)
* Eleccions al Parlament de Catalunya de 1988: 5.927 vots(0,09%)

## Referències

* ↑ «Resultats electorals al Senat per Madrid». Arxivat de l'original el 2015-01-08. [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ 'Verdes', extrema izquierda y falangistas intentan abrirse hueco en el panorama político a El País, 31 de maig de 1986
* ↑ «Unión Centrista». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 1r octubre 2023].

## Enllaços externs

* Montserrat Baras Los partidos políticos verdes en Catalunya per l'UAB
* Partits Ecologistes a historiaelectoral.com
* Resultats electorals al web del Ministeri de l'Interior