OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temperatura ambient

La temperatura ambient és la temperatura que es pot mesurar amb un termòmetre i que es pren de l'ambient actual, per la qual cosa, si es pren de diversos punts en una àrea a un mateix temps pot variar.
Això és degut al fet que una temperatura presa en un ambient tan fred com ho és el pol Nord, on la temperatura seria sota zero (si es mesura en graus Celsius o Fahrenheit), no serà igual a una presa en un lloc tan càlid com un desert on la temperatura estaria molt per sobre del zero.

## Confort humà

Per al confort humà, la temperatura ambiental desitjable depèn en gran part en les necessitats de l'individu i en diversos altres factors. Segons l'observatori de salut pública de West Midlands, Gran Bretanya, 21 °C (70 °F) és la temperatura ambiental recomanada per a la majoria de la llar, excepte en el dormitori, on es recomana una temperatura ambiental de 17 °C (64 °F). com en centres professionals oficines aquesta temperatura podrà ser mínima de 16 °C. Un estudi efectuat per la Universitat d'Uppsala, Suècia, va trobar que la percepció d'una temperatura ambiental elevada es correlacionava amb un ambient de cooperació disminuït. L'estudi va recomanar mantenir una temperatura ambiental màxima de 22 °C (72 °F) i la mínima a 16 °C (64 °F).

## Temperatura d'una habitació

La temperatura d'una habitació, en anglès room temperature, és un terme general per descriure la temperatura comuna dins una cambra. L'American Society of Heating, Refrigerating and Air-Conditioning Engineers (ASHRAE) té llistats que suggereixen les temperature adequades i les taxes de flux d'aire en diferents circumstàncies i edificis. Per exemple en una oficina a l'estiu la temperatura adequada estaria entre 23,5 and 25,5 °C. A l'hivern es recomanaria entre 21,0 i 23,0 °C.
En l'ús científic la temperatura en una habitació es considera entre 20 i 25 °C (293 o 298 kèlvins (K), 68 o 77 graus Fahrenheit). Per conveniència númerica, 300,00 K (26,85 °C, 80,33 °F) es fa servir sovint. Tanmateix la temperatura d'una habitació (Room temperature) no és un terme científic definit uniformement al contrari que les condicions estàndards de pressió i temperatura o STP, la qual té definicions lleugerament diferents.

## Referències

* ↑ Olesen, B. W. (2004). International standards for the indoor environment. Indoor Air, 14 Suppl 7, 18.

## Vegeu també

* Sensació tèrmica
# Foynøya

Foynøya és una illa enfront de Nordaustlandet, Svalbard. La seva superfície és entre 1,5 i 2 km² (segons les fonts). Rep el nom del pioner balener Svend Foyn. Els noms previs inclouen Walrus Eyland, Illa de Föyen i Illa Foyn.
Aquesta illa forma part de la Reserva natural del sud-est de Svalbard.
Després de l'estavellament de l'hidroavió Italia en l'expedició al pol Nord d'Umberto Nobile, el gel flotant va portar els supervivents a aquesta illa.

## Referències

* ↑ «Foynøya». Norwegian Polar Institute. Arxivat de l'original el 3 de maig 2012. [Consulta: 2 desembre 2011].
* ↑ «Foynøya». A: Henriksen, Petter. Store norske leksikon (en norwegian). Oslo: Kunnskapsforlaget [Consulta: 2 desembre 2011].
# Punta Barrow

La Punta Barrow (Nuvuk, en inuktitut, i Point Barrow, en anglès) és un cap de l'oceà Àrtic. És a l'extrem nord d'Alaska i, per tant, és el punt més septentrional dels Estats Units. És a 2.078 km del pol Nord. No és el punt més septentrional del continent americà perquè el promontori de Murchison, al Canadà, és 64 km més al nord.

## Situació

La Punta Barrow es considera la partió entre el mar dels Txuktxis, a l'oest, i el de Beaufort, a l'est. Les aigües al voltant del cap solen estar habitualment cobertes de gel excepte dos o tres mesos l'any. Uns 14 km al sud-oest hi ha la població de Barrow, amb uns 5.000 habitants.

## Història

La zona havia estat habitada per indígenes de la cultura de Thule des del primer mil·lenni però no va ser descoberta per a Occident fins a l'any 1826, quan hi va arribar l'expedició de Frederick William Beechey, a la recerca del famós Pas del Nord-oest. Fou batejada en honor del polític anglès i impulsor de les expedicions àrtiques, John Barrow.
# Txkalovita

La txkalovita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de l'aviador rus Valeri Txkàlov, el primer pilot que va fer un vol sense escales de Moscou als Estats Units a través del pol Nord.

## Característiques

La txkalovita és un silicat de fórmula química Na₂BeSi₂O₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la txkalovita pertany a «09.DM - Inosilicats amb 6 cadenes senzilles periòdiques» juntament amb els següents minerals: stokesita, calciohilairita, hilairita, komkovita, sazykinaïta-(Y), pyatenkoïta-(Y), gaidonnayita, georgechaoïta, vlasovita, revdita, scheuchzerita i terskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Malyi Punkaruaiv, al districte de Lovozero (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita en altres indrets de l'óblast de Múrmansk, a Groenlàndia i al Canadà.

## Referències

* ↑ «Chkalovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 gener 2020].
* ↑ Oriol Riba i Arderiu. Vocabulari de mineralogia: segons les normes de la International Mineralogical Association : amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100.
# Truus Klapwijk

Truus Klapwijk (Rotterdam, 2 de gener de 1904 - Rotterdam, 3 de maig de 1991) va ser una nedadora i saltadora neerlandesa que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar dues proves del programa de natació. Fou sisena en els 100 metres lliures i quedà eliminada en sèries en els 400 metres lliures. En aquests mateix Jocs quedà eliminada en sèries en la prova del trampolí de 3 metres del programa de salts. Quatre anys més tard als Jocs d'Amsterdam, disputà les dues proves del programa de salts. Fou setena en el trampolí de 3 metres, mentre en el salt de palanca quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa de natació de 1927 en el 4×100 metres lliures, formant equip amb Willy den Turk, Marie Braun i Maria Vierdag.

## Referències

* 1 2 «Truus Klapwijk Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 13 febrer 2019].
# Tanguy Ringoir

Tanguy Ringoir (29 de juny de 1994) és un jugador d'escacs belga que té el títol de Gran Mestre des del 2015.

## Resultats destacats en competició

Ringoir ha guanyat tres cops el Campionat d'escacs de Bèlgica (els anys 2012, 2013 i 2016).
Tanguy Ringoir ha representat Bèlgica a les Olimpíades d'escacs el 2012 (6,5 punts de 10 al quart tauler) i 2014 (6,5 punts d'11 al tercer tauler).

## Referències

* ↑ Fitxa de Tanguy Ringoir Arxivat 2020-03-25 a Wayback Machine. a olimpbase.org.
# Natàlia Ustínova

Natàlia Ustínova (Taixkent, 22 de desembre de 1944) és una nedadora uzbeka, ja retirada, especialista en estil lliure, que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar dues proves del programa de natació. Fent equip amb Svetlana Babanina, Svetlana Babanina i Tatyana Devyatova guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres estils, mentre en els 100 metres lliures quedà eliminada en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, va disputar dues proves del programa de natació. En cap d'elles arribà a la final.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en els 4x100 metres lliures del Campionat d'Europa de natació de 1966, formant equip amb Natalya Sipchenko, Antonina Rudenko i Tamara Sosnova, i tres campionats nacionals: un en els 4x100 metres lliures (1963) i dos en els 100 metres lliures (1964 i 1968). Entre 1962 i 1968 aconseguí batre fins a setze rècords nacionals soviètics.

## Referències

* 1 2 Natàlia Ustínova a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympedia – Nataliya Ustinova». [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ EUROPEAN SWIMMING CHAMPIONSHIPS (WOMEN). gbrathletics.com
* ↑ «УСТИНОВА Наталья Андреевна | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 18 maig 2021].
# Porcar

Porcar és el nom dels següents personatges:
* Lídia Porcar
* Pere Joan Porcar
* Antoni Porcar i Candel
* Joan Porcar Garcia
* Antoni Porcar Gómez
* Josep Porcar Museros
* Joan Baptista Porcar i Ripollés
* Lucas Porcar Texidó
* Manuel Porcar i Tió
* Josep Vidal i Porcar
* Vicent Pallarés i Porcar
Viccionari
# Onychomys

Onychomys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Viuen als Estats Units i Mèxic. La seva llargada de cap a gropa és d'entre 9 i 13 cm i la llargada de la cua d'entre 3 i 6 cm. El pes és d'entre 30 i 60 grams. El pelatge és de color marró groguenc o marró vermellenc a la part superior, mentre que la part inferior és de color blanc.
Al contrari de la majoria de rosegadors, Onychomys és carnívor. S'alimenta sobretot de gomfocerins, coleòpters i altres insectes, escorpins i vertebrats petits.

## Referències

* ↑ Entrada «Onychomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Catalunya – Brasil (18-05-2002)

La selecció catalana de futbol disputà un partit amistós contra la selecció de Brasil el 18 de maig de 2002 al Camp Nou de Barcelona. Amb 96.700 espectadors a l'estadi, va suposar un rècord d'assistència en un partit de Catalunya, que va perdre per 3 gols a 1.

## Fitxa tècnica

| Catalunya | 1 - 3 | Brasil |
| Luis García 63' | Mundo Deportivo | 20' 44' Ronaldinho 75' Edmílson |
| Catalunya | Brasil |
CATALUNYA: :
| PO | Víctor Valdés | | 64' |
| DF | Delfí Geli | | 72' |
| DF | Quique Álvarez |
| DF | Dani Tortolero |
| DF | Alberto Lopo |
| CC | Roger Garcia |
| CC | Miguel Ángel Lozano | 3' | 64' |
| CC | Alex Fernández | | 75' |
| DV | Jordi Cruyff | | 76' |
| DV | Luis García | | 64' |
| DV | Raúl Tamudo (c) | | 46' |
| Banqueta: |||
| PO | Francesc Arnau | | 64' |
| DF | Àngel Morales | | 72' |
| CC | Albert Celades | | 64' |
| DV | Òscar Garcia | | 46' |
| DV | Albert Crusat | | 64' |
| DV | Xavier Monteys | | 76' |
| Seleccionadors: |||
| Pitxi Alonso ||||
BRASIL: :
| PO | Marcos |
| DF | Cafú (c) | 76' |
| DF | Edmílson |
| DF | Roque Júnior |
| DF | Júnior |
| CC | Ânderson Polga |
| CC | Emerson | 86' |
| CC | Kléberson | 81' |
| DV | Ronaldo | 68' |
| DV | Ronaldinho | 68' |
| DV | Denílson | 73' |
| Banqueta: |||
| DF | Belletti | 76' |
| CC | Vampeta | 86' |
| CC | Gilberto Silva | 81' |
| DV | Luizão | 68' |
| DV | Juninho | 68' |
| DV | Edílson | 73' |
| Seleccionador: |||
| Luiz Felipe Scolari ||||

## Referències

* ↑ Pallàs, Joan Josep «El Camp Nou se lo pasa en grande» (en castellà). Mundo Deportivo, 19-05-2002 [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ Bracero, Francesc «Brasil gana en goles y Catalunya en ilusión» (en castellà). La Vanguardia, 19-05-2019, pàg. 67-68 [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ Brosa, T.; Cortada, J. «Catalunya planta cara al Brasil davant 97.000 espectadors». El Punt, 19-05-2002, pàg. 65 [Consulta: 17 agost 2019].
# Talia (Càrite)

En la mitologia grega, Talia (Θάλεια -ίας / Thalia, «la florent»; llatí Thălīă -ae) era una de les tres Càrites o Gràcies amb les seves germanes Aglaia i Eufròsine. Era filla de Zeus i l'oceànide Eurínome o Eunòmia. Presidia les celebracions festives i els banquets rics i luxosos.

## Referències

* Ruíz de Elvira, Antonio. Mitología clásica (en castellà). Madrid: Editorial Gredos, 1982, p. 68. ISBN 84-249-0204-1.
* «Thaleia. One of the Charites». A: William Smith. A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès), 1873.
Viccionari
# TPR

TPR té els següents significats:
* Tarbes Pyrénées rugby, club de rugbi a 15 amb seu a Tarba (Occitània)
* Tournament Performance Rating, càlcul aproximat del nivell Elo en un torneig d'escacs
# Talp dels Balcans

El talp dels Balcans (Talpa stankovici) és una espècie de mamífer de la família dels tàlpids. Viu a Albània, Bulgària, Grècia, Sèrbia, Macedònia, Montenegro i Eslovènia.

## Referències

Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Tabaibal-Cardonal

El tabaibal-cardonal és una formació vegetal mixta pròpia de les zones baixes i costaneres de les Canàries que pot arribar fins als 700 msnm d'altitud, en funció de la topografia i orientació. Aquesta vegetació és de les més típiques i exòtiques de les illes i és tan representativa que algunes de les plantes que la integren són reconegudes com a símbol regional: Euphorbia canariensis, dragos i Senecio kleinia. Formacions anàlogues es donen en la veïna costa marroquina, com per exemple en l'àrea del Parc Nacional de Souss-Massa o en la zona de Sidi Ifni.
La característica fonamental de les espècies que formen aquesta comunitat és la seva adaptació a les condicions ambientals de baixa humitat i altes temperatures. Un dels recursos més eficaços per lluitar contra aquestes condicions és la suculència (engrossiment de fulles i tallo per a contenir aigua i sucs essencials); sol estar present en moltes de les espècies que la componen juntament amb altres caràcters com la disminució o desaparició de fulles, els recobriments ceris, l'engrossiment de l'epidermis i en algun cas, també l'espinescència.
Les plantes més característiques del tabaibal-cardonal són l'Euphorbia canariensis de la família de les Euphorbiaceae, una planta crassa d'aspecte cactiforme (semblant a un cactus) i forma de canelobre que pot arribar fins als dos metres d'altura, i Euphorbia balsamifera, Euphorbia atropurpurea, Euphorbia regis-jubae. Al costat d'elles figuren una espècie de la família de les Asteraceae, Senecio kleinia, i un festeig de plantes que en menor o major mesura s'han adaptat a les condicions xèriques o salines, entre les quals podem citar a Placama pendula, Ceropegia fusca i Ceropegia dichotoma i algunes espècies d'Aeonium.

## Enllaços externs

* «Tabaibal-Cardonal» (en castellà). Enciclopedia Libre Universal. «El contingut d'aquest article incorpora material adaptat d'una entrada de la Enciclopedia Libre Universal, publicada sota llicència GFDL.»
# Tabal (instrument)

El tabal o tabalet és un instrument musical de percussió de forma cilíndrica, amb dues membranes –normalment de cuir–, que emet un so indeterminat. N'hi ha de totes les grandàries, encara que el tabalet és generalment un tambor de dimensions mitjanes, que es pot penjar al coll, la qual cosa permet integrar-se còmodament en cercaviles i altres esdeveniments al carrer, com per exemple la muixeranga. El músic del tabal o el tabalet és un tabaler o tabaleter.
Per a l'Institut d'Estudis Catalans tant tabal com timbal són sinònims de tambor. El tabalet fa parella amb la dolçaina i ambdós són instruments útils per amenitzar musicalment qualsevol festa al carrer. El timbal és més gran que el tabal i acompanya la gralla a la música de castells. A les cobles de sardanes l'instrument de percussió és el tamborí, que acompanya el flabiol.

## Referències

* ↑ Insitut d'Estudis Catalans, Diccionari de la Llengua Catalana, 2a edició Consultat el 16.6.2009

## Vegeu també

* Tabalà

## Enllaços externs

* Federació Valenciana de Dolçainers i Tabaleters
* dol-i-tab, pàgina de dolçaina i tabal Arxivat 2012-01-05 a Wayback Machine.
Viccionari
# Tabai

Tabai (en llatí Tabae, en grec antic Τάβαι) era una ciutat de Cària prop dels límits de Frígia, segons Estrabó, encara que en un altre passatge l'inclou a la regió de Frígia.
Estrabó també diu que la ciutat estava situada en una plana que devia prendre el nom de la ciutat, anomenada Πεδίον Ταβηνόν ("pedíon Tabenón", plana de Tabai). Esteve de Bizanci diu que Tabai era una ciutat de Lídia, però en menciona una altra a Cària, però és molt probable que les dues siguin la mateixa ciutat. La llegenda la feia fundada per un heroi anomenat Tabos, encara que algunes versions deien que el nom procedia d'una paraula asiàtica, τάβα (Taba), que significava "roca".
Titus Livi diu que a la plana hi havia altres ciutats a més de Tabai, i que es va resistir fortament als romans quan van envair la zona, que com a càstig la van obligar a pagar vint talents de plata i 20.000 medimnes de blat. La situa a les fronteres de Pisídia, vora el mar de Pamfília.
Segurament és la moderna Davas. Plini el Vell menciona una altra ciutat anomenada Tabae a Cilícia, però no se'n sap res més.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tabae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 juliol 2021].
# Terbutalina (grup musical)

Terbutalina és un grup gallec de garage punk fundat el 2010 a cavall de Muros i Esteiro. El seu estil de música s'autodenomina «gastropunk» i l es seves cançons es caracteritzen per l'humor, l'atreviment, la sàtira i les lletres políticament incorrectes.
Influït per grups com Dead Kennedys, The Sonics, The Cramps, Oblivians o Siniestro Total, ha actuat als festivals Son Do Camiño, Fuzzville i Son Rías Baixas. El seus membres s'encarreguen d'editar-ne els discos i posar-los en baixada gratuïta a internet. El 2014 van guanyar el premi al Millor àlbum en gallec als Premis de la Música Independent pel seu disc A muerte. A més, van merèixer el premi María Casares 2017 a la Millor música original amb la seva col·laboració amb la companyia de teatre Chévere a l'obra Eroski-Paraíso.

## Membres

* Migui – veu principal i guitarra
* Mon – guitarra, veus
* Torres – baix, veus
* Diego – bateria

## Discografia

* Que-de-leite! - 2011 (EP amb tres temes inclosos a Broncodilatador)
* Broncodilatador - 2011
* Hostias para todos - 2012
* Ritmo serbio - 2013
* A muerte - 2014
* Al otomano se le va la mano - 2015
* Sonido Esteiro - 2017
* Espabila Gallego - 2019
* Era Cabra - 2023

### En directe

* Live in Catoira (2011)

## Referències

* ↑ «Terbutalina, que bo que volvestes!» (en castellà), 16-11-2023. [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ «Terbutalina - La Fonoteca» (en castellà). [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ «BIO» (en espanyol europeu). [Consulta: 30 gener 2024].
# Terratrèmol de Taiwan de 2016

El terratrèmol de Taiwan de 2016 fou un sisme de magnitud 6,4 en l'escala de Richter que va tocar de ple el sud de Taiwan a 46 quilòmetres del nord-est del port de Kaohsiung (22° 52′ 16″ N 120° 40′ 05″ E) i a 23 km de profunditat el matí del 6 de febrer del 2016.
El terratrèmol va causar almenys 55 morts i 500 ferits. Nou de les víctimes mortals, entre elles un nadó de 10 dies, eren a l'edifici Weiguan Jinlong de Tainan, una torre de 17 plantes que es va ensorrar i de la qual ja es van rescatar 258 persones, dues persones més de les que, segons les xifres oficials prèvies, eren al lloc. L'edifici Weiguan Jinlong ha estat el més afectat dels 14 edificis ensorrats o seriosament afectats.
El terratrèmol va deixar 168.000 cases sense subministrament d'electricitat i 40.000 sense aigua. Una gasolinera ubicada davant d'un edifici inestable va haver de ser evacuada i buidada de combustible. El tren d'alta velocitat que uneix el sud i el nord de l'illa va ser interromput just el dia en què molts taiwanesos residents al nord van al sud per celebrar amb els seus familiars l'Any Nou Lunar, que començava diumenge a la nit.
El president taiwanès, Ma Ying-Jeou, i el primer ministre, Chang San-Cheng, es van traslladar a Tainan per seguir de prop les operacions de rescat i mostrar la seva solidaritat amb els damnificats.

## Referències

* ↑ «Informació sobre el terratrèmol (Morts i ferits)» (en castellà). El Mundo, 7 febrer. [Consulta: 15 abril 2016].
* ↑ http://www.elperiodico.cat/ca/noticias/internacional/terratremol-taiwan-causa-almenys-morts-4876871
# Taqsim

Taqsim és una improvisació musical melòdica que normalment precedeix la interpretació d'una peça musical tradicional àrab, grega, turca o de l'Orient Mitjà.
Els Taqsim normalment segueixen una determinada progressió melòdica. Començant per la tònica d'un maqam àrab particular (l'equivalent al mode occidental), els primers compassos de la improvisació es mantenen en els ajnas més baixos del maqam, presentant així el maqam a l'oient. Després d'aquesta introducció, l'intèrpret és lliure de moure's a qualsevol lloc en el maqam, i fins i tot pot modular a altre maqams, sempre que acabi retornant a l'original.
El terme Taqsim també es pot referir a qualsevol interpretació instrumental solista acompanyat per un percussionista o un altre instrumentista que toca un bordó en la tònica del maqam.

## Referències

* ↑ Peretz, Jeff. Middle East: Your Passport to a New World of Music. Van Nuys, CA.: Alfred Music Publishing, 2004, p. 14. ISBN 978-0-7390-3599-3.
# Taques de Bitot

Les taques de Bitot són dipòsits petits de forma triangular, blanques i seques que apareixen a la porció de la conjuntiva de l'ull a causa d'una deficiència de la Vitamina A. En 1863, Pierre Bitot (1822-1888), un metge francès, fou el primer a descriure aquestes taques.
Si aquestes taques és fan més grans es pot desenvolupar una malaltia anomenada xeroftàlmia.

## Referències

* ↑ «Taques de Bitot». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Shukla, M; Behari, K «Congenital Bitot spots.». Indian Journal of Ophthalmology, 27, 2, 01-07-1979, pàg. 63–4. PMID: 541036.
* ↑ Numitor, Gerd. Bitot's Spots. Flu Press, febrer 2012. ISBN 978-620-0-57824-2.

## Enllaços externs

* 1174798366 al GPnotebook
* Illustration Arxivat 2005-10-19 a Wayback Machine.
* BJO Online
* Online Atlas of Ophthalmology at the University of Iowa
# Ten New Songs

Ten New Songs és el desè àlbum d'estudi de Leonard Cohen, publicat l'any 2001. Va ser coescrit i produït per Sharon Robinson. Va ser produït als estudis domèstics de Cohen i Robinson a Los Angeles. També va ser el seu primer disc en gairebé 10 anys. L'àlbum va assolir el número 143 al Billboard 200, el número 4 al Canadà (on va ser platí), el número 1 a Polònia (on va ser platí) i número 1 a Noruega.
Ten New songs va ser el primer àlbum de Cohen produït digitalment, tot i que no ho va ser en un estudi professional, sinó que ho fou en el mateix estudi de Cohen i Robinson a Los Angeles.
Diverses de les cançons de Ten New Songs existien d'una forma o una altra molt abans que apareguessin a l'àlbum; Cohen va revelar per primera vegada que estava treballant en una nova cançó anomenada "My Secret Life" el 1988, i, el 1995, Melinda Newman de ' 'Billboard va informar que dues cançons, "My Secret Life" i "A Thousand Kisses Deep", estaven "a prop d'acabar-se... M'agradaria tenir un tipus molt íntim de disc, d'una naturalesa molt diferent a les cançons reals".
Ten New Songs va ser remasteritzat i reeditat en vinil pel segell Music On Vinyl de Països Baixos el 2009.

## Llista de temes

* In My Secret Life
* A Thousand Kisses Deep
* That Don't Make It Junk
* Here It Is
* Love Itself
* By the Rivers Dark
* Alexandra Leaving
* You Have Loved Enough
* Boogie Street
* The Land of Plenty

## Referències

* ↑ «Gràfic oficial de vendes minoristes - 29 d'octubre de 2001 (vendes del període 15.10.2001 - 21.10.2001)». OLiS. [Consulta: 10 febrer 2012].
* ↑ de Lisle, Tim «2004/sep/17/2 Qui va portar una pistola al cap de Leonard Cohen?». , 17-09-2004.
* ↑ «Music-On-Vinyl Music On Vinyl, perfil i discografia». Discogs.
* ↑ «-Ten-New-Songs/release/2347210 'Ten New Songs' 2009 Vinil remasteritzat als Països Baixos». Discogs.