OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ielena Välbe

Ielena Välbe, nascuda Ielena Trubítsina (en rus: Елена Валерьевна Вяльбе o Елена Трубицына) (Magadan, Unió Soviètica 1968) és una esquiadora de fons russa que competí a la dècada del 1990. És considerada una de les millors esquiadores de fons de la història.

## Biografia

Va néixer el 20 d'abril de 1968 a la ciutat de Magadan, població situada en aquells moments a la Unió Soviètica i que avui en dia forma part de la Federació Russa.

## Carrera esportiva

Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 realitzats a Albertville (França) en representació de l'Equip Unificat, aconseguint guanyar 5 medalles: la medalla d'or en la prova de relleus 4x5 km i la medalla de plata en les proves de 5 km, 15 km, 30 km i persecució 5/10 quilòmetres.
En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega), i en representació de Rússia, guanyà la medalla d'or en la prova de relleus 4x5 km, a més de finalitzar sisena en els 15 i 30 quilòmetres.
En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó) obtingué novament la medalla d'or en els relleus 4x5 km, i finalitzà cinquena en els 30 km i dissetena en els 15 quilòmetres.
En el Campionat del Món d'esquí nòrdic guanyà al llarg de la seva carrera 16 medalles, entre les quals 14 medalles d'or en els 5, 10, 15, 30 km. així com en les proves de relleus 4x5 km i de persecució 5/10 quilòmetres.
Guanyà cinc vegades la Copa del Món d'esquí de fons (1989, 1991, 1992, 1995 i 1997), fou segona tres vegades (1990, 1993 i 1996) i tercera una vegada (1994).

## Vida personal

Es casà amb l'esquiador de fons estonià Urmas Välbe, del qual adoptà el cognom; hi tingué un fill. Després de divorciar-se'n, es casà amb Maxim Dovolnov i tingué dos fills més. Ara viu a l'oblast de Moscou.

## Representació esportiva

El 2021 va ser elegida membre del Consell de la Federació Internacional d'Esquí (FIS), però després que el 2022 donés suport a la invasió russa d'Ucraïna, diverses federacions europees d'esquí es van oposar a la seva participació a les eleccions d'aquell any. Així, la seva candidatura va ser contestada públicament pels representants de Suècia, Polònia i Finlàndia. Els exigus resultats electorals li van comportar la pèrdua del càrrec.

## Referències

* 1 2 Bryhn, Rolf. «Jelena Välbe». Store norske leksikon, 17-12-2019. [Consulta: 22 febrer 2023].
* 1 2 3 «Yelena Välbe» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 22 febrer 2023].
* 1 2 «VAELBE TRUBITSINA Elena» (en anglès). FIS. International Ski Federation. [Consulta: 22 febrer 2023].
* ↑ «Bumpy course for new FIS President Eliasch as the sport’s heartlands revolt» (en anglès). The Games, 29-05-2022. [Consulta: 22 febrer 2023].
# Hans-Georg Reimann

Hans-Georg Reimann (Klaipėda, 24 d'agost de 1941) és un atleta alemany, especialista en marxa atlètica, vencedor de dues medalles olímpiques.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1964, 1968, 1972 i 1976. Destaquen els resultats obtinguts en la cursa dels 20 km marxa del programa d'atletisme: dotzè el 1964, setè el 1968, medalla de bronze el 1972 i medalla de plata el 1976. El 1976, a Mont-real, fou l'encarregat de dur la bandera alemanya durant la cerimònia inaugural dels Jocs.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en els 20 quilòmetres marxa del Campionat d'Europa d'atletisme de 1962. A nivell nacional va guanyar cinc títols de l'Alemanya de l'Est, quatre dels 20 km marxa (1962, 1964, 1967 i 1972) i un dels 35 km marxa per equips (1964). Va guanyar la final de la Copa del Món de marxa dels 20 km marxa de 1970 i 1973. El 1972 va establir el rècord del món dels 20 km marxa.

## Millors marques

* 20 km marxa. 1h 25' 14" (1976)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Hans-Georg Reimann». [Consulta: 1r octubre 2022].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften - Halle (Staffeln - Herren - Teil 1)». [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften - Halle (Staffeln - Herren - Teil 1)». [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ IAAF World Race Walking Cup, 2014 [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ «World and Continental Race Walking Championships and Cups». [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ Progression of IAAF World Records. 2015 Edition. IAAF, 2015, p. 392.
# Sarai Gascón Moreno

Sarai Gascón Moreno (Terrassa, 16 de novembre de 1992) és una nedadora paralímpica catalana.
Sarai va néixer sense una part del braç esquerre. Als tres anys va començar a nedar i als nou va entrar en el Club Natació Terrassa. Amb 14 anys va participar per primera vegada en el Campionat del Món de Natació de Durban (Sud-àfrica), on va aconseguir la medalla d'or en la categoria dels 100 metres braça. Va participar en els Jocs Paralímpics de Pequín 2008, on va aconseguir la medalla de plata en la mateixa categoria. En els Jocs de Londres quatre anys després va aconseguir dues medalles, una de plata en els 100 metres papallona i una altra de bronze en els 100 metres lliure. En els Jocs celebrats a Rio de Janeiro de 2016 va aconseguir tres plates, en els 100 metres lliure, en els 200 metres estils i en els 100 metres papallona.
A més de la seva participació en els Jocs Paralímpics, el seu palmarès es completa amb nombroses medalles en mundials i europeus.

## Referències

* ↑ Palmarès
* ↑ EL PAÍS - Sarai Gascón, doble subcampeona olímpica - 13 de setembre de 2016
# Terratinent

Terratinent és un terme que es refereix a l'amo o posseïdor d'una terra o finca rústica. El seu ús corrent correspon als grans posseïdors de terra, per exemple de latifundis. Històricament en el sistema del feudalisme, els senyors que rebien terra directament de la Corona eren anomenats terratinents (en anglès: tenants-in-chief). Aquests repartien trossos de la seva terra a terratinents menors a canvi dels seus serveis, els quals, al seu torn, també dividien les terres per a repartir-les entre altres terratinents encara més petits, aquest procés es coneix com a subinfeudació.
# Grégoire Massengo

Grégoire Massengo (1910 - Brazzaville, 2 d'abril de 1978) va ser un escultor africà que va tenir una influència considerable des dels anys 50 fins a la seva mort el 1978. Juntament amb el seu cosí Benoit Konongo, fou el representant més conegut de l'escola Muta Mayola, moviment artístic que neix cap al 1930 a la als afores de Brazzaville.

## Biografia

Nascut cap a l'any 1910 a Taba, al districte de Kinkala, Grégoire Massengo va ser introduït a la talla en fusta pel seu oncle matern Muta Mayola, un escultor tradicional de Téké que es va fer famós treballant per encàrrec tant per als caps del poble com per als colons.
Va començar a exposar a Brazzaville el 1940 amb el seu cosí jove Benoit Konongo. Konongo va ser descobert per l'arquitecte Roger Errel, que el va fer unir-se a les Arts Aplicades de Brazzaville. Quan el seu oncle Muta Mayola va abandonar el poble de Kingoma l'any 1945 per decorar la casa de l'assegurador Charles Lejeune a la Corniche de N'Galiema a Léopoldville, a l'altra banda del riu Congo, Massengo es va fer càrrec del seu taller. A partir d'aleshores, Massengo va treballar contínuament fins al final dels seus dies, envoltat de nombrosos estudiants i ajudants. Va contribuir molt a modernitzar l'escultura tradicional i enriquir-la amb noves temàtiques. Les seves obres més famoses són busts imponents tallats en fusta de wengué, una fusta preciosa les ratlles i els matisos de la qual va utilitzar meravellosament. També li devem un cert nombre de caps gegants que poden superar el metre vint, així com una gran varietat de temes i monuments. Tant artista com artesà, també va produir un gran nombre de cendrers antropomòrfics, pipes tradicionals, tasses, plats, cadires palabres i mobles. A partir dels anys 60 va transformar el seu taller en escola i va formar un nombre considerable d'alumnes en la xilografia.

## El bust de la reina Ngalifourou

La seva escultura més famosa al Congo és sens dubte el bust de la reina Ngalifourou, que va ser erigit durant el seu funeral i encara està en poder de la família reial Téké.

## Galeria d'imatges

* Grégoire Massengo Museu de Barquisimeto MUBARQ Veneçuela.
* Mascareta de wengué. Grégoire Massengo.
* Grégoire Massengo, parell de bustos de banús negre.

## Referències

* ↑ Histoire générale du Congo des origines à nos jours: Le Congo et son Avenir (en francès). París: L'Harmattan, p. 93/99. ISBN 9782296543676.
* ↑ «Les arts du Congo». Ambassade la République du Congo. Arxivat de l'original el 2023-06-08. [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ «Les arts au creuset de la pensée congolaise contemporaine». Cahiers d'études africaines, 2010, p. 1215-1240.
* ↑ «Masterpieces of the People's Republic of the Congo». The African-American Institute, 25 setembre 1980-24 gener 1981.
* ↑ «Le sculpteur Massengo et son buste de la reine N’Galiourou». Liaison n°60, 1957, pp 37-38.
# Saint Michel de Ouenzé

El Saint Michel de Ouenzé és un club congolès de futbol de la ciutat de Brazzaville.

## Palmarès

* Lliga de la República del Congo de futbol:
** 2003, 2010

## Referències

* ↑ «Congo (Brazzaville) - Club colours». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Saint-Michel de Ouenzé». Perform Group. [Consulta: 5 abril 2015].
* ↑ Fitxa del club
* ↑ «Congo (Brazzaville) – List of Champions». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation (RSSSF), 20-11-2014. [Consulta: 5 abril 2015].
# Germain Dzabana

Germain Dzabana (Brazzaville, 11 de desembre de 1944 - 12 d'agost de 1974), anomenat Jadot, fou un futbolista de la República del Congo de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República del Congo amb la qual participà a la Copa d'Àfrica de 1968. Pel que fa a clubs, destacà a Diables-Noirs de Brazzaville.

## Referències

* ↑ Dzabana "JADOT": un génie trop tôt disparu a mbokamosika.com
* ↑ Son grand-père, ce héros a Le Parisien
# Oscar Ewolo

Oscar Ewolo (Brazzaville, 9 d'octubre de 1978) és un exfutbolista de la República del Congo de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República del Congo.
Pel que fa a clubs, destacà a diversos clubs francesos com Brest i FC Lorient.

## Referències

* ↑ Au Stade Brestois, Oscar le passeur est aussi pasteur (francès)
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 3 març 2014. [Consulta: 3 març 2014].
* ↑ «Congo-Brazzaville - Record International Players». RSSSF. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Oscar Ewolo (Lorient) a signé Arxivat 2009-08-23 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Oscar Ewolo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Estadístiques sobre ewolo-oscar a la lliga francesa, LFP.fr, (francès)
# 747

* Per a altres significats, vegeu «Boeing 747».
El 747 (DCCXLVII) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Arriba a Constantinoble un brot de pesta bubònica.
* Un gran terratrèmol sacseja l'Orient Pròxim (data discutida).

## Naixements

* Carlemany (data discutida)

## Referències

* ↑ Treadgold, 1997, p. 360.
* ↑ Tsafrir i Foerster, 1992, p. 231.

## Bibliografia

* Treadgold, W. T. A History of the Byzantine State and Society (en anglès). Stanford University Press, 1997. ISBN 0-804-72630-2.
* Tsafrir, Y.; Foerster, G. «The Dating of the 'Earthquake of the Sabbatical Year' of 749 C. E. in Palestine» (en anglès). Bulletin of the School of Oriental and African Studies, 55, 2, 1992, pàg. 231-235. DOI: 10.1017/S0041977X00004584.
# Josef Kloimstein

Josef Kloimstein (Rufling, 1 de novembre de 1929 - Steyregg, 15 de novembre de 2012) fou un remer austríac que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà dues proves del programa de rem. Fent parella amb Alfred Sageder va guanyar la medalla de bronze en la prova del dos sense timoner, mentre en el dos amb timoner quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova, novament amb Sageder com a company. El 1964, a Tòquio, disputà els seus tercers Jocs Olímpics d'Estiu. Fou vuitè en la prova del dos amb timoner.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat d'Europa de rem, dues de plata i dues de bronze entre les edicions de 1956 i 1959. Durant la seva carrera esportiva també guanyà 24 campionats nacionals de rem en diverses categories.

## Bibliografia

* Kluge, Volker. Olympische Sommerspiele 2. London 1948 - Tokio 1964, 1998. ISBN 978-3-328-00738-8.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Josef Kloimstein». [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Zweier ohne Steuermann)». [Consulta: 29 juliol 2022].
# Serrat de la Conilla

El Serrat de la Conilla és una serra situada al municipi de Rialp a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 1.560 metres.
# Cal Domènech (Vacarisses)

Cal Domènech és un edifici de Vacarisses (Vallès Occidental) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Per la seva situació i característiques hom pot creure que la casa es trobava més aïllada, com ho pot demostrar el gran pati i el terrenys que l'envolten, així com les portalades de que consta. És de planta rectangular en sentit apaïsat amb teulada de carener horitzontal a la façana. Aquesta presenta una disposició dels seus elements d'obertura dins d'una distribució simètrica i harmònica. Consta de planta baixa i dos pisos. Les obertures són rectangulars, balcons amb baranes de ferro de barres verticals. Queden restes d'un rellotge de sol esgrafiat a la façana, entre els balcons del primer pis, en el costat dret.

## Referències

* ↑ «Cal Domènech». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 1r abril 2019].
# Pakicètids

Els pakicètids (Pakicetidae) foren una família de mamífers carnívors del subordre dels arqueocets que visqueren entre l'Eocè inferior i mitjà al Pakistan entre fa 55,8 i fa 30,4 milions d'anys.
Sent cetacis, els pakicètids precediren les balenes i els dofins en la seva transició des de la terra ferma. Com que se n'ha trobat els fòssils a prop de masses d'aigua, es creu que passaven part de la vida a l'aigua.
Pakicetus fou el primer a ser descobert, el 1983 per Philip Gingerich, Neil Wells, Donald Russell i S. M. Ibrahim Shah i totes les espècies han estat trobades en uns pocs jaciments del Pakistan i d'aquí el nom del primer gènere i de la família en general. Es creu que aquesta regió vorejava amb el mar de Tetis a l'època dels pakicètids, fa uns 53 milions d'anys.
Es creu que els pakicètids són els avantpassats dels cetacis moderns a causa de tres caràcters únics dels cetacis: peculiaritats en la posició dels ossos de l'orella dins del crani, el plec d'un os de l'orella mitjana i la configuració de les cúspides de les dents molars.

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# 8 bit

8 bit o chiptune és un gènere musical de música electrònica propi dels videojocs o que imita el seu estil, fet amb el generador de so programable (PSG) o sintetitzadors de xips de so en màquines d'arcade, ordinadors i videojocs. El terme s'utilitza habitualment per referir-se a música en format de seguiment utilitzant mostres extremadament bàsiques i petites que podria produir un ordinador o una consola antiga (aquest és el significat original del terme), així com música que combina PSG sons amb estils musicals moderns. S'ha descrit com "una interpretació de molts gèneres" ja que qualsevol cançó existent es pot organitzar en un estil chiptune definit més per l'elecció de l'instrument i el timbre que per elements d'estil específics.
Està marcat per melodies repetitives, amb efectes de so que recorden la banda sonora dels jocs de consola dels anys 80, fetes amb sintetitzador, tons aguts i presència de soroll blanc. Té influències del synthpop i presenta com a subgèneres principals el bitpop (on les melodies són més complexes però el patró rítmic idèntic), nintendocore (on s'afegeix un so més dur, propi del techno hardcore, a la base) i el skweee (on es canvia el ritme per un més propi del rhythm and blues).

## Referències

* ↑ Kevin, Driscoll; Diaz, Joshua «Endless loop: A brief history of chiptunes». Transformative Works and Cultures, vol. 2, 2009. DOI: 10.3983/twc.2009.0096.
* ↑ «Trackerien tarina – modit soivat yhä». .
* ↑ «Els 5 millors artistes de Chiptune». DJZ.com. Arxivat de l'original el 20 de juny de 2014. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ «La música feta a Game Boys és molt més gran del que et penses». Arxivat de l'original el 22 de juny de 2020. [Consulta: 22 juny 2020].
* ↑ Interactive Composition: Strategies Using Ableton Live and Max for Live. Oxford University Press, 2015, p. 159. ISBN 9780199973828.

## Vegeu també

* Anamanaguchi
Viccionari
# Pilota d'Or Femenina

La Pilota d'Or Femenina és un premi concedit per la revista France Football que fa honor a la millor jugadora de futbol femení. Va ser atorgat per primera vegada l'any 2018 a Ada Hegerberg de la selecció femenina de futbol de Noruega.
El 2021, Purnell, una marca de rellotgeria suïssa de gamma alta, es va convertir en el soci oficial del premi atorgant un rellotge únic a la guanyadora. Les blaugranes Alèxia Putellas i Aitana Bonmatí en van guanyar dos de consecutius entre 2021 i 2024.

## Guanyadores

| Any | Classificació | Jugadora | Club | Punts |
| 2018 | 1a | Ada Hegerberg | Olympique de Lió | 136 |
| 2018 | 2a | Pernille Harder | VfL Wolfsburg | 130 |
| 2018 | 3a | Dzsenifer Marozsán | Olympique Lyonnais | 86 |
| 2019 | 1a | Megan Rapinoe | Seattle Reign | 230 |
| 2019 | 2a | Lucy Bronze | Olympique Lyonnais | 94 |
| 2019 | 3a | Alex Morgan | Orlando Pride | 68 |
| 2020 | No es va concedir a causa de la pandèmia de COVID-19 | No es va concedir a causa de la pandèmia de COVID-19 | No es va concedir a causa de la pandèmia de COVID-19 | No es va concedir a causa de la pandèmia de COVID-19 |
| 2021 | 1a | Alèxia Putellas | FC Barcelona | 186 |
| 2021 | 2a | Jennifer Hermoso | FC Barcelona | 84 |
| 2021 | 3a | Sam Kerr | Chelsea FC | 46 |
| 2022 | 1a | Alèxia Putellas | FC Barcelona | 178 |
| 2022 | 2a | Beth Mead | Arsenal FC | 152 |
| 2022 | 3a | Sam Kerr | Chelsea FC | 74 |
| 2023 | 1a | Aitana Bonmatí | FC Barcelona | 266 |
| 2023 | 2a | Sam Kerr | Chelsea FC | 87 |
| 2023 | 3a | Salma Paralluelo | FC Barcelona | 49 |
| 2024 | 1a | Aitana Bonmatí | FC Barcelona | xxx |
| 2024 | 2a | Caroline Graham Hansen | FC Barcelona | xxx |
| 2024 | 3a | Salma Paralluelo | FC Barcelona | xxx |

## Referències

* ↑ Aarons, Ed. «Ada Hegerberg: first women’s Ballon d'Or marred as winner is asked to twerk». The Guardian, 04-12-2018. [Consulta: 4 desembre 2018].
* ↑ «Un partenaire prestigieux pour cette 65ème édition du Ballon d'Or» (en francès). L'Équipe. [Consulta: 10 novembre 2021].
* ↑ «Aitana Bonmatí ya tiene su doblete de Balones de Oro: "Repito premio gracias a mis compañeras"» (en castellà). Mundo Deportivo, 28-10-2024. [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ «THE BALLON D’OR® WILL NOT BE AWARDED IN 2020». L'Equipe, 20-07-2020. Arxivat de l'original el 20 juliol 2020. [Consulta: 20 juliol 2020].

## Vegeu també

* Llista de premis de futbol femení
# Iaroslav Jerebukh

Iaroslav Volodímirovitx Jerebukh (en ucraïnès Яросла́в Володи́мирович Жеребу́х; forma anglesa: Yaroslav Zherebukh; nascut el 14 de juliol de 1993 a Lviv), és un jugador d'escacs d'origen ucraïnès, que té el títol de Gran Mestre des de 2009. El maig de 2015 va passar a representar la federació dels Estats Units.
A la llista d'Elo de la FIDE del setembre de 2020, hi tenia un Elo de 2620 punts, cosa que en feia el jugador número 14 (en actiu) dels Estats Units. El seu màxim Elo va ser de 2641 punts, a la llista de març de 2012 (posició 124 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2006, fou membre de l'equip ucraïnès juvenil que va guanyar l'olimpíada d'escacs Sub-16 a Turquia. El seu major èxit ha estat la victòria, el febrer de 2010, al fort obert de Cappelle-la-Grande a França, amb aproximadament 82 Grans Mestres i 61 Mestres Internacionals (652 jugadors en total), amb 7,5 punts de 9. El mateix any Zherebukh va fer 8 punts (+7 -2 =2) per guanyar el torneig Young Stars of the World 2010 a Kirishi, Rússia.
Entre l'agost i el setembre de 2011 participà en la Copa del món de 2011, a Khanti-Mansisk, un torneig del cicle classificatori pel Campionat del món de 2013, i hi fou la gran sorpresa del torneig; avançà fins a la quarta ronda, quan fou eliminat per David Navara (0-2), però prèviament eliminà dos Súper-GM, Pàvel Eliànov i Xakhriar Mamediàrov a la primera i tercera rondes.

## Notes i referències

* ↑ «Yaroslav Zherebukh» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 30 desembre 2012].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Estats Units"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 10 setembre 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Yaroslav Zherebukh «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 30 desembre 2012].
* ↑ «Yaroslav Zherebukh wins Cappelle-La-Grande 2010» (en anglès). Chess.co.uk. Arxivat de l'original el 2012-07-31. [Consulta: 30 desembre 2012].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
* ↑ FIDE has announced qualifiers for the World Cup 2011, Chessbase, 15 de juliol de 2011 (en anglès). Consultat el dia 30 de desembre de 2012 (anglès)
* ↑ «FIDE World Cup 2011» (en anglès). chess.com, 27-08-2011. [Consulta: 30 desembre 2012].
* ↑ «Resultats de la Copa del món de 2011» (en anglès). ugrasport.com. Arxivat de l'original el 2011-11-22. [Consulta: 30 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Biografia, blog, partides, i fotos de Yaroslav Zherebukh» (en anglès). grandcoach.com. [Consulta: Consulta: 30 desembre 2012].
# Glomeruloesclerosi focal i segmentària

La glomeruloesclerosi focal i segmentària (GEFS) és una causa de la síndrome nefròtica en nens i adolescents, així com la causa principal d'insuficiència renal en adults. També es coneix com a "esclerosi glomerular focal" o "glomeruloesclerosi nodular focal". És responsable d'un de cada sis casos de síndrome nefròtica. La malaltia de canvis mínims (MCM) és, amb molt, la causa més freqüent de síndrome nefròtica en nens: la MCM i ka GEFS primària poden tenir una causa similar.

## Classificació

Segons la causa, es classifica generalment en:
* Primària, quan no es troba cap causa subjacent; sol presentar-se com a síndrome nefròtica
* Secundària, quan s'identifica una causa subjacent; sol presentar insuficiència renal i proteïnúria. Aquest és realment un grup heterogeni que inclou nombroses causes com:
** Forma adaptativa (o millor dit postadaptativa) a la pèrdua de nefrons que implica una sobrecàrrega per hiperfiltració dels nefrons restants. Com per exemple en la pielonefritis crònica, la nefropatia per reflux, insuficiència renal aguda, obesitat mòrbida, diabetis mellitus.
** Trastorns genètics: Formes familiars.
** Toxines i fàrmacs com l'heroïna i el pamidronat.

## Referències

* ↑ Robbins & Cotran Pathologic Basis of Disease. 7th. Saunders, 2003, p. 982–3. ISBN 978-0-7216-0187-8.
* ↑ "focal segmental glomerulosclerosis" en el Diccionari mèdic de Dorland
* ↑ «Renal Pathology». [Consulta: 25 novembre 2008].
* ↑ Rosenberg, Avi Z.; Kopp, Jeffrey B. «Focal Segmental Glomerulosclerosis». Clinical Journal of the American Society of Nephrology : CJASN, vol. 12, 3, 07-03-2017, pàg. 502–517. DOI: 10.2215/CJN.05960616. ISSN: 1555-9041. PMC: PMC5338705. PMID: 28242845 [Consulta: 29 juliol 2020].