OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Economidichthys trichonis

Economidichthys trichonis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3 cm de longitud total i les femelles 2,7 (és el peix d'aigua dolça més petit de tot Europa).
* Nombre de vèrtebres: 30-31.

## Reproducció

Té lloc des del febrer fins al maig.

## Alimentació

Menja invertebrats.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: llacs Trichonis i Lyssimachia (sud-oest de Grècia).

## Estat de conservació

Es troba amenaçat d'extinció a causa de la contaminació de l'aigua, l'extracció d'aigua i la pesca d'arrossegament.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bianco P. G., Bullock A. M. & P. J. Miller i F. R. Roubal, 1987. A unique teleost dermal organ in a new European genus of fishes (Teleostei: Gobioidei). J. Fish Biol. v. 31. 797-803.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Economidis, P. S. & P. J. Miller. 1990. Systematics of freshwater gobies from Greece (Teleostei: Gobiidae). Journal of Zoology (Londres) v. 221 (pt 1): 125-170.
* 1 2 3 4 5 6 «Economidichthys trichonis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Miller, P.J., 1990. The endurance of endemism: the Mediterranean freshwater gobies and their prospects for survival. J. Fish Biol. 37 (Suppl. A):145-156.
* 1 2 Crivelli, A.J. (2006). "Economidichthys trichonis." 2006 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2006. [Consulta: 9 abril 2023]
* ↑ Borbori, D.C., P.S. Economidis i E.G. Maurakis, 2001. Freshwater fish habitat science and management in Greece. Aquatic Ecosystem Health and Management 4: 381-391.
* ↑ Crivelli, A.J., 1996. The freshwater fish endemic to the Mediterranean region. An action plan for their conservation. Tour du Valat Publication, 171 p.
* ↑ Economidis, P.S., 1991. Check list of freshwater fishes of Greece (recent status of threats and protection). Hellenic Society for the Protection of Nature, Special publication, 48 p.
* ↑ Economidis, P.S., E. Dimitriou, R. Pagoni, E. Michaloudi i L. Natsis, 2000. Introduced and translocated fish species in the inland waters of Greece. Fish. Manage. Ecol. 7:239-250.
* ↑ Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Fritz Müller (jugador de rugbi)

Fritz Müller va ser un jugador de rugbi alemany que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la competició de rugbi, com a integrant de l'equip FC 1880 Frankfurt, que exercia d'equip nacional en aquesta competició.

## Referències

* ↑ «Fritz Müller Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2012. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ Die Gründerjahre des deutschen Rugbysports (alemany) DRV website – Foundation years, Consulta: 3 abril 2010
# Mont Andromeda

El Mont Andromeda (en anglès Mount Andromeda) és una muntanya que s'alça fins als 3.450 msnm i que es troba dins el camp de gel Columbia, en la frontera entre els Parcs Nacionals de Baff i de Jasper, ambdós dins la província d'Alberta, Canadà. La muntanya es pot veure des de l'Icefields Parkway (# 93), prop de Sunwapta Pass, al sud-oest del Mont Athabasca.
El Mont Andromeda fou anomenat el 1938 per Rex Gibson, expresident del Club Alpí del Canadà, en record d'Andròmeda, la muller de Perseu.
Hi ha nombroses rutes per caminar i escalar el mont Andromeda. La ruta Skyladder és la més popular d'elles.

## Referències

* ↑ Mont Andromeda a bivouac.com
* 1 2 Mount Andromeda a PeakFinder

## Enllaços externs

* Mt. Andromeda a SummitPost
# Glenn Flear

Glenn Curtis Flear (Leicester, Anglaterra, 12 de febrer de 1959) és un jugador d'escacs anglès que té el títol de Gran Mestre. Viu actualment a Montpeller, França. És autor de diversos llibres, alguns sobre obertures d'escacs i altres sobre finals. Va rebre el títol de Mestre Internacional el 1983 i el títol de Gran Mestre el 1987.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'abril de 2022, hi tenia un Elo de 2418 punts, cosa que en feia el jugador número 20 (en actiu) d'Anglaterra. El seu màxim Elo va ser de 2527 punts, a la llista del juliol de 2003.

## Resultats destacats en competició

Flear va protagonitzar una de les més grans sorpreses dels tornejos d'escacs quan, com a substitut d'última hora, va guanyar el fort torneig de Londres de 1986 (per davant de Chandler, Short, Nunn, Ribli, Polugaievski, Portisch, Spasski, Vaganian, Speelman i Larsen, entre d'altres). Per completar la feliç ocasió, es va casar amb la cinc vegades campiona francesa femenina Christine Leroy durant l'esdeveniment. Tenen dos fills, James i Nathan.
També va representar Anglaterra al Campionat del món per equips a Lucerna el 1985, a l'Olimpíada de Dubai de 1986 (aconseguint una medalla de plata per equips) i al Campionat d'Europa d'escacs per equips a Plòvdiv el 2003.

## Obres seleccionades

* Improve Your Endgame Play, 2000, Everyman Chess. ISBN 1-85744-246-6.
* Open Ruy Lopez, 2000, Everyman Chess. ISBN 978-1857442618.
* Mastering the Endgame, 2001, Everyman Chess. ISBN 1-85744-233-4.
* Test Your Endgame Thinking, 2002, Everyman Chess. ISBN 1-85744-305-5.
* The ...a6 Slav: The Tricky and Dynamic Lines with...a6. 2005, Everyman Chess. ISBN 1857443209.
* Starting Out: Pawn Endings, 2004, Everyman Chess. ISBN 1-85744-362-4.
* Starting Out: Slav & Semi-Slav, 2005, Everyman Chess. ISBN 1857443934.
* Practical Endgame Play – Beyond the Basics: the Definitive Guide to the Endgames that Really Matter, 2007, Everyman Chess. ISBN 978-1-85744-555-8
* Starting Out: Open Games, 2010, Everyman Chess. ISBN 1857446305.
* Tactimania: Find the Winning Combination, 2011, Quality Chess. ISBN 1-90655-298-3.

## Referències

* 1 2 3 4 «Nota biogràfica de Glenn Flear» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Anglaterra"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Gleann Flear «FIDE» (en anglès). [Consulta: 3 abril 2022].

## Bibliografia

* Whyld, Kenneth. Guinness Chess, The Records. Guinness Publishing Ltd, 1986. ISBN 0-85112-455-0. (page 79)
# Forma Urbis

La Forma Urbis (en llatí, 'mapa de la ciutat'), també anomenada Forma Urbis Severiana o Forma Urbis Marmorea, és un mapa de marbre de l'antiga Roma creat durant el regnat de l'emperador Septimi Sever entre el 203 i el 211 dC.

## Descripció

Originalment la seva mida era de 60 peus (18 metres) per 45 peus (13 metres), i tallat en 150 plaques de marbre que van ser col·locades en un mur del temple de la Pau. L'escala del plànol és d'aproximadament 1:240 amb el nord cap a baix. Mostra amb un alt grau de detall les plantes de cadascun dels temples, termes, insulae, etc. de la ciutat de Roma al segle iii. Molts dels edificis porten també el seu nom gravat, cosa que fa del mapa un document excepcional.
El plànol, però, va ser destruït al llarg de l'edat mitjana, amb les plaques de marbre reutilitzades com a materials constructius i per fer calç, de manera que avui en dia només es conserven petits trossos del mapa, al voltant d'un 10% del total, trencat en més de mil trossos que han estat recuperats de la zona des del 1562, quan un jove escultor anomenat Giovanni Antonio Dosio va descobrir alguns fragments de la Forma Urbis a prop de l'església de Sant Cosme i Sant Damià.
Els fragments de la Forma Urbis es troben al Palazzo dei Conservatori, dins els Museus Capitolins. Malauradament, dels més de 1.000 fragments conservats, només se n'han reunit en un mateix lloc d'exposició menys de 160 peces. Des del 1999, la Universitat Stanford de San Francisco ha creat una base de dades amb tots els fragments conservats, amb l'objectiu d'intentar col·locar en la seva posició original algunes de les peces mitjançant diverses tècniques informàtiques. Com a ajuda compten amb diverses dades addicionals, com ara la forma de les vores, el color del marbre, les peculiaritats de les pedres i els forats de la paret on hi havia adherides aquestes plaques.

## Bibliografia

* Henri Jordan: Forma Urbis Romae: Regionum XIIII. Berlín, 1874.
* Gianfilippo Carettoni, Antonio Colini, Lucos Cozza i Guglielmo Gatti, eds.: La pianta marmorea di Roma antica: Forma Urbis Romae. Roma, 1960.

## Enllaços externs

* Projecte de la Universitat Stanford sobre la Forma Urbis (anglès)
# Daniel Willems

Daniel Willems (Herentals, 16 d'agost de 1956 - Vorselaar, 2 de setembre de 2016) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1978 i 1985. Problemes de salut l'obligarena a retirar-se el 1985. Durant la seva carrera professional aconseguí 67 victòries, destacant 4 etapes del Tour de França, la París-Tours de 1980 i la Fletxa Valona de 1981. El 1976 va prendre part en els Jocs de Mont-real.

## Palmarès

* 1976
** Campió de Bèlgica militar en ruta
* 1977
** Campió de Bèlgica Amateur
** 1r de la Ruban Granitier Breton
** 1r de la Volta a Düren
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1978
** 1r al Kampioenschap van Vlaanderen
** 1r al Grote Prijs Stad Zottegem
** 1r al Circuit d'Hainaut
** 1r a la Volta a la Província de Lieja i vencedor de 3 etapes
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Limburg amateur
* 1979
** 1r a la Volta a Bèlgica i vencedor d'una etapa
** 1r als Quatre Dies de Dunkerque i vencedor d'una etapa
** 1r al Rund um den Henninger-Turm
** 1r a la Brabantse Pijl
** 1r a la Grote Scheldeprijs
** 1r a l'Omloop van het Leiedal
** 1r a l'Omloop van Oost-Vlaanderen
* 1980
** 1r a la París-Tours
** 1r a la Volta a Andalusia i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Volta a Limburg
** 1r als Boucles de l'Aulne
** Vencedor de 6 etapes de la Volta a Suïssa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1981
** 1r a la Fletxa Valona
** 1r al Gran Premi d'Antibes
** 1r del Premi d'Heist-op-den-Berg
** Vencedor de 3 etapes de la Setmana Catalana
** Vencedor de 2 etapes del Tour de França
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi del Midi Libre
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Aude
* 1982
** 1r al Gran Premi Eddy Merckx
** Vencedor de 2 etapes del Tour de França
** Vencedor de 2 etapes del Tour Midi-Pyrénées
** Vencedor d'una etapa dels Quatre Dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa dels Tres Dies de La Panne

### Resultats al Tour de França

* 1981. Abandona (21a etapa). Vencedor de 2 etapes
* 1982. 7è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1983. Abandona (17a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1984. 71è de la classificació general

## Referències

* ↑ (neerlandès) Ex-Tourritwinnaar Daniel Willems overleden, Het Laatste Nieuws, 3 de setembre de 2016
* ↑ «Daniel Willems Olympic Results». Sports Reference. Arxivat de l'original el 2 d'octubre 2015. [Consulta: 25 abril 2015].

## Enllaços externs

* Palmarès de Daniel Willems a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa de Daniel Willems a sitiodeciclismo.net
# Titanogomphodon crassus

Titanogomphodon crassus és una espècie extinta de cinodont de la família dels diademodòntids que visqué a Àfrica durant el Triàsic mitjà, fa entre 237 i 247,2 milions d'anys. Se n'han trobat fòssils a Namíbia. Es tracta de l'única espècie del gènere Titanogomphodon. Fou descrit a partir d'un crani fragmentari i és el cinodont del Triàsic més gros conegut. Hi ha autors que el situen en el mateix gènere que el seu parent més proper, Diademodon tetragonus. El nom genèric Titanogomphodon significa ‘gomfodont tità’, mentre que el nom específic crassus significa ‘gras’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Titanogomphodon crassus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 març 2024].
* ↑ Alderton i Elias, 2021, «Permo-Jurassic Cynodonts: The Early Road to Mammalness» (F. Abdala).
* ↑ Chinsamy-Turan, 2012, «Therapsid biodiversity patterns and paleoenvironments of the Karoo Basin, South Africa» (M. H. S. Smith, B. S. Rubidge i M. van der Walt).

## Bibliografia

* Alderton, D.; Elias, S. A. Encyclopedia of Geology (en anglès). Volum 3. 2a edició. Associated Press, 2021. ISBN 978-0-08-102909-1.
* Chinsamy-Turan, A. Forerunners of Mammals: Radiation • Histology • Biology (en anglès). Indiana University Press, 2012. ISBN 9780253005335.
# Miklós József Esterházy de Galántha

Miklós József Esterházy de Galántha (18 de desembre de 1714 - 28 de setembre de 1790) va ser un príncep hongarès, membre de la famosa família Esterházy. A més d'una carrera militar lluent, va ser conegut com a promotor de les belles arts.
Va rebre el sobrenom «el Magnífic» pels edificis fastuosos que va erigir (com el palau d'Esterhaz o la presa al llac de Neusiedl), la seva roba extravagant, i el gust per l'òpera i altres grans produccions musicals. És recordat com el principal mecenes del compositor Joseph Haydn.

## Referències

* ↑ «Esterházy de Galántha». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ von Janko, Wilhelm Edler. «Eszterházy von Galántha, Nikolaus Joseph». A: Allgemeine Deutsche Biographie (Wikisource) (en alemany). München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1877, p. 387.
* ↑ «Esterházy of Galántha» (Wikisource) (en anglès). Encyclopædia Britannica, 1911. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Eßterházy von Galántha, Nikolaus Joseph Fürst» (Wikisource) (en alemany). Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich, 1858. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ Allmayer-Beck, Johann Christoph. «Esterházy von Galántha, Nikolaus Fürst» (en alemany). Deutsche Biographie. [Consulta: 15 setembre 2024].
# Stephen Schneider

Stephen Henry Schneider (11 de febrer de 1945 - 19 de juliol de 2010) fou Professor de Biologia Ambiental i Canvi Global a la Universitat Stanford, codirector del Centre de Ciència i Política Ambiental de l'Institut Freeman Spogli d'Estudis Internacionals i un membre sènior de l'Institut per al Medi Ambient de Stanford Woods. Schneider exercí com a consultor d'agències federals i personal de plantilla de la Casa Blanca durant les administracions de Richard Nixon, Jimmy Carter, Ronald Reagan, George H. W. Bush, Bill Clinton, George W. Bush i Barack Obama.
La investigació de Schneider va incloure la modelització de l'atmosfera, el canvi climàtic i l'efecte del canvi climàtic global sobre els sistemes biològics. Schneider fou el fundador i editor de la revista Climatic Change i va ser autor o coautor de més de 450 articles científics i altres publicacions. Va ser autor principal i coordinador del Tercer Informe d'Avaluació del Grup de Treball Intergovernamental sobre el Canvi Climàtic (IPCC) i va participar com a co-presentador del Tema transversal de Vulnerabilitats Clau per al Quart Informe d'Avaluació (AR4) en el moment de la seva mort. Durant la dècada de 1980, Schneider va aparèixer com un dels principals defensors públics de la reducció brusca de les emissions de gasos d'efecte hivernacle per combatre l'escalfament global. L'any 2006, el professor Schneider va ser un pensador resident d'Adelaida assessorant el govern d'Austràlia del Sud del primer ministre Mike Rann sobre el canvi climàtic i les polítiques d'energies renovables. En deu anys, Austràlia Meridional va passar de zero al 31% de la seva generació d'electricitat procedent de les renovables.
El Commonwealth Club de Califòrnia va crear un premi anual per a la comunicació científica sobre el clima en honor de Schneider després de la seva mort. La Conferència Memorial Stephen Schneider de la Unió Geofísica Americana honra la vida i l'obra de Schneider.

## Referències

* ↑ Martin, Douglas «Stephen H. Schneider, Climatologist, Is Dead at 65». The New York Times, 20-07-2010.
* ↑ «Stephen Schneider – Adelaide Thinkers in Residence». Government of South Australia, 2011. Arxivat de l'original el 2014-02-05. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «James Hansen on Climate Change» (en anglès americà). C-SPAN.org, 04-12-2012. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Stephen Schneider Lecture». American Geophysical Union, 2019. [Consulta: 16 octubre 2019].
# Giuseppe Castelli

Giuseppe Castelli (Frugarolo, 5 d'octubre de 1907 - Milà, 19 de desembre de 1942) va ser un atleta italià, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. En ambdues, 4x100 metres relleus i 200 metres quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres relleus formant equip amb Gabriele Salviati, Ruggero Maregatti i Edgardo Toetti.
Va morir al front de Rússia durant la Segona Guerra Mundial.

## Millors marques

* 100 metres llisos. 10.9" (1928)
* 200 metres llisos. 22.4" (1928)

## Referències

* 1 2 3 «Giuseppe Castelli Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
# Fortalesa de Santo António da Ponta da Mina

La fortalesa de Santo António da Ponta da Mina o Forte de Ponta da Mina era un fort situat al nord-est de la capital de l'illa Santo António a l'illa de Príncipe, São Tomé i Príncipe. Es troba a Ponta da Mina, el llogaret de Fortaleza rep el nom de la fortalesa abandonada.

## Història

El fort de l'illa va ser construït per primera vegada el 1695. Segons el pare Cunha Matos, en aquesta mateixa data, una companyia d'infanteria va venir com a guarnició de la fortalesa. El 1706 i el 1709, la ciutat de Santo António va ser envaïda pels francesos durant la Guerra de Successió espanyola i la fortalesa fou incendiada a trets de la seva artilleria. En 1719, la ciutat va ser cremada fins als fonaments pel pirata anglès Bartholomew Roberts Black Bart en venjança de la mort del capità Howell Davis.
Segons el pare Cunha Matos, la "Bateria Real" tenia una forma semicircular, tenia 16 peces d'artilleria de bronze i de 3 a 14 canons de calibre. La Bateria Reial modelada en zig-zag amb la Bateria de Príncipe. La ubicació de la Bateria Reial era de 500 peus (150 metres) sobre el nivell del mar, la bateria Príncipe era de 200 peus (65 metres) sobre el nivell del mar.

### Història posterior

Les obres de reparació es van fer entre 1885 i 1886, el 1890 la fortalesa fou abandonada. Es van fer altres reparacions el 1905, el 1907 i el 1910, però foren insuficients, va ser totalment abandonat. Les cinc últimes peces de bronze del fort es van fundar a la ciutat a la primera meitat del segle xx, amb foc quan el general António Óscar de Fragoso Carmona va visitar l'illa el 1938.
Avui, la fortalesa esta en ruïnes, coberta d'arbres, amb un antic canó de ferro, que va sobreviure al peu d'una vell polvorí.

## Referències

* ↑ University of Salford - a page has history of Ponta da Mina fortress

## Bibliografia

* Matos, Raimundo José da Cunha. Corografia Histórica das Ilhas de S. Tomé, Príncipe, Ano Bom e Fernando Pó (4a. ed.). São Tomé: Imprensa Nacional, 1916.
* Melo, José Brandão Pereira de. A Fortaleza de Santo António da Ponta da Mina. Lisboa: Agência-Geral do Ultramar, 1969. (Coleção Figuras e Feitos de Além-Mar, no. 5) 87p.

## Enllaços externs

* University of Salford
# Natació sincronitzada als Jocs Olímpics d'estiu de 1984

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 celebrats a la ciutat de Los Angeles (Estats Units d'Amèrica) es disputaren dues proves de natació sincronitzada, sent la primera vegada que aquest esport formava part del programa olímpic. Espanya hi va participar amb les nedadores catalanes Anna Tarrés i Mònica Antich.
La competició es desenvolupà a la Piscina Olímpica McDonald's de la Universitat del Sud de Califòrnia entre els dies 6 i 12 d'agost de 1984. Hi participaren un total de 50 nedadores de 21 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Solo Detalls | Tracie Ruiz | Carolyn Waldo | Miwako Motoyoshi |
| Parelles Detalls | Estats UnitsCandy Costie Tracie Ruiz | CanadàSharon Hambrook Kelly Kryczka | JapóSaeko Kimura Miwako Motoyoshi |

## Medaller per països de les proves de natació sincronitzada

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Canadà | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 3 | Japó | 0 | 0 | 2 | 2 |

## Referències

* ↑ «Ocho españoles ilusionados, en las pruebas de natación de los Juegos». El País, 21-07-1984 [Consulta: 28 abril 2021].
# Jørgen Emil Hansen

Jørgen Emil Hansen (Copenhaguen, 7 de desembre de 1942) va ser un ciclista danès. Va destacar sobretot en la Contrarellotge per equips. El seu principal èxit fou la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Mont-real de 1976 i el Campionat del món deu anys abans.

## Palmarès en ruta

* 1966
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Verner Blaudzun, Ole Hojlund i Flemming Wisborg)
* 1968
** Campió de Dinamarca amateur en contrarellotge per equips
* 1972
** 1r a l'Archer Grand Prix
* 1973
** 1r a l'Archer Grand Prix
* 1975
** Campió de Dinamarca amateur en ruta
** Campió de Dinamarca amateur en contrarellotge per equips
* 1976
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Mont-real en contrarellotge per equips (amb Gert Frank, Jørn Lund i Verner Blaudzun)
* 1979
** 1r a l'Archer Grand Prix

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Anayateri

Els anayateris (Anayatherium) són un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels leontínids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Oligocè, fa entre 21 i 29 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Bolívia. La morfologia de les dents postcanines fa pensar que eren animals brostejadors que es nodrien de fulles tendres, branquillons i brots. Les dues primeres dents incisives superiors eren caniniformes. Es calcula que l'espècie A. fortis tenia una llargada de cap a gropa de 2-2,5 m i un pes de 280-370 kg. El nom genèric Anayatherium significa ‘bèstia d'Anaya’, en referència al paleontòleg bolivià Federico Anaya.

## Referències

* 1 2 Entrada «Anayatherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ Croft, 2016, p. 98.
* ↑ Croft, 2016, p. 99.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
# Fritz Schwab

Fritz Schwab (Berlín, 31 de desembre de 1919 - 24 de novembre de 2006) és un atleta suís, especialista en marxa atlètica, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Era fill del també marxador Arthur Tell Schwab.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1948 i el 1952. El 1948, a Londres, guanyà la medalla de bronze en la cursa dels 10 quilòmetres marxa, mentre el 1952 guanyà la de plata en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaca una medalla plata en els 10 quilòmetres marxa del Campionat d'Europa d'atletisme de 1946 i una d'or en la mateixa prova en l'edició de 1950.

## Millors marques

* 10 quilòmetres marxa. 44' 44.8" (1939)

## Referències

* 1 2 «Fritz Schwab Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2009. [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 5 maig 2020].