OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xilocopins

Els xilocopins (Xylocopinae) són una subfamília d'himenòpters apòcrits de la família dels àpids (Apidae) de distribució mundial. Els membres de la tribu Xylocopini són les familiars abelles fusteres o borinots negres de grans dimensions. La majoria de les espècies en les altres tribus són abelles petites. La gran majoria fan els seus nius en la fusta o les tiges herbàcies de les plantes. Són abelles solitàries però algunes fan nius comunitaris i en els gèneres de la tribu Allodapini són eusocials.

## Referències

* ↑ Entrada «Xylocopinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].

## Bibliografia

* Borror, D. J., DeLong, D. M., Triplehorn, C. A.1976. An introduction to the study of insects. Quarta edició. Holt, Rinehart and Winston. New York, Chicago. ISBN 0-03-088406-3
* Arnett, R. H. Jr. 2000 . American insects. Segona edició. CRC Press, Boca Raton, Londres, New York, Washington, D. C. ISBN 0-8493-0212-9
* O'Toole, Christopher, Raw, Anthony (1999). Bees of the world. Cassell Illustrated. ISBN 0-8160-5712-5
# Cangur rata del desert

El cangur rata del desert (Caloprymnus campestris) és un metateri extint de la família dels cangurs rata (Potoroidae). Els aborígens australians l'anomenaven oolacunta. Aquesta espècie fou vista per primera vegada pels europeus l'any 1841, quan se'l considerava una espècie comuna. Tanmateix, els europeus no en trobaren cap altre espècimen en els noranta anys següents. El 1931, el conservador de la secció de mamífers del Museu d'Austràlia Meridional, Hedley Herber Finlayson, en trobà una colònia sencera, però quatre anys més tard la colònia desaparegué. Actualment es considera que el cangur rata del desert està extint, però hi ha gent que diu que podria haver sobreviscut en algun lloc del vast interior d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Entrada «Caloprymnus campestris» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 25 maig 2023].
# Pseudotribos robustus

Pseudotribos robustus ('fals mastegador robust') és una espècie de mamífer extint que visqué durant el Juràssic mitjà (fa uns 165 milions d'anys) en allò que avui en dia és la Xina. Es tractava d'un animal arborícola que tenia una dieta majoritàriament insectívora.

## Referències

* 1 2 Entrada «Pseudotribos robustus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Luo, Zhe-Xi; Ji, Qiang; Yuan, Chong-Xi «Convergent dental adaptations in pseudo-tribosphenic and tribosphenic mammals» (en anglès). Nature, 450, 7166, 2007, pàg. 93–97. DOI: 10.1038/nature06221. ISSN: 0028-0836.
# Stylinodon mirus

Stylinodon mirus és una espècie extinta de mamífer placentari de l'ordre dels tenodionts. És l'últim i més conegut gènere dels teniodonts, que va viure aproximadament fa 45 milions d'anys, durant l'Eocè, a Nord-amèrica. Es tracta de l'única espècie reconeguda actualment del gènere Stylinodon. El crani suggereix que tenia la cara aplatada i el musell molt curt. La grandària era molt variable, des de la grandària d'un porc al d'un lleopard, i arribava a pesar 80 kg. Les seves dents canines estaven ben desenvolupades i les molars estaven cobertes d'esmalt i creixien tota la vida. El més probable és que s'alimentés d'arrels i tubercles.

## Referències

* 1 2 Entrada «Stylinodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2023].
# Antracosaures

Els antracosaures (Anthracosauria) són un clade de tetràpodes similars a rèptils. El nom «Anthracosauria» prové del grec i significa 'llangardaixos del carbó' perquè moltes de les seves restes fòssils han estat trobades a Coal Measures, un terme litostratigràfic utilitzat per a designar la part del Carbonífer superior que conté carbó.

## Referències

* ↑ Entrada «Anthracosauria» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Deinogalerix

Deinogalerix (del grec, 'terrible' i del gènere Galerix, el nom d'un altre gimnur extint), és un gènere fòssil de l'ordre Eulipotyphla, que va viure en el Miocè tardà, en una illa que ara forma part de la península Itàlica. El gènere era endèmic de la paleo-illa de Gargà, actualment una península unida a la italiana. Les restes de Deinogalerix foren descrites per primera vegada el 1972, pel paleontòleg neerlandès Mathijs Freudenthal.
El gènere pertany a la subfamília Galericinae (eriçons de pèl o gimnurs), molt relacionada amb els eriçons (subfamília Erinaceinae), però amb pèl en lloc d'aculis (espines). Deinogalerix posseïa un musell llarg, estret i cònic, orelles petites i una llarga cua. Se suposa que les espècies de Deinogalerix eren insectívores, que s'alimentaven principalment d'invertebrats com ara coleòpters, libèl·lules i grills i, possiblement, fins i tot de gastròpodes. No obstant això, les espècies més grosses també podrien haver caçat altres micromamífers, rèptils i aus.
L'espècie Deinogalerix koenigswaldi va posseir una grandària notable. És l'erinacèid més gros conegut, assolia els 60 cm de longitud, amb un crani de 20 cm de llarg. Aquesta grandària era probablement a causa dels efectes evolutius de les condicions d'insularitat (gegantisme insular). Havia d'ocupar un nínxol ecològic similar al dels petits fèlids o cànids actuals, sense competència amb altres depredadors, a excepció de l'òliba gegant Tyto gigantea.

## Referències

* ↑ Entrada «Deinogalerix» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 abril 2023].
# Hystrix (rosegador)

Hystrix és un gènere de rosegadors histricomorfs de la família Hystricidae que inclou diverses espècies de porcs espins.

## Taxonomia

El gènere conté vuit espècies vivents repartides en tres subgèneres.
* Gènere Hystrix
** Subgènere Thecurus
*** Hystrix crassispinis
*** Hystrix pumila
*** Hystrix sumatrae
** Subgènere Acanthion
*** Porc espí cuacurt (H. brachyura)
*** Hystrix javanica
** Subgènere Hystrix
*** Porc espí del Cap (H. africaeaustralis)
*** Hystrix cristata
*** Hystrix indica

## Referències

* ↑ Entrada «Hystrix» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* Nowak, Ronald M. 1999. Walker's Mammals of the World, 6a ed. Johns Hopkins University Press, 1936 pàg. ISBN 0-8018-5789-9
# Acheronodon garbani

Acheronodon garbani és una espècie extinta de mamífer multituberculat que visqué durant el Paleocè a Nord-amèrica. Se sap de l'espècie Acheronodon garbani pels fòssils oposats en les formacions de Tullock a Montana (Estats Units), i uns altres possibles espècimens en Pourcopine Hills a Alberta (Canadà). L'holotip fou descobert a Montana.

## Referències

* ↑ Entrada «Acheronodon garbani» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Petaurista

Petaurista és un gènere de rosegadors esciüromorfs de la família dels esciúrids coneguts comunament com a esquirols voladors gegants. Són propis d'Àsia.

## Taxonomia

Se n'han descrit les següents espècies:
* Esquirol volador blanc i vermell (Petaurista alborufus)
* Esquirol volador tacat (Petaurista elegans)
* Esquirol volador japonès gegant (Petaurista leucogenys)
* Esquirol volador de Hodgson (Petaurista magnificus)
* Petaurista mechukaensis
* Petaurista mishmiensis
* Esquirol volador de Bhutan (Petaurista nobilis)
* Esquirol volador gegant (Petaurista petaurista)
* Esquirol volador de l'Índia (Petaurista philippensis)
* Petaurista siangensis
* Petaurista tetyukhensis †
* Esquirol volador xinès (Petaurista xanthotis)

## Referències

* ↑ Entrada «Petaurista» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Tiunov, M. P.; Guimrànov, D. O. «The first fossil Petaurista (Mammalia: Sciuridae) from the Russian Far East and its paleogeographic significance» (en anglès). Palaeoworld, 2019. DOI: 10.1016/j.palwor.2019.05.007. ISSN: 1871174X.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Funambulus

Funambulus és un gènere d'esciüromorfs que habiten el Pakistan, el Nepal, l'Índia i Sri Lanka. Tenen el pelatge gris clar, marró o negre i tres franges al dors. Fan uns 15 cm de llargada, sense comptar la cua, que també fa aproximadament 15 cm.

## Taxonomia

* Subgènere Funambulus
** Esquirol llistat de Layard (Funambulus layardi)
** Esquirol de les palmeres (Funambulus palmarum)
** Esquirol llistat fosc (Funambulus sublineatus)
** Esquirol llistat de la jungla (Funambulus tristriatus)
* Subgènere Prasadsciurus
** Esquirol de les palmeres de Pennant (Funambulus pennantii)

## Referències

* ↑ Entrada «Funambulus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Gosset de les praderies mexicà

El gosset de les praderies mexicà (Cynomys mexicanus) és una espècie de rosegador esciüromorf de la família dels esciúrids endèmica de Mèxic. El seu tracte com una plaga de l'agricultura ho han conduït al seu estat d'espècie en perill d'extinció. Estan relacionats amb els esquirols, tàmies i marmotes.

## Hàbitat i dieta

Aquests gossets de la prada són de costums diürns i habiten en sòls lliures de roques en altituds dels 1.600 als 2.200 metres a la regió sud de Coahuila i el nord de San Luis Potosí al nord de Mèxic, on s'alimenten d'herbes i pastures natives del lloc on viuen. Aquests rosegadors adquireixen la majoria de l'aigua d'aquestes plantes. Encara que són principalment herbívors, els gossets de les praderies mexicans s'alimenten també d'insectes.
Entre els seus depredadors estan els coiots, el linx vermell, àguiles, falcons, teixons i mosteles.

## Referències

* ↑ Entrada «Cynomys mexicanus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Cobai mostela

El cobai mostela (Galea musteloides) és una espècie de rosegador de la família dels càvids. Viu a altituds d'entre 20 i 5.000 msnm a bona part de Bolívia, el sud del Perú i l'extrem nord-oriental de Xile. Es tracta d'un animal diürn, herbívor i terrestre. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, musteloides, significa ‘semblant a una mostela’ en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Cobai mostela» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Roach, N. «Galea musteloides» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T86226097A22189593.en. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ Entrada «Galea» d'Animalia (en anglès).
# Ínids

Els ínids (Iniidae) són una família de dofins de riu que conté un gènere vivent i quatre d'extints.

## Taxonomia

La família fou descrita per John Edward Gray el 1846. Les classificacions actuals hi situen un únic gènere vivent, Inia, amb entre una i tres espècies i diverses subespècies. La família també conté tres gèneres extints, descrits a partir de fòssils trobats a Sud-amèrica, Florida (EUA), Líbia i Itàlia.
* Família Iniidae
** Gènere Goniodelphis †
*** G. hudsoni
** Gènere Inia
*** Inia geoffrensis - Dofí de l'Amazones
**** I. g. boliviensis
**** I. g. humboldtiana
**** I. g. geoffrensis
*** Inia araguaiaensis
** Gènere Meherrinia †
** Gènere Ischyrorhynchus † (sin. Anisodelphis)
*** I. vanbenedeni (sin. Anisodelphis brevirostratus)
** Gènere Saurocetes † (sin. Saurodelphis i Pontoplanodes)
*** S. argentinus (sin. Pontoplanodes obliquus)
*** S. gigas

## Referències

* 1 2 Entrada «Iniidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Hrbek, Tomas; Da Silva, Vera Maria Ferreira; Dutra, Nicole; Gravena, Waleskac; Martin, Anthony R.; Farias, Izeni Pires «A New Species of River Dolphin from Brazil or: How Little Do We Know Our Biodiversity» (en anglès). PLOS ONE, 9, 22-01-2014, pàg. e83623. DOI: 10.1371/journal.pone.0083623.
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Canis lepophagus

Canis lepophagus és un mamífer extint que pertany a la família dels cànids. L'espècie visqué entre el Miocè i el Plistocè superior, durant més o menys 8,5 milions d'anys. C. lepophagus era endèmic de Nord-amèrica. Fou trobat l'any 1938 a Cita Canyon (Texas) per Johnston.

## Referències

* 1 2 Entrada «Canis lepophagus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ David L. Mech & Luigi Boitani. Wolves: Behavior, ecology and conservation (en anglès). Chicago: Universitat de Chicago Press, 2003, p. 448. ISBN 0-226-51696-2.
# Dendromurins

Els dendromurins (Dendromurinae) són una subfamília de rosegadors de la família dels nesòmids. Conté unes 25 espècies oriündes de l'Àfrica subsahariana. Ocupen tota mena d'hàbitats i se'ls pot veure tant a la sabana com a les selves pluvials. La majoria d'espècies necessiten que hi hagi arbres, però malgrat el seu nom (que significa ‘ratolins d'arbre’ en llatí), no totes tenen un estil de vida arborícola. Es distingeixen per una sèrie de caràcters dentals. Les espècies d'aquest grup tenen una fesomia que recorda els ratolins i, amb una llargada de cap a gropa de 5–14 cm, són relativament petites.

## Referències

* ↑ Entrada «Dendromurinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Cricetomins

Els cricetomins (Cricetomyinae) són una petita subfamília de miomorfs de mida gran a molt gran, originaris de l'Àfrica subsahariana. Tenen un aspecte similar al de les rates i es caracteritzen pels seus grans sacs bucals, que donen nom a aquest grup («Cricetomyinae» significa ‘ratolins-hàmster’). Tanmateix, no són ni rates ni hàmsters. Tenen la cua llarga i nua i els ulls petits. Es tracta d'animals nocturns que ocupen tots els hàbitats possibles, des de les sabanes seques fins a les selves pluvials.

## Referències

* ↑ Entrada «Cricetomyinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Notrotèrids

Els notrotèrids (Nothrotheriidae) són una família extinta de peresosos gegants. Durant molt de temps foren classificats com a subfamília o tribu de la família dels megatèrids, però a principis del segle xxi foren elevats a la categoria de família. Aparegueren a Sud-amèrica durant el Miocè i s'estengueren a Nord-amèrica a principis del Plistocè. Eren més petits que els megatèrids.

## Referències

* ↑ Entrada «Nothrotheriidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Muizon, C. d.; McDonald, H. G.; Salas, R.; Urbina, M. «The Youngest Species of the Aquatic Sloth Thalassocnus and a Reassessment of the Relationships of the Nothrothere Sloths (Mammalia: Xenarthra)» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology. Society of Vertebrate Paleontology, 24, 2, 6-2004, pàg. 387–397. DOI: 10.1671/2429a [Consulta: 29 gener 2009].
# Rasa de Montraveta (Torà)

La Rasa de Montraveta és un torrent afluent per la dreta de la Riera de Llanera. Neix a uns 600 m. al sud-oest de la masia de Clavells i transcorre íntegrament pel terme municipal de Torà (Solsonès) seguint la direcció predominant cap al sud. La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme municipal de Torà, està constituïda per quatre cursos fluvials la longitud total dels quals suma 3.372 m.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Llanera full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Sant Dalmai

Sant Dalmai és un poble del terme municipal de Vilobí d'Onyar a la comarca de la Selva. Hi passa la carretera local GI-533. Segons les dades del padró municipal a data del 2023, Sant Dalmai té 601 habitants (2010: 549 habitants). La festa major se celebra al voltant dels dies 6 i 8 de desembre.
Aquest poble havia pertangut al districte municipal de Brunyola, però el 1910 va ser agregat al municipi de Vilobí.
Destaca l'església parroquial dedicada a Sant Dalmau, del segle xvi-xvii. També l'ermita de Sant Llop. S'hi pot accedir per un camí que passa per davant de l'església de Sant Dalmai i s'enfila pel turó. L'ermita conserva l'estructura de planta rectangular amb un absis semicircular a la capçalera. La volta lleugerament apuntada deixa veure les empentes de l'encanyissat utilitzat en la construcció que podria ser dels segles xii-xiii. No se sap quan s'hi va abandonar el culte. A mitjan segle xix s'hi va construir, aprofitant en part el campanar d'espadanya, una torre o talaia de rajola, que va servir de torre de comunicacions de telegrafia òptica de la línia militar de Barcelona-França i es va envoltar d'una fossat, deixant una plataforma semicircular davant de l'antiga entrada de la capella.
La festa major de Sant Dalmai se celebra al voltant del 6 i del 8 de desembre en honor del patró de Sant Dalmai, que és sant Dalmau de Pavia, el 5 de desembre. Actualment, la festa major de Sant Dalmai és organitzada per l'Associació Cultural Els Llobatons, una associació sense ànim de lucre que es va fundar el 2003 per continuar la tasca que havia emprès l'antiga comissió de festes. Aquesta associació organitza, també, al llarg de l'any altres activitats com el Carnestoltes, la revetlla de Sant Joan, el tió de Nadal, el carter reial o la cavalcada dels Reis Mags.

## Toponímia

Sant Dalmai té el seu origen en el nom del bisbe i màrtir sant Dalmau que va viure al segle iii i que va fer molts miracles i va ser bisbe de Pavia. Fou martiritzat, i l'Església el canonitzà.

## Referències

* ↑ «Sant Dalmai». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Botet i Sisó, Joaquim. Geografia General de Catalunya. Província de Gerona., 1915-1918.
* ↑ «Els goigs de sant Dalmau, patró de Sant Dalmau», 22de desembe 2011. [Consulta: 13 novembre 2014].
# Vida privada (film soviètic)

Vida privada (rus: Частная жизнь, Chastnaia gisn) és un drama costumista que ofereix un detallat i sincer retrat de la vida soviètica d'inicis dels anys 1980. La pel·lícula va ser dirigida per Juli Raisman el 1982 i va obtenir una nominació a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, que no va guanyar.

## Argument

Sergei Abrikosov és un alt executiu que sobtadament és rellevat del seu càrrec quan la seva empresa és fusionada amb una altra i els seus serveis deixen de ser necessaris. L'obligada jubilació li atorgen el temps necessari per poder dedicar-se a reeixir les relacions amb la seva extensa família, les quals havien quedat descuidades. Això no obstant, aquesta tasca no es revela gens fàcil i Sergei té dificultats per afrontar la quotidianitat per la qual es regeix la vida del seu extens pis.
La familia està formada per la distant segona esposa de Sergei; els seus dos fills, els quals mostren poc interès i respecte pel seu pare; una filla fruit del primer matrimoni, la qual treballa de metgessa; i els nets, mancats de l'hàbit de jugar amb el seu avi. Enmig d'aquesta enrarida atmosfera Sergei, que havia dedicat massa temps al seu treball, se sent ara un estrany dins la seva pròpia família.
L'intimista film, senzill però sincer, recrea amb un verídic realisme l'ambient de la ciutat de Moscou a principis dels anys 1980, mostrant el mobiliari i la decoració pròpia de l'època en un apartament, un despatx i restaurants. Aquests escenaris són expressius i reveladors per sí sols, i permeten d'imaginar-se com la vida i les relacions socials podien tenir lloc i es podien desenvolupar en una rígida societat soviètica que tenia ja els dies comptats.

## Referències

* ↑ «The 55th Academy Awards (1983) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 13 octubre 2013].
* ↑ Все победители и номинанты "Оскара" от России и СССР
* ↑ ЧАСТНАЯ ЖИЗНЬ (1982)
# Borís Grixàiev

Borís Grixàiev (Volgograd, 21 de juny de 1930 - 1999) fou un atleta rus, especialista en curses de fons, que va competir sota bandera la Unió Soviètica durant de la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on abandonà en la marató del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la marató del Campionat d'Europa d'atletisme de 1954, rere Veikko Karvonen, i en el Festival Mundial de la Joventut i els Estudiants de 1955. El 1954 guanyà el campionat nacional de marató.

## Millors marques

* Marató. 2h 23' 02" (1957)

## Referències

* 1 2 Borís Grixàiev a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Berlin 2018 Statistics Handbook». european-athletics.org [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ «World Student Games (UIE)». [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ «National Marathon Champions for the Soviet Union». [Consulta: 24 juny 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Commodore Cochran

Commodore Cochran (Richton, 20 de gener de 1902 - San Francisco, 3 de gener de 1969) va ser un atleta estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or en la prova dels 4x400 m relleus del programa d'atletisme. Formava equip amb Alan Helffrich, Oliver MacDonald i William Stevenson.
Va estudiar a la Mississippi State University. En el seu palmarès també destaquen dos campionats de la NCAA de les 440 iardes, el 1922 i 1923. Posteriorment exercí d'entrenador del seu germà Roy Cochran, guanyador de dues medalles d'or als Jocs de Londres de 1948.

## Millors marques

* 200 metres llisos. 21.8" (1925)
* 400 metres llisos. 48.7" (1924)

## Referències

* 1 2 3 «Com Cochran Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 10 juny 2018].
* ↑ Commodore Cochran a trackfield.brinkster.net
# Cicle de Teatre de Granollers

El Cicle de Teatre de Granollers va ser un festival de teatre que s'organitzava a Granollers la dècada dels anys 70 del segle passat. En ell s'hi van poder veure espectacles de grups de teatre catalans de l'anomenat aleshores teatre Independent com de companyies estrangeres.

## Edicions

* II Cicle (1973).
** Per què surt de mare el Llobregat? de Joaquim Vila i Folch
** Vitimas do dever d'Eugène Ionesco
** Tres forasters a Madrid d'Eduard Escalante
** Els justos d'Albert Camus, versió de Bonaventura Vallespinosa
* III Cicle (1974).
** Anfitrión por tus barbas a remojar.
** Entremés famoso sobre da pesca do rio Miño
** Zardigot d'Eulogio R. Ruibal
* IV Cicle [1975)
** Ubú rey d'Alfred Jarry
** Crónica de Tadeusz Rózevicz

## Referències

* ↑ Més història local explicada en primera persona a Les tertúlies de l'Arxiu al web de l'ajuntament de Granollers
* ↑ El II Cicle de teatre de Granollers per Xavier Fàbregas
* ↑ Ferran Carbó La literatura davant el mirall: ironia i metaliteratura en l'època contemporània p.132
* ↑ Tercer Cicle de Teatre de Granollers Joaquim Vilà i Folch
* ↑ [gallery1/0/ Cartell del IV Cicle]