OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Inspecció tècnica de vehicles

Una inspecció tècnica de vehicles és un procediment estandarditzat per una administració en el qual determinats vehicles s'avaluen per a conèixer si compleixen la legislació aplicable, en general atenent criteris relatius a la seguretat i la preservació del medi ambient. A Espanya aquesta funció és delegada per les administracions competents a una empreses certificades per les administracions (ECA), algunes de les empreses certificades per a dur a terme la inspecció tècnica de vehicles a Espanya:
* Applus+: empresa amb seu a Barcelona que disposa de 26 centres.
* Certio ITV: empresa amb seu a Sant Cugat del Vallès que disposa de 10 centres. Anteriorment coneguda amb el nom de Menta ITV.
* PrevenControl: empresa amb seu a Terrassa que disposa de 8 centres.
* ITV Serveis: empresa amb seu a Aixovall que disposa d'1 centre.
* General de Servicios ITV: empresa espanyola que pertany al Grupo FCC i que disposa de 9 centres.
* Atisae: empresa espanyola que disposa de 2 centres.

## Referències

* ↑ Certio ITV, la nova operadora d'inspeccions de vehicles, escull Sant Cugat per ubicar la seva seu, Cugat Diari.

## Enllaços externs

* Applus+ ITV
* Certio ITV
* ITV Serveis
* General de Servicios ITV
# Vstretxa

Vstretxa (en rus: Встреча, en valencià: La reunió) és un curtmetratge d'animació de ciència-ficció ucraïnés-soviètic de 1984, produït per l'estudi de cinema ucraïnès Kievnauchfilm. La pel·lícula explica la història que un extraterrestre és enviat a la Terra per investigar si els humans creuen la probabilitat de l'arribada d'Aliens al planeta. L'extraterrestre, disfressat d'home amb un vestit formal, té una conversa amb un pescador sobre el tema en una cabana de troncs, i després arriba a la conclusió que els humans no creuen que el contacte amb extraterrestes siga una possibilitat. Tanmateix, el pescador resulta ser un altre alienígena disfressat que al final ve a la Terra estudiant el mateix tema. La pel·lícula va ser dirigida per Mikhail Titov, i el seu guió va ser escrit per V. Zayats.

## Referències

* ↑ The Meeting: 1984 Science Fiction Animation from Ukraine
* ↑ The Meeting at Animator.ru
# Portada/efemèride octubre 25

Katy Perry
« 24 d'octubre · 25 d'octubre · 26 d'octubre »
# Marta Belmonte Ibáñez

Marta Belmonte Ibáñez (Barcelona, 27 de setembre de 1982) és una actriu catalana que ha participat en diverses pel·lícules i sèries de televisió. Va ser protagonista de la sèrie, ambientada en una comissaria de barri al sud de Madrid, Servir y proteger, interpretant a Silvia Orestes, i va interpretar a Marta de la Reina a Sueños de libertad, una sèrie de sobretaula d'Antena 3.

## Cinema

* Deseo de una tarde de otoño (2002) Curtmetratge.
* Estúpidos (2004) Curtmetratge basat en fets reals.
* Cinemart (2007) Videoart.
* Velvetina (2005) Ella mateixa.
* Cineastes contra magnats (2006) Goya a la millor pel·lícula documental
* Cineastes en acció (2005) Goya a la millor pel·lícula documental.
* Campamento Flipy (2010).
* Gente que viene y bah (2019).

## Televisió

| Any | Títol | Personatge | Cadena | Episodis |
| 2003 | Jet lag | | TV3 | 1 episodi |
| 2005 | Ventdelplà | Amaia | TV3 | 1 episodi |
| 2006 | Los simuladores | | Cuatro | 2 episodis |
| 2007 | Hospital Central | María José | Telecinco | 3 episodis |
| 2007 | Círculo rojo | Belén | Antena 3 | 10 episodis |
| 2007 - 2008 | Desaparecida | María | TVE | 2 episodis |
| 2009 | El porvenir es largo | Natalia | TVE | 3 episodis |
| 2009 | Los misterios de Laura | Vanesa López | TVE | 1 episodi |
| 2010 | Valientes | Juana Gómez Acuña | Cuatro | 45 episodis |
| 2011 | Piratas | | Telecinco | 2 episodis |
| 2011 | Ángel o demonio | Bárbara | Telecinco | 1 episodi |
| 2011 | Gran Reserva | Nuria Asensi | TVE | 8 episodis |
| 2012 | Kubala, Moreno i Manchón | | TV3 | 1 episodi |
| 2013 | Familia | Marina | Telecinco | 1 episodi |
| 2014 | Isabel | Ana de Bretaña | TVE | 7 episodis |
| 2015 | La que se avecina | Bibi | Telecinco | 1 episodi |
| 2018 - 2019 | Servir y proteger | Silvia Orestes | TVE | 253 episodis |
| 2020 | Los favoritos de Midas | Mónica Báez | Netflix | 6 episodis |
| 2021 | La Fortuna | María Esperanza | Movistar + | 1 episodi |
| 2023 | Isla Brava | Samantha Cruz | Vix | 7 episodis |
| 2024 | Una vida menos en Canarias | Camila Salazar Turino | Antena 3 | 1 episodi |
| 2024 | Mano de hierro | Cristina | Netflix | 4 episodis |
| 2024 -Actualitat | Sueños de libertad | Marta de la Reina | Antena 3 | ? |

## Videoclips

* 2013: «Cheque al portamor» de Melendi

## Referències

* ↑ «Entrevista a Marta Belmonte, Silvia Orestes en 'Servir y Proteger'» (en castellà). RTVE, 10-12-2019. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ «¿De qué conoces a Marta Belmonte? La actriz que causa furor como Marta de la Reina en Sueños de libertad» (en castellà), 29-03-2024. [Consulta: 3 agost 2024].
* ↑ «Marta Belmonte posa para DT» (en castellà), 22-06-2010. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ «Gran Reserva - Marta Belmonte es Nuria Asensi» (en castellà). RTVE, 24-03-2011. [Consulta: 11 octubre 2020].
# Epulopiscium fishelsoni

Epulopiscium fishelsoni (que significa: «l'invitat de Fishelson a un banquet de peix») és un bacteri grampositiu que té una relació simbiòtica amb diverses espècies d'acantúrids (peixos cirurgians). És un bacteri molt estudiat gràcies a tenir una mida molt grossa que va de 200-700 μm de llargada i de 80 μm de diàmetre. Fins que es va descobrir el bacteri Thiomargarita namibiensis l'any 1999, Epulopiscium fishelsoni era el bacteri més gros conegut.

## Descobriment

Epulopiscium va ser descobert l'any 1985 pel científic israelià Lev Fishelson de la Universitat de Tel-Aviv, dins de l'intestí d'un peix cirurgià bru. Primer va ser classificat com un protist i el 1993 es va confirmar que era un bacteri. Epulopiscium pot superar en quatre vegades la llargada mitjana dels Paramecium.

## Fisiologia

Té característiques inusuals pel fet de tenir una mida tan grossa. Epulopiscium és extremadament poliploide.
Epulopiscium té una anatomia única per tal de vèncer les limitacions del seu gran volum cel·lular.

## Reproducció

De forma inusual en un bacteri aquest és gairebé vivípar, es reprodueix per esporulació.

## Simbiosi

Ajuda l'esturió a degradar els nutrients de les algues.

## Referències

* 1 2 Angert ER, Clements KD, Pace NR «The largest bacterium». Nature, 362, 6417, 1993, pàg. 239–241. DOI: 10.1038/362239a0. PMID: 8459849.
* ↑ Angert ER, Brooks AE, Pace NR «Phylogenetic analysis of Metabacterium polyspora: Clues to the evolutionary origin of Epulopiscium spp., the largest bacteria». Journal of Bacteriology, 178, 5, 1996, pàg. 1451-6. PMC: 177821. PMID: 8631724.
* ↑ Photo of Epulopiscium with Paramecia
* ↑ Mendell JE, Clements KD, Choat JH, Angert ER «Extreme polyploidy in a large bacterium». Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A., 105, 18, maig 2008, pàg. 6730–6734. DOI: 10.1073/pnas.0707522105. PMC: 2373351. PMID: 18445653.
* ↑ Ledford H. «Giant bacterium carries thousands of genomes». Nature, 08-05-2008. [Consulta: 11 maig 2008]. (doi:10.1038/news.2008.806)
* ↑ Angert ER, Clements KD «Initiation of intracellular offspring in Epulopiscium». Molecular Microbiology, 51, 3, 2004, pàg. 827–835. DOI: 10.1046/j.1365-2958.2003.03869.x. PMID: 14731282.

### Bibliografia

* Flint JF, Drzymalski D, Montgomery WL, Southam G, Angert ER «Nocturnal production of endospores in natural populations of Epulopiscium-like surgeonfish symbionts». Journal of Bacteriology, 187, 21, 2005, pàg. 7460–7470. DOI: 10.1128/JB.187.21.7460-7470.2005. PMC: 1272977. PMID: 16237029.
* Robinow C, Angert ER «Nucleoids and coated vesicles of Epulopiscium spp». Archives of Microbiology, 170, 4, 1998, pàg. 227–235. DOI: 10.1007/s002030050637. PMID: 9732436.

## Enllaços externs

* Epulopiscium spp. and related surgeonfish symbionts Arxivat 2013-06-07 a Wayback Machine., Department of Microbiology, Cornell University. (Accessed August 2008.)
* «Researchers study bacterium big enough to see -- the Shaquille O'Neal of bacteria». Physorg.com, 07-05-2008. [Consulta: 10 maig 2008].
# Tony Hawk

Anthony Frank "Tony" Hawk (San Diego, 12 de maig de 1968) és un patinador estatunidenc.
El 1985, aterrà el primer 720 graus (dues voltes completes), i el 1999, es va convertir en el primer patinador a completar un 900 graus (dues voltes i mitja). Açò va ocórrer en la competició de Millor Truc dels X Games d'aquell any. També ha inventat gran varietat de trucs com el Madonna, Benihana, variacions d'Airwalk i Stalefish, entre d'altres.
L'última competició en què participà va ser el torneig de ProSkater Mega Edition 2009 realitzat a Suïssa, en el qual va ser derrotat per Felipe Rivera Tavonatti.

## Biografia

Tony Hawk va néixer el 12 de maig de 1968 a San Diego, Califòrnia, fill de Nancy i Frank Peter Rupert Hawk, i es va criar a San Diego. Té dues germanes grans, Pat i Lenore, i un germà gran, Steve.
Hawk va assistir a tres escoles secundàries i es va graduar a la Torrey Pines High School el 1986. Va enumerar Steve Caballero i Christian Hosoi com les seves influències en aquell moment.

## Referències

* ↑ «Tony Hawk» (en anglès). LavishStarsInsight. Arxivat de l'original el 2018-03-14 [Consulta: 14 març 2018].
* ↑ «Tony Hawk Trick Tips» (en anglès). eHow.com.
* ↑ «Tony Hawk announces his mother has died after a long battle with Alzheimer's».
* ↑ «For Dad», 14-06-2013.
* ↑ «Tony Hawk Biography». Biography.com. [Consulta: 20 octubre 2010].
* ↑ «Tony Hawk: My family has always been a driving influence on my career» (en anglès), 11-04-2020.
* ↑ «Tony Hawk remembers high school» (en anglès), 22-09-2009. [Consulta: 23 març 2021].
# Ansa de Perafita

L'Ansa de Perafita és una cala del límit dels termes comunals de Banyuls de la Marenda i de Cervera de la Marenda, a la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
És a l'extrem nord-est del terme de Cervera de la Marenda i al sud-est del de Banyuls de la Marenda, al lloc on s'aboca en la Mediterrània el Rec de la Torrassa. Conté la platja del mateix nom, les Illes d'en Trencaviles, el Rec del Cony i, al límit oriental, el Port del Saurell. Al seu sud-est es troba el Centre Mèdic de Perafita i, una mica més al sud-est, el menhir de la Pedra Dreta. La via del tren, anomenada Camí de ferro a la regió, passa molt a prop de la cala, al sud-oest.
La seva platja fa quasi 200 metres de longitud, amb una amplada màxima de quasi 50 metres.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «12 - Banyuls de la Marenda i 38 - Cervera de la Marenda». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Banyuls de la Marenda». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ Ansa és el terme utilitzat a la Costa Vermella per a designar una cala.
* ↑ L'Ansa de Perafita en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Andreu del Terri

Sant Andreu del Terri és un poble del municipi de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany), al sud-est del terme, a la dreta del riu Terri. Al centre es troba l'església de Sant Andreu, d'origen romànic, amb absis i campanar gòtics. El temple fou edificat pels monjos de Santa Maria d'Amer entre els anys 840 i 860. En 1372 ja consta que era utilitzada com a parròquia. Va ser municipi independent fins al 1976.
L'antic terme comprenia els pobles de Ravós del Terri i de Santa Llogaia del Terri, a més del veïnat de Prades del Terri.

## Referències

* ↑ Sant Andreu del Terri a "artmedieval.net"
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860) (en català). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* ↑ «Sant Andreu del Terri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Clovelly

Clovelly és un petit poble situat al comtat de Devon, Anglaterra. Amb l'atractiu turístic del seu port i els seus carrers per vianants, empedrats i escarpats.
All Saints Church (església de Tots Sants): Va ser construïda al lloc on hi havia un església cruciforme de fusta. L'actual edifici data del s.XII i reconstruït el s.XIII. Té una única torre en tres blocs amb una altura de 54 peus (16,46 m) amb sis campanes i coronada amb merlets. L'arcada que separa la nau lateral nord està formada per columnes monolítiques de granit de Lundy. El porxo i la pila baptismal són normands. Les vidrieres daten de la dècada de 1880. El púlpit és de l'època de Jaume I d'Anglaterra.
High street és el carrer principal de Clovelly que porta fins al moll. És per a vianants i és empedrat, escalonat i escarpat. Està vorejada per petites cases, algunes del s. XVI, emblanquinades i adornades amb flors. Té un desnivell de 122 m en 0,8 km de recorregut. L'empedrat del carrer està fet de còdols duts de la platja, per la qual cosa és molt desigual.
Clovelly Quay: És el petit port de Clovelly i està protegit de la mar amb un dic corb. És l'únic port segur entre Boscastle a Cornualla i Appledore i els pescadors es dedicaven a la captura de l'areng i el verat. Podia protegir fins a 60 vaixells de pesca, però en l'actualitat només n'hi ha un petit nombre de vaixells a causa de la disminució de la pesca. Aquest port forma una platja de còdols.

## Referències

* ↑ «All Saints and St Peter's Chapel, Clovelly» (en anglès). The Church of England. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ «Iglesia de Clovelly» (en castellà). Viamichelin. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2016. [Consulta: 27 setembre 2016].
* 1 2 «Clovelly. Historic fishing village in North Devon» (en anglès). Devon online. Arxivat de l'original el 17 d’agost 2016. [Consulta: 27 setembre 2016].

## Enllaços externs

* All Saints Church, Clovelly
* Clovelly Quay
# Falmouth (Cornualla)

Falmouth (AFI ['falməθ]) (en català antic Falamua) és una població i port a la boca del riu Fal a la costa sud de Cornualla, Gran Bretanya.
En aquesta població va viure els últims anys de la seva vida el compositor londinenc Paul A. Rubens i hi va morir.

## Llocs d'interès

Passeig Marítim que s'estén al llarg de més d'1 km des de Greenbank Quay (construcció catalogada de grau II) fins Prince of Wales Quay. Les cases del s. XVIII i els magatzems estan orientats cap al riu.
Arwenack House és l'edifici més antic de Falmouth, construït originalment el 1385 i reconstruïda en gran part al voltant de 1567-1571 per Sir John Killigrew. La família Killigrew eren en aquell moment, la família més poderosa a Cornwall i hi va viure durant aproximadament 16 generacions. Gran part de l'edifici original va ser destruït durant la Guerra Civil Anglesa (1642-1651) i va ser reconstruït en 1786. La casa es va anant deteriorant fins que va ser restaurada en la dècada de 1980.

## Referències

* ↑ «Greenbank Quay, Falmouth» (en anglès). British Listed Buildings. [Consulta: 25 octubre 2016].
* ↑ «Paseo marítimo de Falmouth» (en castellà). Viamichelin. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2016. [Consulta: 25 octubre 2016].
* ↑ «Arwenack House» (en anglès). Official Falmouth town webside. [Consulta: 25 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Informació turística oficial (anglès)
# Jorge Magano

Jorge Magano Rodríguez (Madrid, 10 d'octubre de 1976) és un escriptor espanyol llicenciat en Història de l'Art.
Va ser guionista i col·laborador del programa de ràdio Cinema M80 en M80 Ràdio. Des de l'any 2005 treballa en el Museu Thyssen Bornemisza i en la direcció de l'espai BSO en l'emissora en línia Radiocine. En televisió ha treballat en els guions de la sèrie Ángel o dimoni emesa per Telecinco. El 2014 va guanyar el Primer Premi Literari Amazon Storyteller amb la seva novel·la La mirada de pedra.

## Obra

* La Isis daurada (Jaime Azcarate I) (2007)
* Fabuland (2009)
* El noi que no mirava als ulls (2010)
* On neixen els miracles (Jaime Azcarate II) (2012)
* Museum (2013)
* La mirada de pedra (Jaime Azcarate III) (2014). Novel·la guanyadora de l'I concurs literari d'autors 'indie'

## Referències

* ↑ «Jorge Magano gana el primer concurso para autores 'indie'» (en castellà). Esther Alvarado, 15-10-2014. [Consulta: 1r setembre 2023].
* ↑ «Ficha técnica Ángel o demonio» (en español). [Consulta: 18 enero 2015].
* ↑ Esther Alvarado. «Jorge Magano gana el primer concurso para autores 'indie'». El Mundo (España), 15 diciembre 2014. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ «Jorge Magano gana el concurso literario para autores 'indie' de Amazon» (en español). [Consulta: 18 enero 2015].
* ↑ «Jorge Magano gana el primer concurso para autores 'indie'» (en español). [Consulta: 18 enero 2015].
# Copa Catalunya de futbol masculina 1993-1994

La 5a edició de la Copa Catalunya fou la primera amb aquesta denominació, deixant enrere l'antic nom de Copa Generalitat, i consolidant-se com a torneig de referència dins del futbol català. El disseny del trofeu també fou modificat, ara amb línies més vanguardistes i l'afegit de les quatre barres de la senyera en el contorn de la copa. Aquest any hi participaren un total de 89 equips. El Futbol Club Andorra es proclamà sorprenentment campió del torneig, superant al Futbol Club Barcelona a la semifinal, i al Reial Club Deportiu Espanyol a la final.

## Final

| FC Andorra | 0 - 0 | RCD Espanyol |
| Tanda de penals |||
| Martínez Molinero Jonás Manolo García | 4-2 | Fonseca Torres Mestre Lardín Navarro |
| Andorra | Español |
| GK | 1 | Iñaki Saiz |
| | 2 | Manolo García |
| | 3 | Jonás Alonso |
| | 4 | Josep Espigulé | 77' | |
| | 5 | Raúl Ferrer |
| | 6 | Juan Carrillo | 75' |
| | 7 | Patri González | | 63' |
| | 8 | Jesús Julián Lucendo |
| | 9 | Roberto Elvira | | 69' |
| | 10 | José San Sebastián "Donosti" | | 45' |
| | 11 | Leo López | 18' |
| Substitutes: ||
| | | Jaume Martínez | | 45' |
| | | José Molinero | | 69' |
| | | Eugenio | | 63' |
| Manager: ||
| Manolo Buján ||
| GK | 1 | Raúl Arribas |
| | 2 | Joaquín Macanás |
| | 3 | José Gallardo |
| | 4 | Javier Navarro | |
| | 5 | Víctor Manuel Torres Mestre |
| | 6 | Jaume Garcia | 45' |
| | 7 | Roberto Fresnedoso | 79' |
| | 8 | Francisco López |
| | 9 | Moisés García "Arteaga" | 45' |
| | 10 | Lluís Gonzàlez | 45' |
| | 11 | Gregorio Fonseca |
| Substitutes: ||
| | | Lluís Codina | 45' |
| | | Eloy Jiménez | 79' |
| | | Jordi Lardín | 45' |
| | | Manuel Serrano | 45' |
| Manager: ||
| José Antonio Camacho ||

## Notes i referències

* 1 2 Closa i Garcia, Antoni; Rius i Solé, Jaume; Vidal i Urpí, Joan. Un segle de futbol català: 1900-2000. Barcelona: Federació Catalana de Futbol, 2001, p. 507.
* 1 2 3 Mundo Deportivo. Barcelona, Any LXXXIX n.22647 p.29 (7 de juliol de 1994)
* ↑ Mundo Deportivo. Barcelona, Any LXXXIX n.22640 p.37 (30 de juny de 1994)
* 1 2 «Edición del Wednesday 25 May 1994, Página 25 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
* 1 2 «Edición del Friday 27 May 1994, Página 23 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
* 1 2 «Edición del Tuesday 31 May 1994, Página 24 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
* ↑ «Edición del Wednesday 8 June 1994, Página 20 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
# William Press

William J. Press va ser un lluitador estatunidenc que va competir a principis del segle xx.
El 1908 va disputar els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata de la categoria del pes gall de lluita lliure, després de perdre en la final contra George Mehnert.

## Referències

* ↑ «William Press Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 d’octubre 2012. [Consulta: 29 novembre 2015].
# Rasa de Montconill

La Rasa de Montconill és un torrent afluent per l'esquerra del Barranc de la Vila que realitza tot el seu recorregut pel terme municipal de Biosca.
Neix a l'estrem nord-oriental del terme municipal, a 325 m. al sud de la masia del Folch. De direcció predominant cap a ponent, desguassa al seu col·lector a ponent del Mas d'Huguets.

## Xarxa hidrogràfica

La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme municipal de Biosca, està constituïda per 11 cursos fluvials la longitud total dels quals suma 11.293 m.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Sanaüja full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Lloberola

Lloberola és un nucli de població de 50 habitants pertanyent al municipi de Biosca (Solsonès). Fins a mitjans del segle xix fou un municipi independent anomenat "Lloberola i Quadra de Mas".
El poble està ubicat al voltant del seu castell i de l'església de Sant Miquel, a l'esquerra de la riera de Sanaüja. Al l'antic cementiri hi destaquen dos sarcòfags del segle xiv esculpits amb decoracions geomètriques i nobiliàries. El poble formava part de la senyoria dels marquesos de Gironella.
Al voltant del nucli destaquen les ermites de Santa Maria del Solà i de Sant Miquel del Mas d'en Forn.

## Referències

* ↑ «Població Lloberola». Padró continu de població. Institut d'Estadística de Catalunya. [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ «Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842». Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 26 juny 2019].
* ↑ «Lloberola». Enciclopèdia.cat. Gran enciclopèdia catalana. [Consulta: 25 juny 2019].
# Hannes Stefánsson

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Hannes Hlífar Stefánsson (nascut el 18 de juliol de 1972), és un jugador d'escacs islandès, que té el títol de Gran Mestre des de 1993.
A la llista d'Elo de la FIDE del maig de 2020, hi tenia un Elo de 2542 punts, cosa que en feia el jugador número 2 (en actiu) d'Islàndia. El seu màxim Elo va ser de 2604 punts, a la llista de gener de 2002 (posició 89 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Stefánsson ha guanyat el Campionat d'Islàndia cada anys des de 1998 excepte el 2000 i el 2009, quan no hi va participar. Els seus 11 títols són un rècord nacional absolut.
El 1987 es va proclamar Campió del món Sub-16, a Innsbruck.
En torneigs, va guanyar el 1993 a Atenes (Acropolis International). El març de 2008 va acabar empatat al primer lloc a l'obert de Reykjavík, conjuntament amb els xinesos Wang Hao (qui va guanyar al desempat) i Wang Yue. També empatà als llocs 1r-4t amb Hedinn Steingrimsson, Iuri Krivorutxko i Mihail Marin a l'obert de Reykjavik de 2009.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Hannes Stefánsson» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 7 agost 2013].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Islàndia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Hannes Stefánsson «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 7 agost 2013].
* ↑ «Campionats del món per edats: campions» (en portuguès). brasilbase. [Consulta: 10 febrer 2014].
* ↑ «Ilya Smirin wins Acropolis 2007» (en anglès). ChessBase News, 26-08-2007. [Consulta: 10 abril 2008].
* ↑ «Reykjavik Open 2009 – chess in geothermal splendor» (en anglès). ChessBase, 13-04-2009. [Consulta: 14 maig 2010].