OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pangio filinaris

Pangio filinaris és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Pangio filinaris» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Doi, A. 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Orgasme anal

Un orgasme anal és un clímax sexual (orgasme) en un home o dona a través de l'estimulació anal, a partir de la inserció d'un dit, penis o joguina sexual. Alguns homes i algunes dones, no tots, són capaços d'arribar a l'orgasme anal, com a resultat d'un clímax sexual complet.
En els homes, l'estimulació de la pròstata per una altra persona i possiblement l'estimulació addicional del penis per algú altre poden dur a l'orgasme.
En les dones, l'estimulació dels extrems dels nervis a la cavitat vaginal (que són molt a prop de l'anus), pel penis d'algú altre i una possible estimulació manual addicional del clítoris, poden dur a l'orgasme.
En tots dos sexes el plaer pot venir dels extrems dels nervis del voltant de l'entrada de l'anus. A més, el contacte oral amb l'anus pot ser una font de plaer sense haver de recórrer a l'estimulació de la pròstata o el clítoris. L'orgasme anal no té res a veure amb l'orgasme de pròstata, tot i que sovint es confonen.

## Referències

Jack Morin, Anal Pleasure and Health, 3a Edició (Down There Press: 1998) ISBN 0940208202
# Pantà de Tavascan

El pantà de Tavascan és un embassament que pertany al riu Noguera Pallaresa, creat per una presa situada a la població de Tavascan dins el municipi de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà.
Juntament amb el pantà de Graus formen el complex hidràulic de l'alt Cardós. El funcionament d'aquest està totalment automatitzat i teledirigit des de la central de comandament de FECSA/ENDESA a Lleida, des d'on s'obren i tanquen les vàlvules i comportes, per regular l'aigua que farà moure les corresponents turbines. A les centrals no hi ha cap operari de forma permanent.
Les tres centrals del complex, permeten disposar de diferents variants de producció, que s'utilitzen en funció de l'energia que es vol obtenir, i de l'aigua disponible en cada embassament. Hi ha un únic transformador que passa la tensió de generació d'11.000 a 220.000 volts.
Les característiques més significatives de cada central i la procedència de l'aigua que les alimenta són les següents:

## Vegeu també

* Embassaments de Catalunya

## Referències

* ↑ Sánchez, Dionisio. Tavascan - Valores humanos de la ingenieria. Tremp: Garcineu edicions, 2016. ISBN 978-84-945275-9-3.

## Enllaços externs

* Els embassaments al web de l'ACA
# Pantà de Suquets de Baix Oest

El "Pantà de Suquets de Baix Oest" és un pantà d'origen artificial totalment naturalitzat, d'interès sobretot per les seves poblacions d'ocells aquàtics. Destaca per allotjar una notable biodiversitat, en un entorn agrícola cerealista força empobrit en espècies. Aquesta zona humida està situada sobre el límit amb l'Aragó, entre la torre de Jassé i la torre de l'Isidro de les Cabaleres, ambdues edificacions ja a terres aragoneses. Ocupa una superfície de 5,17 hectàrees i es troba ben a prop de la desapareguda Clamor Amarga d'Almacelles, una gran llacuna d'origen endorreic avui dia transformada en cultius de cereal.
Aquest pantà, a diferència del Pantà de Suquets de Baix Est, segueix sent utilitzat per al reg i presenta aigua habitualment. Anteriorment, ambdós pantans (Est i Oest) formaven part d'una única zona humida, "Pantans de Suquets de Baix", de codi 1421800.
Pel que fa a la vegetació, destaca especialment la presència d'un extens canyissar, que ocupa una bona part de la làmina d'aigua. També apareix un bogar a la part més interior de les aigües. Hi ha també alguns tamarius dispersos i algun xop. A la part perimetral, als marges del pantà, es localitzen alguns matollars nitrohalòfils, ocupant superfícies molt reduïdes.
Pel que fa a la fauna, al pantà nidifiquen espècies com l'arpella (Circus aeruginosus), l'agró roig (Ardea purpurea), el cabussó emplomallat (Podiceps cristatus), la fotja (Fulica atra) i la polla d'aigua (Gallinula chloropus). Així mateix, durant els passos migradors i a l'hivern el pantà acull importants concentracions de limícoles, anàtides i fotges. Són també interessants les seves poblacions d'amfibis.
Pel que fa als hàbitats d'interès comunitari, s'hi ha identificat l'hàbitat 1420 Matollars halòfils mediterranis i termoatlàntics (Sarcocornetea fruticosae).
El pantà presenta indicis de colmatació natural en alguns sectors. S'hi observen abocaments de runes i terres en diferents sectors (oest, sud-oest). També experimenta variacions dràstiques del nivell de l'aigua, que pot presentar processos d'eutrofització o contaminació puntuals. Al seu entorn s'observen algunes captacions d'aigua.
Aquesta zona humida forma part de l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5130017 "Basses de Sucs i Alcarràs".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Pantà de Suquets - Baix Oest». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 15 gener 2015].
# Oroblanco

L'oroblanco o sweetie (Citrus grandis Osbeck × C. Paradisi Macf.) és un creuament entre un cítric sense acidesa i un cítric blanc. Quan està madur la pela és verd brillant o daurada. La planta no creix en els llocs relativament freds de la conca del Mediterrani.
L'oroblanco va ser patentat per la Universitat de Califòrnia després que es desenvolupés a l'estació experimental de Riverside.
Es conrea a Califòrnia, Austràlia i Israel.
# Orodes

Orodes és el nom dels següents personatges:
* Reis d'Aghuània:
** Orodes d'Aghuània, vers el 66 aC
* Reis d'Armènia:
** Orodes d'Armènia 16-18 i 36
* Reis de Pàrtia:
** Orodes I de Pàrtia 80-? aC
** Orodes II de Pàrtia 52-37 aC
** Orodes III de Pàrtia 5-7
# Palau Montcada (Catalanisseta)

El Palau Montcada (també conegut en italià com a Palazzo Moncada o Bauffremont) és un palau històric de la vila siciliana de Caltanissetta (en català, Catalanisseta), que va pertànyer a la branca siciliana de la família noble catalana dels Montcada. Aquests Montcada també van ser Prínceps de Paternò.

## Història i descripció

Va ser construït cap a l'any 1651 per voluntat del príncep Lluís Guillem de Montcada, també senyor feudal del comtat de Catalanisseta, a partir d'un projecte de l'arquitecte palermès Carlo D'Aprile. Les obres per a la seva realització van començar l'any 1625 però es van interrompre a causa de les vicissituds polítiques sicilianes que van afectar el mateix príncep de Paternò.
El 1778 l'edifici esdevingué la seu d'un orfenat, i després de 1892 va acollir la seu del Tribunal d'Apel·lació del Tribunal de la ciutat de Caltanissetta.
L'any 1915 va ser comprat per la princesa, Maria Giovanna di Bauffremont, que el va privar del seu ús residencial i en va fer construir un gran saló amb una galeria d'estil modernista, que servia per a la representació de representacions teatrals. L'any 1938 el palau va ser comprat per la família Trigona della Floresta i posteriorment utilitzat, amb la construcció d'una sala a l'interior del pati, per a la representació d'espectacles de cinema i de teatre, amb el nom de Sala de cinema "Trieste". Encara compleix aquesta funció, però des de l'any 2009 el nom de cinema sala "Bauffremont" ha estat substituït pel multiplex "Moncada".
Construït d'estil arquitectònic barroc amb influències renaixentistes, l'edifici és de planta quadrangular, està elevat en tres nivells i ocupa un gran bloc. La façana és incompleta, sobretot a la planta noble.
Una part de l'edifici va passar a la propietat del municipi, després dels anys setanta, i acull les dependències municipals. Des de l'any 2010 també s'han obert noves sales de l'edifici destinades a galeria d'art, per acollir exposicions de diversa índole i esdeveniments improvisats. Aquí hi ha dues exposicions permanents: una sobre els antics senyors de Caltanissetta, els Montcada, i l'altra dedicada al gran escultor local Michele Tripisciano i al seu museu.

## Notes

* ↑ AA. VV., Sicilia, Touring Club Editore, 1989, p. 98
* ↑ «Orfanotrofio Moncada». Arxivat de l'original el 10 febbraio 2013.

## Bibliografia

* Ireca (editat per), Palazzo Moncada Bauffremont, Caltanissetta 1986.
* S. Laudani, L'Estat del Príncep: les Moncadas i els seus territoris, Palerm 2008.

## Elements relacionats

* Caltanissetta
* Comtat de Catalanisseta
* Montcada (llinatge)

## Enllaços externs

* «Palazzo Moncada». Arxivat de l'original el 13 aprile 2013.
* «Palazzo Moncada su Salvalartesicilia.it». Arxivat de l'original el 9 novembre 2007.
# Palau Municipal d'Esports San Pablo

El Palau Municipal d'Esports San Pablo és un pavelló situat a Sevilla, Andalusia. Construït el 1988, es fa servir principalment per hostatjar partits de bàsquet, i és el pavelló on juga com a local el CB Sevilla. Pot acollir un màxim de 10.200 persones, amb grades supletòries.
Serà una de les sis seus de la Copa del Món de bàsquet 2014.

## Referències

* ↑ «Conveni perquè Barcelona sigui seu del Mundial de bàsquet del 2014». 324.cat, 25-05-2010. [Consulta: 18 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-12-28 a Wayback Machine.
# Orusco de Tajuña

Orusco de Tajuña és un municipi de la Comunitat Autònoma de Madrid. Limita al nord amb Ambite i Villar del Olmo, a l'est amb la província de Guadalajara, al sud-oest amb Carabaña i a l'oest amb Valdilecha.
El seu origen és bastant confús. Basant-se en el nom, es creu que pot tenir origen lígur. Existeixen restes que testifiquen el seu passat romà i figura en les cròniques de Ptolemeu. Va pertànyer a la jurisdicció d'Alcalá fins a 1554, data que obté la seva independència.
# Paris japonica

Paris japonica és una espècie de planta amb flors dins la família Melanthiaceae, que fins al 2024 tenia el genoma més llarg d'entre qualsevol organisme que s'hagi investigat, uns 150.000 milions de parells de bases. És una planta octoploide i un probable híbrid entre quatre espècies, té 40 cromosomes i és nativa de les regions subalpines del Japó.

## Característiques

Planta perenne de creixement lent, floreix al juliol amb flors blanques de forma estrellada. Prefereix llocs humits i ombrívols.
El seu genoma és 50 vegades més llarg que el dels humans.

## Referències

* ↑ «Kew scientists discover the largest genome of them all». Arxivat de l'original el 2012-10-04. [Consulta: 8 octubre 2010].
* ↑ Kozlov, Max «Biggest genome ever found belongs to this odd little plant» (en anglès). Nature, 31-05-2024. DOI: 10.1038/d41586-024-01567-7.
# Park Lake

Park Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 537 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Park Lake tenia 537 habitants, 159 habitatges, i 145 famílies. La densitat de població era de 2.073,4 habitants/km².
Dels 159 habitatges en un 67,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,6% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 8,8% no eren unitats familiars. En el 6,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,56.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,2% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 41,5% entre 25 i 44, un 13,6% de 45 a 60 i un 1,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.750 $ i la renda mediana per família de 64.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.156 $ mentre que les dones 31.583 $. La renda per capita de la població era de 21.384 $. Cap de les famílies i el 0,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Park Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Park Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Park Kyung-won

Park Kyung-won (Daegu, 24 de juny de 1901 – Hakone, 7 d'agost de 1933) va ser, juntament amb Kwon Ki-ok, una de les primeres aviadores coreanes. Encara que en general s'accepta que Kwon va ser la primera aviadora coreana, Park segueix sent reconeguda com la primera pilot civil femenina de Corea, ja que Kwon va ser entrenada per la Força Aèria de la República de la Xina. Va ser subjecte de controvèrsia l'any 2005, quan va ser representada per Jang Jin-young en la pel·lícula Blue Swallow, la qual va iniciar un debat sobre qui va anar realment la primera aviadora de Corea.

## Biografia

Park va néixer en Daegu, província de Gyeongsang a l'Imperi de Corea. Des de 1912 fins a 1916 va assistir a l'Escola de Dones Myeongsin de Daegu, una escola presbiteriana creada per nord-americanes. Un any després de la seva graduació, el 13 de setembre de 1917, va partir de la seva ciutat natal cap al Japó. Una vegada allà, s'assentà en Minami-ku, Yokohama, on es va matricular a l'Escola de Capacitació Industrial de Kasahara, passant-hi dos anys i mig. Des de 1919, Park va començar a assistir a una església coreana en Yokohama i, després, es va convertir al cristianisme.
Al febrer de 1920, va tornar a Daegu per ingressar una escola d'infermeria; encara que el seu veritable objectiu era convertir-se en pilot, primer havia de guanyar diners per pagar les classes de pilotatge.

## Carrera d'aviació

Al gener de 1925, Park va tornar al Japó, on finalment es va matricular en una escola d'aviació a Kamata (avui dia part de Ōta, Tòquio). Es va graduar i va fer l'examen per a la llicència de pilot de tercera classe el 25 de gener de 1927, la qual va obtenir tres dies després. El 30 de juliol de l'any següent, va obtenir la de pilot de segona classe.
El 4 de maig de 1933, Park va ser elegida per volar sobre una nova ruta entre Japó i Manchukuo. Va volar a Seül el 19 de maig per reunir-se allí amb funcionaris del govern. A les 10.35 a. m. del 7 d'agost de 1933, va sortir de l'aeroport Internacional de Haneda amb el seu biplà Salmson 2A2, anomenat Oreneta blava, es va estavellar 42 minuts més tard prop de Hakone, Kanagawa, causant-li la mort de manera immediata.

## Referències

* 1 2 3 4 «映画『青燕』、韓国初の女性飛行士めぐり論争 (Movie 'Blue Swallow' and the debate about Korea's first female aviator)». Chosun Online [Consulta: 22 maig 2007]. Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ Kim, Tae-jong «'Blue Swallow' faces turbulence». Korea Times [Consulta: 20 maig 2007].
* 1 2 Arirang News.
* ↑ Pae-yong Yi. Women in Korean History. Ewha Womans University Press, 2008, p. 230. ISBN 9788973007721.
# Otó I de Borgonya

* Aquest article tracta sobre duc de Borgonya. Si cerqueu comte de Borgonya, vegeu «Otó de Hohenstaufen, I de Borgonya».
Otó I de Borgonya (944 - 965), duc de Borgonya (956-965).

## Orígens familiars

Fill d'Hug el Gran, comte de París i germà per tant d'Hug Capet, primer rei de França de la dinastia Capet.

## Núpcies i descendents

Es casà amb Letgarda de Borgonya, filla del duc Gilbert de Châlon i la seva esposa Ermengarda de Borgonya. D'aquesta unió no tingueren fill.
Morí el 22 de febrer de l'any 965, sent succeït al ducat de Borgonya pel seu germà Enric I de Borgonya.
# Papuàsia

Papuàsia (Papuasia) és una regió botànica del sud-oest de l'oceà Pacífic consta de les següents zones polítiques:
* Illes Aru i Papua Occidental a Indonèsia oriental
* Papua Nova Guinea
* Illes Solomó (excloent-ne les Illes de Santa Cruz)
* Illes Aru (vermell)
* West Papua (vermell)
* Papua Nova Guinea (vermell)
* Illes Solomon

## Referències

* ↑ «The Papuasian region» (en anglès). User Documentation for ANHSIR. Australian National Herbarium. [Consulta: 1r maig 2014].
# Pallerol

Pallerol és un poble que pertany al municipi de Sopeira, a la Ribagorça (Aragó). Està localitzat al vessant nord del Talló d'Aulet.
Formava part de l'antic municipi de Sant Orenç. L'església parroquial de Sant Ramon és una construcció romànica del segle xi amb reformes del XIX.

## Referències

* ↑ «Pallerol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Pallerol». ribagorza.com. Arxivat de l'original el 5 de juliol 2012. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Pallerol». pasoapalmo.com. Arxivat de l'original el 7 de maig 2021. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Pallerol: Iglesia de San Ramon». arquivoltas.com. Arxivat de l'original el 5 de gener 2020. [Consulta: 18 setembre 2019].
# Parkland (Washington)

Parkland és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'Estat de Washington. L'any 2008 tenia 27.000 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Parkland tenia 24.053 habitants, 8.869 habitatges, i 5.782 famílies. La densitat de població era de 1.261,8 habitants per km².
Dels 8.869 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 16,9% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.653 $ i la renda mediana per família de 46.210 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.169 $ mentre que les dones 27.036 $. La renda per capita de la població era de 18.649 $. Aproximadament el 10,6% de les famílies i el 15,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Parkland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Parkland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Panama

«Panama o Panamà» té aquests significats:
* Geografia política:
** Panamà, país d'Amèrica Central
** Província de Panamà, una de les províncies de Panamà
** Ciutat de Panamà, capital de Panamà, a la província homòfona
** Panama (Illinois), localitat estatunidenca d'Illinois
** Panama (Iowa), localitat estatunidenca d'Iowa
** Panama (Nebraska), localitat estatunidenca de Nebraska
** Panama (Oklahoma), localitat estatunidenca d'Oklahoma
** Panama City (Florida), localitat estatunidenca de Florida
** Panama City Beach, localitat estatunidenca de Florida
* Geografia física:
** Istme de Panamà, porció de terra entre l'oceà Pacífic i l'oceà Atlàntic que connecta l'Amèrica Central amb l'Amèrica del Sud
** Canal de Panamà, canal de navegació i pesca ubicat a Panamà en el punt més estret de l'istme de Panamà
* Altres:
** Panamà (indumentària), barret de palla fet a l'Equador
# Pere Coll

Pere Coll és el nom dels següents personatges:
* Pere Coll, conegut com a Perecoll (Mataró, 1948), artista multidisciplinari
* Pere Coll i Rataflutis (Barcelona, 1850 – París, 1906), crític d'art i corresponsal de La Veu de Catalunya a París
* Pere Coll i Rigau (Torroella de Montgrí, 1853 – Pals, 1918), empresari i agricultor català
# Partitocràcia

La partitocràcia és la influència excessiva dels partits polítics en la vida política d'un estat.
És un terme que s'utilitza per designar el fenomen dins un sistema de govern considerat com a democràtic, el que vol dir «el poble governa», en què les decisions polítiques més aviat es prenen als gremis interns dels partits i no pas al parlament. Es reprotxa a la partitocràcia quan ni l'opinió dels diputats elegits, que sovint han de respectar la disciplina del partit quan votin, ni la dels ciutadans importa. La partitocràcia porta el risc que es defensen més els interessos particulars d'un partit que l'interès general.

## Unes opinions sobre la partitocràcia

Segons el filòsof Gustavo Bueno «la partitocràcia constitueix una deformació sistemàtica de la democràcia. Cada partit ha d'atacar sistemàticament l'altre». Així doncs, per la teoria antiliberal, «la partitocràcia és la forma d'Estat en què les oligarquies partidistes assumeixen la sobirania efectiva», com ho va explicar l'exministre franquista Gonzalo Fernández de la Mora. El seu desenvolupament sol venir aparellat amb els sistemes parlamentaris. L'excès de partitocràcia a l'Estat espanyol i les seves autonomies, s'explicaria parcialment pel fet que durant la transició democràtica s'hauria volgut protegir els partits, encara febles. Però des dels anys 1980, els partits haurien blindat aquest sistema, i segons l'historiador Borja de Riquer i Permanyer «Les institucions s'han acabat convertint en un espai per als militants i la clientela dels partits. Els partits volen protegir el seu estatus i actuen de manera corporativa. No canviaran la llei de partits perquè no es volen suïcidar». O segons Jaume Barberà, «a Espanya hi ha una oligarquia que es renova poc al llarg dels segles. Els que manen tenen moltes franquícies i ja els va bé la partitocràcia: un sistema de partits que no qüestiona la classe dirigent». No confondre amb democràcia.

## Referències

* ↑ «Partitocràcia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Nieto, Alejandro «Nieto: partitocràcia i desgovern». TV3, 16-08-2012. «Ens explica sense eufemismes que la política s'ha convertit en una farsa i que els partits polítics no treballen pel bé comú, sinó pel seu propi benefici.»
* ↑ Bueno, Gustavo ««España es una partitocracia», asegura Gustavo Bueno. El filósofo publica 'Panfleto contra la democracia realmente existente'» (en castellà). El Mundo, 24-01-2004, pàg. 47.
* ↑ Fernández de la Mora, Gonzalo. La partitocracia (en castellà). Instituto de Estudios Políticos, 1977 (reedició 1982, p. 54 (col·l. Pensamiento Político).
* ↑ Marimon, Sílvia «La sobreprotecció dels partits: els orígens de la partitocràcia». Ara, 06-12-2014.
* ↑ Barberà, Jaume. S'ha acabat el bròquil. Ediciones B, 2015. ISBN 9788490194362.