OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Golmayo de la Torriente

Manuel Golmayo de la Torriente fou un jugador d'escacs i militar espanyol, nascut a l'Havana el 1883, i mort a Madrid el 1973.
Manuel Golmayo i el seu germà, Celso, eren fills de Celso Golmayo Zúpide, advocat, nascut a Logronyo, que treballava com a Fiscal del Tribunal Contenciós a l'Havana, i que fou un dels principals impulsors dels escacs a Cuba, i el primer campió no oficial del país.
Després de la independència de Cuba, Manuel Golmayo va traslladar-se a Madrid, on hi residí fins a la seva mort. Va arribar a ser Cap de l'Estat Major de l'Exèrcit espanyol.

## Campionat d'Espanya i torneigs espanyols

El 1902 es va proclamar campió del primer Campionat d'Espanya d'escacs de l'era moderna, organitzat amb motiu de la coronació d'Alfons XIII. Va guanyar la pràctica totalitat dels torneigs que es van organitzar a Espanya durant aquesta època, i va revalidar el seu títol de campió d'Espanya a les edicions dels anys 1912 (any en què també va vèncer a Madrid en un matx contra Manuel Zaragoza), 1919, 1921 1927 i 1928), tot i que llevat del darrer, en què el campionat es va oficialitzar i va començar a celebrar-se anualment, els altres foren oficiosos.
El 9 de febrer de 1915 va obtenir el primer premi al concurs de resolució de problemes d'escacs celebrat a Barcelona.
L'octubre de 1919 va guanyar el denominat "Torneig Nacional d'Escacs", celebrat al Casino de Saragossa, superant el millor jugador aragonès, José Juncosa.
El 1929 va ser subcampió d'Espanya, i va perdre el títol de campió nacional en favor de Ramón Rey Ardid.

## Torneigs internacionals

Golmayo va participar també amb bons resultats en alguns torneigs internacionals. Va ser quart al II Campionat del Món per aficionats celebrat a La Haia el 1928 a la vegada que l'Olimpíada d'escacs de 1928, i vencent-hi el campió Max Euwe, i sisè a Barcelona el 1929 (el campió fou José Raúl Capablanca). Va jugar a l'Olimpíada d'escacs de 1924. Defensà el primer tauler d'Espanya a l'Olimpíada d'escacs de 1927 a Londres, a l'Olimpíada d'escacs de 1930 a Hamburg i a l'Olimpíada d'escacs de 1931 a Praga. També aconseguí entaular dues partides amistoses amb el campió mundial Aleksandr Alekhin.
En començar la Guerra civil espanyola marxà a París (on quedà tercer el 1938 en un torneig que guanyà Baldur Hönlinger), i retornà a Espanya només en acabada la guerra. Va ser 10è al Torneig Internacional de Barcelona 1946 (el campió fou Miguel Najdorf); però tot i que va continuar jugant als escacs, ja només va aconseguir èxits aïllats, com el primer lloc als torneigs de Madrid el 1947 i Linares el 1951.

## Notes i referències

* 1 2 3 garcia-adell.blogspot.com :: Referències d'escacs a l'Aragó
* ↑ Federació Espanyola d'Escacs, FEDA Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine. Historial del Campionat d'Espanya d'escacs
* ↑ Ajedrezdeataque :: Historial del Campionat d'Espanya d'escacs
* ↑ Olimpbase :: Quadre del II Campionat del Món per aficionats
* ↑ Olimpbase :: Estadístiques de Manuel Golmayo a les Olimpíades d'escacs
* ↑ «Torneig de Barcelona 1946». 365chess.com. [Consulta: 27 desembre 2012].
# Pamela Isús i Saurí

Pamela Isús i Saurí (El Masnou, 14 de juny de 1973) és una política catalana, alcaldessa de Sant Pere de Vilamajor des del 13 de juny de 2015.
Va començar la seva trajectòria professional dins de l'àmbit del turisme en el negoci familiar. És diplomada en turisme per la Universitat de Barcelona. El 2015 fou elegida alcaldessa de Sant Pere de Vilamajor, després que la seva candidatura, ERC, guanyés les eleccions municipals aconseguint 4 dels onze regidors del consistori.
És la primera dona que ostenta l'alcaldia de Sant Pere de Vilamajor.

## Referències

* ↑ «Pamela Isús». Consell Comarcal Vallès Oriental. Arxivat de l'original el 2023-05-02. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Pamela Isus i Saurí». ERC. Sant Pere de Vilamajor. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Ajuntament. Govern. Consistori (regidors)». Ajuntament de Sant Pere de Vilamajor. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Línia directa amb l'alcaldessa». Vilamajor.cat. Arxivat de l'original el 2017-11-10. [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ «La republicana Pamela Isus serà l'alcaldessa de Sant Pere de Vilamajor». NacióDigital.cat, 11-06-2015. [Consulta: 10 novembre 2017].
# Tennis als Jocs Olímpics d'Estiu de 2000

Els Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 celebrats a la ciutat de Sydney, Austràlia, es van disputar 4 proves tennístiques, dues en categoria masculina i dues en categoria femenina, tant a nivell individual com en dobles. La competició se celebrà a l'NSW Tennis Centre entre els dies 19 i 28 de setembre del 2000.
Hi participaren un total de 182 tennistes, entre ells 93 homes i 89 dones, de 52 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual | Ievgueni Kàfelnikov | Tommy Haas | Arnaud di Pasquale |
| Dobles | CanadàSébastien Lareau Daniel Nestor | AustràliaTodd Woodbridge Mark Woodforde | EspanyaÀlex Corretja Albert Costa |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual | Venus Williams | Ielena Deméntieva | Monica Seles |
| Dobles | Estats UnitsVenus Williams Serena Williams | Països BaixosKristie Boogert Miriam Oremans | BèlgicaEls Callens Dominique van Roost |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 | Rússia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Canadà | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Austràlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | Espanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Enllaços externs

* Federació Internacional de Tennis - Sydney 2000 Arxivat 2012-07-24 a Wayback Machine. (anglès)
# Pírcing Christina

Un pírcing Christina, també conegut com a pírcing Venus, és un tipus de pírcing genital femení. Es col·loca on es troben els llavis majors amb la part inferior del mont de Venus.
El pírcing Christina té una alta taxa de rebuig (si la perforació no és prou profunda, la joia pot sortir del forat), i no és possible realitzar-lo a totes les dones degut a la variació anatòmica (si el mont de Venus i/o els llavis majors no estan prou desenvolupats, no es pot efectuar aquest pírcing). Depenent de l'anatomia, s'ha de fer com un pírcing superficial. Es produeixen dificultats addicionals a causa del canal de perforació relativament llarg i pel moviment i fricció constants, a més de ser susceptibles a la infecció.
Aquest pírcing, a diferència del pírcing al clítoris o el pírcing Nefertiti, no estimula sexualment a la seva portadora; només té un atractiu purament visual. Quan s'aplica pressió, com quan es posa pantalons ajustats, pot ser incòmode.
Normalment, s'utilitza com a joia un barbell o un barbell corbat (en forma de J o L) fet a mida per a reduir el risc de rebuig.
Generalment, la perforació cicatritza al cap de 3 o 4 mesos, però es poden produir complicacions durant la fase de cicatrització segons l'anatomia i la joia utilitzada, i la cicatrització es pot allargar fins als 6 mesos. Durant la cicatrització no s'ha de treure la joia durant l'afaitat o la depilació de la zona. Un cop cicatritzat, es pot treure la joia abans de l'afaitat o la depilació.
El pírcing Christina és d'origen contemporani. El primer pírcing Christina conegut es va realitzar als anys noranta. Com és una pràctica habitual en la indústria del pírcing, va rebre el nom de la primera destinatària del pírcing, una dona anomenada Christina. De vegades també s'anomena «Venus», un terme menys utilitzat, en referència a la seva col·locació en el mont de Venus.

## Referències

* ↑ DeMello, Margo. Encyclopedia of Body Adornment. Greenwood Press, 2007, p. 133. ISBN 978-0-313-33695-9.
* ↑ Angel, Elayne. The Piercing Bible. Crossing Press, 2009, p. 151. ISBN 978-1-58091-193-1.

## Bibliografia

* Michael Laukien: Alles über Piercing. Geschichte, Kultur, Praxistipps. 1. Aufl., Huber-Verlag, Mannheim 2003, ISBN 3-927896-10-1. (S. 86f: «Intimpiercings. Für die Frau.» … «Andere Intimpiercings für Frauen … Christina»)

## Vegeu també

* Hanabira
* Vajazzle

## Enllaços externs

* Christina piercing (anglès)
# Pòlhas

Pòlhas (en francès Poilhes) és un municipi occità del Llenguadoc en el departament de l'Erau a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Pseudobagrus wui

Pseudobagrus wui és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Enumeratio specierum piscium hucusque in Archipelago indico observatarum, adjectis habitationibus citationibusque, ubi descriptiones earum recentiores reperiuntur, nec non speciebus Musei Bleekeriani Bengalensibus, Japonicis, Capensibus Tasmanicisque. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 6. i-xxxvi + 1-276.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Raman Ramanau

Raman Ramanau (Mazir, 3 de juliol de 1994) és un ciclista belarús, professional des del 2015. Actualment corre a l'equip Minsk CC. Combina la carretera amb la pista.

## Palmarès en pista

* 2014
** Campió de Belarús en persecució per equips
* 2015
** Campió d'Europa sub-23 en Puntuació

### Resultats a la Copa del Món

* 2016-2017
** 1r a Apeldoorn, en Scratch

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Raman Parimala

Raman Parimala (21 novembre 1948) és una matemàtica índia coneguda per les seves contribucions en l'àlgebra. És professora distingida en Arts i Ciències de les matemàtiques per la Universitat Emory. Durant molts anys, va ser professora a l'Institut Tata de Recerca Fonamental (TIFR), a Mumbai.

## Biografia

Parimala va néixer i es va criar a Tamil Nadu, a l'Índia. Va estudiar a l'Institut de noies Saradha Vidyalaya i a la Universitat Stella Maris, a Chennai. Va obtenir un postgrau a la Universitat de Madras (1970) i un doctorat a la Universitat de Mumbai (1976); el seu tutor era R. Sridharan del TIFR.

## Honors

El Dia Nacional de la Ciència de 2020, Smriti Irani, Ministra de Dones i Desenvolupament dels Nens del govern de l'India va anunciar l'establiment d'un càrrec amb el nom de Raman Parimala juntament amb deu grans Dones índies.
Parimala va ser conferenciant convidada al Congrés Internacional de Matemàtics a Zúric l'any 1994 i va donar una xerrada titulada Estudi de les formes quadràtiques - algunes connexions amb la geometria Arxivat 2016-10-03 a Wayback Machine.. Va donar una xerrada titulada Aritmètica de groups algebraics lineals en cossos de dues dimensions al Congrés en Hyderabad al 2010.
* Membre de l'Acadèmia Índia de Ciències
* Membre de l'Acadèmica Nacional de Ciències de l'Índia
* Premi Bhatnagar l'any 1987
* Doctorat Honoris Causa de la Universitat de Lausanne l'any 1999
* Premi Centenari del Naixement de Srinivasa Ramanujan l'any 2003.
* Premi TWAS de Matemàtiques (2005).
* Membre de la Societat Americana de Matemàtiques (2012)

## Referències

* 1 2 Riddle, Larry. «Raman Parimala». Biographies of Young Women Mathematicians. Agnes Scott College. [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ «Math/CS». www.mathcs.emory.edu. Arxivat de l'original el 2018-11-25. [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ Notices of the AMS, 62, 8, 01-09-2015, pàg. 940 [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ «The Mathematics Genealogy Project - Raman Parimala». www.genealogy.ams.org. [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ https://www.shethepeople.tv/news/11-chairs-women-scientists-names
* ↑ «Prizes and Awards». The World Academy of Sciences, 2016.

## Enllaços externs

* Raman Parimala en el Mathematics Genealogy Project
* Entrada al web de la Universitat Emory Arxivat 2016-10-14 a Wayback Machine.
* Biografia de la Parimala a la base de dades de dones matemàtique de l'Institut Agnes Scott
# Raku

El raku-yaki (楽 焼) és una tècnica tradicional oriental d'elaboració de ceràmica utilitària. Es pensa que és originària de Corea, però és al Japó que s'ha desenvolupat amb més succés. De la fi del segle xvi ençà, el raku va atraure els mestres del te, influïts per la filosofia budista zen, els quals hi veien un retorn conscient al directe i primitiu tractament de l'argila. Durant la cerimònia del te, els participants bevien la infusió en gerres fabricades per ells mateixos. El kanji (ideograma equivalent a 'paraula') raku significa 'tranquil·litat', però també 'diversió' o 'felicitat'.

## Procés del raku

Les peces es porten a un forn petit a 900 graus centígrads aproximadament, depenent de l'esmalt o llustre utilitzat. Quan els esmalts assoleixen el seu punt de cocció, es treuen en estat d'incandescència i es dipositen acuradament, amb l'ajuda de pinces de ferro, en un recipient ple d'encenalls de fusta (també es poden utilitzar fulls de diari o fulles seques d'arbre). El contacte amb aquest mitjà incendia l'encenall, les fulles o el paper, i es genera una enorme quantitat de fum que penetra en la peça i entra a ser-ne part. Els esmalts (òxids) amb què han estat pintades les peces proporcionen una part de l'oxigen per a aquesta combustió, convertint-se així en metall pur, la qual cosa li dona l'aparença característica a aquesta ceràmica. Després de diversos minuts, el procés químic es fixa baixant bruscament la temperatura amb aigua. S'obtenen al final tonalitats, textures, matisos i colors mai iguals d'una peça a una altra, que poden ser des de vermells metal·litzats fins a clivellats, nacrats i tornassols característics d'aquesta tècnica.
Com que no és gens estrany que, en el procés, sempre manual, es trenqui alguna peça, per les seves tensions internes en col·locar-la a la calor, o en canviar de temperatura, els ceramistes raku aprofiten els trossets per a la creació de noves formes i estampats en futures peces o bé fan soldar els fragments amb metalls preciosos, que adquireixen així més valor. Aquesta tècnica es coneix amb el nom de Kintsugi.

## Referències

* ↑ Morgan Pitelka. Handmade Culture: Raku Potters, Patrons, And Tea Practitioners In Japan. University of Hawaii Press, pag. 49, 2005. ISBN 978-0-8248-2885-1 [Consulta: 8 desembre 2012].
# Rakpas

Rakpas (en rus: Ракпас) és un poble (un possiólok) de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 665 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Psidium cattleyanum

Psidium cattleyanum és una espècie de planta amb flors del gènere Psidium dins la família de les mirtàcies (Myrtaceae). És un arbret natiu de l'est del Brasil i de l'Uruguai.
És un arbret de 2 a 6 m d'alt que proporciona un petit fruit vermell o groc, que es menja en forma de melmelada. Està estretament relacionada amb la guaiaba Psidium guajava i com aquesta espècie és una planta invasora molt estesa en zones tropicals.
El seu gust és com el del maracuià mesclat amb la maduixa; en el cas de la varietat groga és més àcid. Les llavors són petites i blanques i torrades són un succedani del cafè, de les fulles se'n fa una infusió, també la pell és comestible.

## Taxonomia
### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims de Psidium cattleyanum:
* Sinònims homotípics
* Guajava cattleyana (Sabine) Kuntze
* Psidium chinense Lodd. ex Chardonier
* Sinònims heterotípics
* Episyzygium oahuense Suess. & A.Ludw.
* Eugenia ferruginea Sieber ex C.Presl
* Eugenia oxygona Koidz.
* Eugenia pseudovenosa H.Perrier
* Eugenia urceolata Cordem.
* Guajava arborea (Vell.) Kuntze
* Guajava buxifolia (Nutt.) Kuntze
* Guajava humilis (Vell.) Kuntze
* Guajava obovata (Mart. ex DC.) Kuntze
* Psidium arboreum Vell.
* Psidium buxifolium Nutt.
* Psidium cattleyanum var. coriaceum Kiaersk.
* Psidium cattleyanum var. littorale (Raddi) Fosberg
* Psidium cattleyanum f. lucidum O.Deg.
* Psidium cattleyanum var. purpureum Mattos
* Psidium cattleyanum var. pyriformis Mattos
* Psidium coriaceum O.Berg
* Psidium coriaceum var. grandifolium O.Berg
* Psidium coriaceum var. longipes O.Berg
* Psidium coriaceum var. obovatum O.Berg
* Psidium ferrugineum C.Presl
* Psidium gaudichaudianum Proença & Faria
* Psidium humile Vell.
* Psidium indicum Bojer
* Psidium littorale Raddi
* Psidium littorale var. longipes (O.Berg) Fosberg
* Psidium obovatum Mart. ex DC.
* Psidium sellowianum O.Berg
* Psidium ubatubense Mattos
* Psidium variabile O.Berg

## Referències

* 1 2 «Psidium cattleyanum» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ http://www.americanshohin.org/en/species-guides/116-lemon-guava-psidium-littorale-littorale Arxivat 2010-08-19 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Psidium cattleianum (strawberry guava) Arxivat 2011-05-30 a Wayback Machine. information from the HEAR project Arxivat 2021-02-21 a Wayback Machine.
* Photo of ripening lemon guavas. Retrieved 2007-NOV-25.
# Rasbora taytayensis

Rasbora taytayensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Regió d'Ústí nad Labem

La Regió de Ústí nad Labem (txec: Ústecký kraj ) és una sosdivisió (kraj)de la República Txeca, al nord-oest de la regió històrica de Bohèmia. La capital és Ústí nad Labem.

## Ciutats de la Regió d'Ustí nad Labem

* Bílina
* Chomutov
* Děčín
* Kadaň
* Louny
* Lovosice
* Litoměřice
* Litvínov
* Most
* Teplice
* Terezín
* Ústí nad Labem
* Žatec

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Estadístiques regionals
# Recuperació de dades

La recuperació de dades és un conjunt de tècniques utilitzades per l'extracció de dades d'elements que contenen una informació que no és accessible pels mètodes habituals. La recuperació de dades es divideix en 2 tipus segons si les dades s'han extraviat per danys lògics o per danys físics.

## Danys lògics

És el cas més senzill de recuperació de dades, on la solució als problemes es basen a aplicar regles lògiques al dispositiu per extraure la informació, per aquest fi existeixen diversos programes gratuïts i comercials. Els problemes més usuals són esborrats i/o formatejats accidentals, corrupció d'arxius, problemes relatius amb virus, etc.

## Danys físics

Aquest cas és més complexa, on per poder realitzar una recuperació de les dades és necessari aplicar mesures correctores del problema físic que afecta el dispositiu, una vegada corregit el problema que presentava originalment el dispositiu pot ser necessari aplicar les regles lògiques que s'apliquen en el cas de danys lògics. Els problemes més habituals són: problemes elèctrics i/o electrònics, problemes mecànics, problemes provocats per temperatures extremes, ruptures, cops, etc.
# Recuperació de l'idioma hebreu

El restabliment de la llengua hebrea va ser un procés que va tenir lloc a Europa i Israel a la fi del segle xix i durant el segle xx, al llarg del qual la llengua hebrea va canviar de la seva posició com a llengua únicament litúrgica, a ser una llengua escrita i parlada de status oficial en l'Estat d'Israel. No purament un procés lingüístic, el restabliment de l'hebreu s'integra en l'ona de canvis que va embolicar a l'aixecament del sionisme i l'establiment de l'Estat d'Israel, l'únic estat jueu del món, el 1948.
El procés de tornada a l'ús regular és únic; no hi ha altres exemples d'una llengua sense parlants natius que s'hagi convertit en llengua nacional de milions de parlants natius.
El restabliment també va portar amb ell canvis en la llengua. A pesar que els líders del procés van insistir que només estaven continuant "des del lloc on [l'hebreu] es va quedar sense vitalitat", ells, de fet, van crear una nova situació per a la llengua, que les seves característiques es deriven de tots els períodes de l'hebreu i també de llengües europees, de les quals va predominar l'ídix. L'actual situació de la llengua és l'hebreu modern o hebreu israelià en l'actualitat.