OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Liu Yao (senyor de la guerra)

    En aquest nom xinès, el cognom és Liu.
Liu Yao (157 - 198), nom estilitzat Zhengli, va ser un senyor de la guerra de la regió de Jiangdong durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Ell va governar per un breu període abans que Sun Ce va envair i conquerir els seus territoris.

## Biografia

Liu Yao hi era un oficial administratiu molt respectat per tothom, incloent els seus superiors i subordinats, com també pels civils ordinaris. Liu Yao venia d'una família aristòcrata, i ell era el germà menor de Liu Dai, que era igual de famós per la seva capacitat. L'oncle major de Liu Yao, Liu Chong (刘宠) era famós per les seva conducta incorrupta, i el seu pare Liu Yu (刘舆) era el governador de Shanyang (山阳). Liu Yao es va fer instantàniament famós quan només tenia 19 anys, després d'haver rescatat a un dels seus oncles, segrestat per uns bandits. Liu Yao va destacar en el seu estudi igual que el seu germà gran Liu Dai, i va esdevenir un maocai (茂才), el candidat excepcional recomanat a la cort imperial de l'estat. Cada any, només un maocai (茂才) podia ser recomanat per un estat, i el governador de l'estat on la família de Liu Yao residia es va queixar que si Liu Dai havia estat elegit l'any anterior i ara Liu Yao hi era seleccionat aquest any, semblaria que la família Liu estava monopolitzant el sistema. Això no obstant, la gent va respondre que els germans Liu eren recomanats, ja que eren realment excepcionals, i Liu Yao va ser finalment seleccionat.
Per desgràcia, Liu Yao no era era un bon comandant militar tot i ser un bon administrador. Quan Sun Ce el va atacar, molts dels seus assessors correctament li van suggerir que nomenés a Taishi Ci com el comandant en cap de la seva força per defensar-se contra Sun Ce, però Liu Yao es va negar, considerant que Taishi Ci era només un fugitiu que recentment se li havia unit, i que la seva reputació es veuria entelada pel favoritisme, ja que era molt bon amic de Taishi Ci. L'errada va resultar ser fatal per a Liu Yao i la seva derrota va ser en general molt pareguda al que és descrit en Romanç dels Tres Regnes. Liu Yao aviat moriria a l'edat dels 42 després d'haver fugit a Dantu (丹徒). Després que Taishi Ci es va rendir a Sun Ce i va enviar una petició per la rendició de la força restant de Liu Yao, el fill de Liu Yao va avenir-se i més de deu mil soldats van començar el seu servei sota Sun Ce, amb el fill de Liu Yao amb el temps ascendint de rang en les files en les èpoques posteriors del govern de Sun Quan.

## Nomenaments i títols en possessió

* Filial i Incorrupte (孝廉) - candidat nominat per ser a Cadet Cavaller (郎)
* Cavaller (郎中)
* Cacic de Xiayi (下邑長)
* Maocai (茂才)
* Assistent a l'Excel·lència del treballs (司空掾)
* Empleat Imperial (侍御史)
* Inspector de la Província de Yang (揚州刺史)
* Governador de la Província de Yang (揚州牧)
* General Que Inspira Força Marcial (振武將軍)

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Llac de Salagon

El llac de Salagon (de l'occità Lac de Salagon; en francès: Lac du Salagou) és un llac artificial que conforma l'embassament de Salagon. Es troba al centre del departament de l'Erau, sobre el riu Salagon, afluent del riu Lerga que desemboca al riu Erau. El llac té una profunditat d'aproximadament 50 metres.
El nivell de l'aigua és a 139 m d'altitud. La superfície del llac és d'aproximadament 700 hectàrees, mentre que el volum de l'embassament és igual a 102 milions de m3. El llac està envoltat per muntanyes: culminant a 300 m a l'est, fins a 407 m pel Carels a l'oest i 535 m pel Mont Liausson al sud. Aquest últim separa el llac del Salagou del circ de Morese.

## Història

El projecte d'embassament es va iniciar en els anys 1950, amb l'objectiu de crear una reserva d'aigua per diversificar els cultius i el desenvolupament de la producció fruitera i la viticulture. A més a més, l'embassament té l'objectiu de regularitzar les crescudes del riu Erau. Els treballs van començar en 1964 per perllongar-se fins al començament de 1969. El llac ha ofegat una part dels municipis de Clarmont d'Erau a l'est, Liausson al sud, Auton a l'oest, i Cèlas al nord.

## Geologia

L'emplaçament del llac es va decidir en raó de la impermeabilitat del sota-sòl, propici a mantenir el nivell d'aigua. Aquest sota-sòl està constituït de «rufa», roca vermella formada per la combinació de sediments argilosos i de òxids de ferro. Aquestes roques sedimentàries daten del Permià (fa 280 milions d'anys). És el resultat d'un dipòsit en medi aquàtic d'aigua dolça en calma. S'hi troben xemeneies basàltiques, testimonis d'intenses activitats volcàniques antigues. També s'hi poden observar de les petjades fòssils de Teràpsids al lloc anomenat La Lieude (a Merifonts).

## Turisme

El llac és un lloc turístic accessible fàcilment des de Montpeller, Besiers i Seta, sobretot amb l'obertura de l'autopista A 75. Al llac s'hi pot fer i observar :
* La geologia.
* Banys i esports nàutics com el surf a la vela.
* Senderisme i els rutes amb BTT al voltant del llac.

## Bibliografia

* Bousquet, Jean-Claude. Éd. Écologistes de l'Euzière. Découverte géologique : les plus beaux sites de l'Hérault, 2008, p. 160. ISBN 9782906128248.

## Referències

* ↑ «Construction du barrage et apparition du lac». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 15 juliol 2016].
# Llac de San Casciano

El Llac de San Casciano és un llac a la província de Siena, a la regió de la Toscana, a Itàlia. Es troba a 383 msnm, i la seva superfície és de 2 km². Està situat al sud del municipi de San Casciano dei Bagni, a prop del poble de Trevinano, una frazione d'Acquapendente, a la província de Viterbo, al nord del Laci.
# Lo Cròs (Erau)

Lo Cròs (en francès Le Cros) és un municipi occità del Llenguadoc situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Toponímia

Cros és l'occità cros procedent del baix llatí CROSUM i del llatí SCROBS 'buit, cavitat', que pren el sentit oronímic de 'terra baixa voltada de turons, valleta'.

## Patrimoni cultural

* Creu dels Sotchs, creu de camí del s. XVII catalogada (classé) com a monument històric.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Llista de monuments d'Olot

Llista de monuments d'Olot inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català per al municipi d'Olot (Garrotxa). Inclou els béns arquitectònics inscrits en el Registre de Béns Culturals d'Interès Nacional (BCIN), els Béns Culturals d'Interès Local (BCIL) de caràcter immoble i la resta de béns integrants del patrimoni cultural català.
A causa de l'extensió dels elements inventariats, la llista se subdivideix en dues àrees:
* Llista de monuments d'Olot (centre), per al districte 1 d'Olot que inclou el nucli històric a l'esquerra del riu Fluvià, entre els volcans del Montsacopa i de Montolivet. Està delimitat a l'est i al sud pel riu Fluvià, a l'oest per l'avinguda dels Desemparats i la carretera de Sant Joan de les Abadesses, i al nord pel Montsacopa.
* Llista de monuments d'Olot (perifèria), pels districtes 2 i 3 a la dreta del Fluvià i els districtes 4 i 5 al nord i a l'oest del municipi d'Olot. El districte 3 inclou les entitats de població de Batet de la Serra i Sant Cristòfol de les Fonts, i el Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa.

## Enllaços externs

* Catàleg de béns culturals, Pla d'ordenació urbanística municipal.
* Plànol d'Olot amb districtes i divisions censals
# Alternativa Liberal Social

Alternativa Liberal Social (ALS) era un partit polític espanyol fundat l'octubre del 2010. Es definia com a partit socioliberal, de centre, constitucionalista, espanyolista i europeista.

## Història

Va presentar una cadidatura per la circumscripció de Tarragona a les eleccions catalanes del 2010. La candidatura, liderada per Paco G. Redondo, va obtenir 54 vots i no va aconseguir cap representant al parlament. L'any 2011 s'expandeix a altres territoris espanyols i es presentà a les eleccions d'Astúries d'aquell mateix any, sense obtenir representació en cap de les 3 circumscripcions electorals asturianes. També presentà una candidatura per l'alcaldia de Gijón en les eleccions municipals celebrades el mateix dia. L'octubre del 2012 després d'una temporada sense activitat política i davant de la fuga de la majoria dels seus militants, es dissolgué i es va convidar al seu electorat i simpatitzants a donar suport a Ciutadans. L'última declaració política del partit fou donar suport a la manifestació espanyolista i antiindependentista convocada el 12 d'octubre del 2012 per la Plataforma d'Espanya i Catalans.

## Resultats electorals
### Parlament de Catalunya (Província de Tarragona)

| Any | Vots | % | Diputats |
| 2010 | 54 | 0,02% (#29) | 0 / 18 |

### Junta General del Principat d'Astúries

| Any | Vots | % | Diputats |
| 2011 | 334 | 0,09% (#16) | 0 / 45 |

### Municipals a Astúries

| Any | vots | % | regidors |
| 2011 | 105 | 0,02% | 0 / 942 |

## Referències

* ↑ «Web oficial del partit» (en castellà). Alternativa Liberal Social, 2010. Arxivat de l'original el 2020-09-29. [Consulta: 10 setembre 2018].
* ↑ «Resultats electorals circumscripció de Tarragona». Generalitat de Catalunya, 2010. [Consulta: 10 setembre 2018].
* ↑ «Web oficial del partit» (en castellà). Alternativa Liberal Social, 2012. Arxivat de l'original el 2020-09-29. [Consulta: 10 setembre 2018].
# Estadi Mundial 82

L'Estadi Mundial 82 és un estadi de futbol ubicat a la ciutat de Logronyo, La Rioja. Pertany a l'Ajuntament de Logronyo i és gestionat per la Federació Riojana de Futbol. Hi jugava la Sociedad Deportiva Logroñés.

## Referències

* ↑ «Fitxa del camp (Federació Riojana de Futbol)». [Consulta: 30 desembre 2011].
# Mieczysław Wojczak

Mieczysław Wojczak (Chorzów, 23 de gener de 1951) fou un jugador d'handbol polonès que va competir entre les dècades de 1960 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on va guanyar la medalla de bronze en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, finalitzà en setena posició en la mateixa competició.
Amb la selecció polonesa d'handbol va jugar un total de 149 partits oficials entre 1970 i 1980. A nivell de clubs jugà amb els equips polonesos MKS Chorzów (1966-1969), AZS Katowice (1970-1972), Pogoni Zabrze (1972-1980), per posteriorment jugar amb dos equips belgues, el Initia HC Hasselt (1981-1986) i l'Sporting Neerpelt (1986-1989). Amb aquests equips belgues, amb qui compaginà les tasques de jugador i entrenador, guanyà tres lligues i una copa.

## Referències

* ↑ «Mieczysław Wojczak Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 15 juliol 2019].
* ↑ «Profil de Mieczysław Wojczak» (en polonès). Arxivat de l'original el 29 de març 2016. [Consulta: 15 juliol 2019].
# Massimo Strazzer

Massimo Strazzer (Zevio, província de Verona, 17 d'agost de 1969) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1991 i 2004. Bon esprínter, va participar en nombroses edicions del Giro d'Itàlia, en què tot i no guanyar mai cap etapa va guanyar la classificació dels punts de l'edició de 2001 i l'Intergiro el 2001 i 2002. Es retirà el 2004, després d'una temporada marcada per una caiguda patida al Giro d'Itàlia.

## Palmarès

* 1992
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Ciclista Internacional
* 1993
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1994
** Vencedor de 3 etapes de la Volta a Portugal
* 1995
** Vencedor d'una etapa del Tour de Vaucluse
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 1996
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies de La Panne
* 1997
** 1r a la Classica d'Almeria
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Múrcia
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
* 1998
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Comunitat Valenciana
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia
* 1999
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia
* 2000
** Vencedor d'una etapa de la Bayern Rundfahrt
* 2001
** 1r de la Classificació per punts. 1r de l'Intergiro i 1r de la Combativitat al Giro d'Itàlia
* 2002
** 1r a la Classica d'Almeria
** 1r a la Stausee Rundfahrt
** Vencedor de 3 etapes del Circuit de La Sarthe
** 1r de l'Intergiro i de la Combativitat al Giro d'Itàlia
* 2003
** Vencedor d'una etapa del Circuit de La Sarthe
** Vencedor d'una etapa de la Bayern Rundfahrt

### Resultats al Tour de França

* 1997. Abandona (9a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. Abandona
* 1998. Abandona

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1992. 140è de la classificació general
* 1994. Abandona
* 1995. Abandona
* 1996. Abandona
* 1998. 91è de la classificació general
* 1999. 108è de la classificació general
* 2001. 94è de la classificació general. 1r de la Classificació per punts. 1r de l'Intergiro. 1r de la classificació de la combativitat
* 2002. 116è de la classificació general. 1r de l'Intergiro. 1r de la classificació de la combativitat.
* 2004. No surt (10a etapa)

### Resultats a la Copa del Món de ciclisme en pista

* 2002
** 1r a Cali, en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa de Massimo Strazzer a sitiodeciclismo.net
# Rafael Bartual Vicens

Rafael Bartual Vicens (València, 26 d'agost de 1908 – 4 de novembre de 1974) fou un metge i acadèmic valencià, rector de la Universitat de València.

## Trajectòria

Fill del catedràtic de medicina Juan Bartual Moret, es llicencià en medicina a la Universitat de València, on s'especialitzà en otorrinolaringologia. Catedràtic, primer, a la Universitat de Cadis en 1943, passà a la de València en 1945. Publicà treballs sobre la paràlisi laríngia, la intervenció de la laringe i la paràlisi dels dilatadors. En maig de 1972 fou nomenat rector de la Universitat de València i procurador en Corts en substitució de Juan José Barcia Goyanes. Ocupà el càrrec fins a desembre de 1972. Va presentar la renúncia al càrrec de rector per tal de no secundar les demandes repressives del Ministre d'Educació sobre els estudiants.

## Obres

* Quimioterapia de la otitis (1947)
* Quimioterapia en otología (1949)
* Algunos aspectos evolutivos en el tratamiento del cáncer laríngeo (1951)

## Referències

* ↑ Defunciones a valenciapedia
* ↑ «Rafael Bartual Vicens». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.63. ISBN 9788495484802.

## Enllaços externs

* Fotografia a Ilustres Valencianos
# Gran Sinagoga de Brussel·les

La Gran Sinagoga de Brussel·les (en francès, Grande synagogue de Bruxelles; en neerlandès, Grote Synagoge van Brussel ; en hebreu, בית הכנסת הגדול של בריסל) és la seu del Consistori Central Israelita de Bèlgica, és la principal sinagoga de Bèlgica. És al Carrer de la Regència número 32 (en francès: Rue de la Régence 32 ; en neerlandès: Regentschapsstraat 32).Bèlgica va esdevenir un país independent en l'any 1831, en aquesta data la comunitat jueva de Brussel·les no disposava d'un lloc de culte. L'any 1878 es va inaugurar una sinagoga dissenyada per l'arquitecte Désiré De Keyser, perquè no es confongués amb una església, van decidir rematar l'edifici d'estil romànic amb elements romans d'Orient. Les vidrieres van ser realitzades per l'artesà Henri Dobbelaere. Els mobles de l'interior de l'edifici, i l'Aron ha-Qodeix a on es guarda el rotlle de la Torà, els van fabricar els ebenistes de la Casa Demeuter.

## Referències

* ↑ La Gran synagogue de Bruxelles est aussi la première d'Europe
# Super Mario Land

Super Mario Land (スーパーマリオランド, Sūpā Mario Rando) és un videojoc de plataformes de desplaçament lateral que va ser desenvolupat i distribuït per Nintendo per a llançar-se conjuntament amb la videoconsola portàtil Game Boy el 1989 (1990 a Europa). La jugabilitat és similar a la de Super Mario Bros. per a la NES, en què en Mario ha d'arribar al final de 12 nivells superant obstacles com enemics i forats. L'aventura té lloc al regne de Sarasaland, on en Mario ha de rescatar a la governant princesa Daisy qui ha estat segrestada pel malvat Tatanga, que s'estrenen a la franquícia Mario amb aquest joc. Super Mario Land també inclou dos nivells shooter a l'estil Gradius. A diferència de Super Mario Bros., l'ítem de la flor permet a en Mario llençar boles que es mouen diagonalment en comptes de boles de foc, i alguns enemics com el Koopa Troopa exploten en comptes d'esdevenir closca per poder-se llençar.
Va ser el primer joc per a consola portàtil de Mario i el primer sense la participació de Shigeru Miyamoto. El joc va ser llançat el mateix dia que la consola tot i que no es va vendre en paquets conjunts amb la Game Boy ja que es va descartar a favor de Tetris. No obstant, fou un èxit immediat i va vendre 18 milions de còpies, superant a Super Mario Bros. 3 però a un nivell inferior a Tetris en quant a jocs més ben venuts de la Game Boy, i va inspirar dues seqüeles, Super Mario Land 2: 6 Golden Coins (1992) i Wario Land: Super Mario Land 3 (1994); aquest últim iniciaria també una altra sub-sèrie. El joc va disponibilitzar-se el 2011 per a la Consola Virtual de Nintendo 3DS i el 2024 per al servei per subscripció Nintendo Switch Online en celebració dels 35 anys de la Game Boy.

## Referències

* ↑ Thomas, Lucas M. «Super Mario Land Review». IGN, 15-06-2011. Arxivat de l'original el 24 abril 2015. [Consulta: 10 abril 2015].
* ↑ «Super Mario Land retrospective». Eurogamer, 27-04-2014. Arxivat de l'original el 12 abril 2015. [Consulta: 12 abril 2015].
* ↑ McLaughlin, Rus. «IGN Presents: The History of Super Mario Bros.». IGN p. 3, 13-09-2010. Arxivat de l'original el 5 setembre 2015. [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ Fahs, Travis. «IGN Presents the History of Game Boy». IGN p. 2, 13-09-2010. Arxivat de l'original el 4 maig 2015. [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ «Ranking the 25 Best Original Game Boy Games». Complex, 06-04-2014. Arxivat de l'original el 16 abril 2015. [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ Thomas, Lucas M. «The Nintendo 3DS eShop Has Launched (And Here's What's in It)». IGN, 06-06-2011. Arxivat de l'original el 28 gener 2015. [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ Romano, Sal. «Game Boy – Nintendo Switch Online adds Alleyway, Baseball, and Super Mario Land». Gematsu, 15-05-2024. Arxivat de l'original el May 15, 2024. [Consulta: 15 maig 2024].
# Joan Espinagosa i Farrando

Joan Espinagosa i Farrando (Biosca, 1858 - Barcelona, 1931) fou un vitraller català, conegut pels seus vitralls modernistes.
Feia servir una màquina polidora de vidres importada d'Alemanya, i fou pioner a l'Estat en fer servir el sistema de vidre imprès, originari del Regne Unit. Un peça important de la seva producció és la claraboia de l'ull de l'escala de la casa Amatller, de Barcelona. Pel seu taller van passar artistes com Ramon Calsina i Lluís Gargallo, germà de l'escultor Pau Gargallo.

## Premis i reconeixements

* Medalla d'Or (Santiago de Compostel·la)

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 85-86. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
# Lacrosse als Jocs Olímpics d'estiu de 1928

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 celebrats a la ciutat d'Amsterdam (Països Baixos) es disputà una competició de demostració de Lacrosse en categoria masculina. La competició se celebrà en un únic dia, el 5 d'agost de 1928, i el seu resultat final no es coneix.

## Comitès participants

Participaren 52 jugadors de tres comitès nacionals diferents:
* Canadà (18)
* Estats Units (17)
* Regne Unit (17)

## Partits

Font:
* 5 d'agost de 1928 - Estats Units 6 - 3 Canadà
* 6 d'agost de 1928 - Regne Unit 7 - 6 Estats Units
* 7 d'agost de 1928 - Canadà 9 - 5 Regne Unit

## Referències

* ↑ Nixdorff, Louis S. «Louis S. Nixdorff Diary, July 10, 1928 to August 15, 1928» p. 14–15. Smithsonian Institution. Arxivat de l'original el de novembre 9, 2017. [Consulta: de novembre 6, 2018].
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1972

Plantilla:Ciclisme a Múnic 1972 Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 celebrats a la ciutat de Múnic (en aquells moments República Federal d'Alemanya) es disputaren 7 proves de ciclisme, totes elles en categoria masculina. Aquestes proves es dividiren en dues de ciclisme en ruta, formades per una contrarellotge individual i una contrarellotge per equips, i en cinc proves de ciclisme en pista.
La competició se celebrà entre els dies 29 d'agost i el 4 de setembre de 1972 al Velòdrom Olímpic de Múnic, i participaren un total de 359 ciclistes de 54 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Ciclisma en ruta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Prova en ruta Detalls | Hennie Kuiper | Clyde Sefton | No es concedí |
| Contrarellotge per equips Detalls | Unió SovièticaValeri Iardi Guennadi Kómnatov Valeri Likhachov Borís Xúkhov | PolòniaRyszard Szurkowski Edward Barcik Lucjan Lis Stanisław Szozda | No es concedí |

### Ciclisma en pista

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Quilòmetre contrarellotge Detalls | Niels Fredborg | Daniel Clark | Jürgen Schütze |
| Velocitat individual Detalls | Daniel Morelon | John Nicholson | Omar Pkhakadze |
| Tàndem Detalls | Unió SovièticaVladimir Semenets Igor Tselovalnykov | RDAJürgen Geschke Werner Otto | PolòniaAndrzej Bek Benedykt Kocot |
| Persecució individual Detalls | Knut Knudsen | Xaver Kurmann | Hans Lutz |
| Persecució per equips Detalls | RFAGünther Schumacher Jürgen Colombo Günter Haritz Udo Hempel | RDAUwe Unterwalder Thomas Huschke Heinz Richter Herbert Richter | Regne UnitWilliam Moore Michael Bennett Ian Hallam Ronald Keeble |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 | RFA | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Dinamarca | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Noruega | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | Austràlia | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 8 | RDA | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 9 | Polònia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Notes

* ↑ El tercer classificat, l'espanyol Jaime Huelamo, fou desqualificat després d'haver donat positiu en el test antidopatge per coramina. El quart classificat, el neozelandès Bruce Biddle, no fou guardonat amb el bronze per no haver passat el test antidopatge.
* ↑ El neerlandès Aad van der Hoeck fou desqualificat per donar positiu en el test antiopatge per coramina, sent desqualificat així mateix tot l'equip dels Països Baixos. L'equip belga, que finalitzà en quarta posició, no fou guardonat amb el bronze per no haver passat el test antidopatge.