OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amal Al Khedairy

Amal Al Khedairy (1928) és una acadèmica iraquiana, conferenciant, erudita, historiadora de l'art i fundadora i directora del centre cultural «Al Beit Al Iraqi» (La casa iraquiana) a Bagdad. El centre es centraria principalment a reviure l'artesania iraquiana i trobar-hi noves vies, així com concerts i conferències, sent l'única institució d'aquest tipus a Bagdad que ho va fer durant la dècada del 1990. Va ser l'únic centre privat de l'Iraq centrat en l'artesania i el patrimoni iraquians a Bagdad a mitjans de la dècada del 1980 fins a la caiguda de Bagdad el 9 d'abril de 2003.

## Biografia

Amal Al Khedairy va néixer a Damasc (Síria francesa), l'any 1928, d'una mare siriana i un conegut pare iraquià, Yasseen Al Khedairy, la família del qual té profundes arrels a l'Iraq des del segle xv. La família del seu pare està vinculada a la tribu Xàmmar que es va originar a Najd, a la península aràbiga. Més tard es van instal·lar al barri antic de Bagdad (prop de la mesquita Gailani, al districte de Bab Al Sheikh), on el seu pare construiria una casa per convertir-se en l'«Al Beit Al Iraqi» d'Amal el 1988, que va ser destruït en un bombardeig per les forces estatunidenques el 4 d'abril de 2003. durant la invasió de l'Iraq de 2003.
Va estudiar a la Universitat de Londres a la dècada del 1950 i també a Lausana, Suïssa.
Amb fluïdesa en àrab, anglès i francès, i amb conversacions en turc i castellà, Khedairy ha estat professora tant a la Universitat de Bagdad (a la Facultat d'Arquitectura) com a la Women's College.
Al Khedairy té un fill, Munir El-Kadi (nascut el 1970) i resideix entre Amman (Jordània) i Bagdad (Iraq).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Amal Al-Khedairy Biography» (en anglès). Brussels Tribune. Arxivat de l'original el 2018-01-13 [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «Edgy artist Max Schwartz brings poetry to Melbourne» (en anglès). Idafan. Arxivat de l'original el 2011-07-13. [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «Iraq Coalition» (en anglès). Intersect Worldwide. Arxivat de l'original el 2011-07-26. [Consulta: 4 novembre 2023].
* 1 2 3 «Al-Khedairy» (en anglès). Devian Art, 09-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-09. [Consulta: 4 novembre 2023].
# Museu de Belles Arts d'Astúries

El Museu de Belles Arts d'Astúries està instal·lat en el Palau de Velarde, la Casa d'Oviedo-Portal i la Casa de Solís-Carbajal en els carrers de la Rúa i Santa Ana d'Oviedo.
Va ser inaugurat el 19 de maig de 1980 a partir de la col·lecció d'art propietat de l'antiga Diputació Provincial d'Oviedo, ara depèn de la Conselleria de Cultura del Principat d'Astúries i és sufragat amb fons del Principat i de l'Ajuntament d'Oviedo.
El Museu actualment compta amb un fons d'entre 8 i 10.000 peces inventariades, encara que realment només s'exposin entre 350-400 al públic. Conté pintures d'artistes espanyols -destacant els asturians- i estrangers (destacant la pintura italiana i flamenca), a més d'escultures, fotografies i objectes de vidre. El projecte d'ampliació del Museu està a càrrec de l'Arquitecte Francisco Beloqui Mangado.

## Obres exposades
### Casa d'Oviedo-Portal

* Obres de Joaquim Sorolla i Bastida, Pablo Picasso, Umberto Pettinicchio, Tàpies i Miquel Barceló.

### Palau de Velarde

* Sala d'exposicions temporals.
* 18 taules del Retaule de Santa Maria, realitzat pel mestre de Palanquinos, i procedent de Valladolid.
* Retaules medievals procedents de Catalunya i Mallorca.
* Pintures flamenques del segle xvi.
* Apostolat complet d'El Greco, un dels tres existents en el món (els altres dos són a Toledo).
* Pintures renaixentistes: Berruguete i Ticià.
* Barroc espanyol i italià: Rivera, Guido Reni, Francisco de Zurbarán, Bartolomé Esteban Murillo.
* Pintures mitològiques de Peter Paul Rubens i obra religiosa de Rizi.
* Pintures de Miguel Jacinto Meléndez (pintor del Rei Felip V).
* Obres de Goya, Angelica Kauffman, Montalvo, Esteve.
* Pintures asturianes: Nicanor Piñole, Evaristo Valle i Juan Carreño de Miranda.
* Pintors romàntics, realistes i modernistes, tant asturians com de la resta d'Espanya.
* Rellotge de Javier Méndez, rellotger gallec, datat de 1800.
* Parell de Pistoles de 1795, fabricades per dos armers bascos en la Primera Fàbrica d'Armes d'Astúries.
# Henrietta Rae

Henrietta Emma Ratcliffe Rau (Hammersmith 30 de desembre de 1859-26 de gener de 1928) va ser una pintora anglesa que va néixer en l'últim període de l'era victoriana.

## Biografia

Henrietta Rae va néixer en Grove Villas, en Hammersmith, Anglaterra, en el si de la família formada per Thomas Rau i Anne Eliza (Greus de soltera). Va rebre educació artística des de molt petita, ja que la seva mare esperava d'ella una carrera musical, mentre que Henrietta va preferir decantar-se per la pintura. Entre altres centres d'estudis va estar a l'escola d'art de Queen Suare, a l'escola d'art Heatherley i en el museu britànic.
Un dels seus mestres va ser Lawrence Alma-Tadema va ser un gran inspirador de la seva obra, com també ho van anar William Powell Frith i Frank Bernard Dicksee. La qualitat de la seva pintura va fer que aviat es guanyés el reconeixement, sobretot pels temes clàssics de les seves pintures i els seus significats alegóricos.
Va realitzar la seva primera exposició en 1881 en la Royal Academy of Arts amb el Retrat de la Senyora Warman.
En 1884 va contreure matrimoni amb l'artista Ernest Normand (1857-1923), pare dels seus dos fills, però no va canviar el seu cognom en part per mantenir la reputació que ja havia adquirit com a artista, de fet en aquest mateix any la seva obra “Lancelot i Elaine” va tenir un gran reconeixement per part de la Royal Academy, i en part per ser defensora del moviment feminista.
La nova família es va establir en Holland Park, Kensington, propers al mentor i amic de Henrietta, Sir Frederic Leighton, que va arribar a ser president de la Royal Academy of Arts, i de qui va tenir una gran influència artística.
En 1890 la família viatja a Paris on Henrietta estudia en la Académie Julian, que admetia a dones.
En 1894 va exposar “Psique davant el Tron de Venus” en la Royal Academy, que va ser considerada una obra d'art seriosa i acabaria sent comprada pel col·leccionista d'art George McCulloch (1848-1907).
En 1897 Henrietta Rae organitza una exposició exclusivament d'artistes femenines fent-la coincidir amb l'aniversari de la reina Victoria. El seu marit, Ernest Normand va morir en 1923, mentre que ella va morir a la seva casa de Londres el 26 de gener de 1928, sent enterrada en el mausoleu de Normand en el cementiri de Brookwood en Surrey.
Són també obres seves:
* Love's young dream (1883)
* Elaine guarding the shield of Lancelot (1885)
* Ariadne (1885)
* Eurydice (1886)
* Psyche at the throne of Venus (1894)
* Diana and Calisto (1899)
* Hylas and the water nymphs (1910)

## Reconeixement

Henrietta Rae va ser respectada com a pintora de retrats i imatges de gènere i va rebre medalles de la World's Columbian Exposition de Chicago de 1893 i de la París.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Henrietta Rae Alchetron (en inglés) Consulta 21 de febrero de 2017
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Henrietta Rae. English painter Art Newal Center (inglés) Consulta 21 de febrero de 2017
* ↑ OBITUARY - The Times, 28 de marzo de 1928
# Sonia Robertson

Sonia Robertson (Burnham Market, 2 de juny de 1947) fou una jugadora d'hoquei sobre herba zimbabuesa que va competir durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba. La seva germana bessona, Sandra Chick, també fou membre d'aquest equip.

## Referències

* 1 2 «Sonia Robertson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 15 juny 2019].
# Zdzisław Kawecki

Zdzisław Kawecki (Husiatyn, 21 de maig de 1902 - Katin, 1940) va ser un militar i genet polonès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1919 es va allistar a l'exèrcit polonès i poc després va lluitar en la Guerra poloneso-soviètica.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va disputar dues proves del programa d'hípica amb el cavall Bambino. Va guanyar la medalla de plata en la prova del concurs complet per equips, mentre en la prova individual sou divuitè.
Durant la Segona Guerra Mundial va prendre part en la Campanya de Polònia. Després de la Invasió soviètica de Polònia fou arrestat per les tropes soviètiques i detingut a Kozelsk, on l'abril de 1940 fou assassinat per l'NKVD en la massacre de Katin.

## Referències

* 1 2 «KAWECKI - GOZDAWA ZDZISŁAW SZCZĘSNY (1902-1940)». pkol.pl [Consulta: 9 maig 2019].
* ↑ «Zdzisław Kawecki Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de gener 2011. [Consulta: 9 maig 2019].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
# Amintes fill d'Andròmenes

Amintes o Amintas (en llatí Amyntas, en grec antic Ἀμύντας) fou un oficial de l'exèrcit macedoni sota Alexandre el Gran, fill d'Andròmenes.
Després de la batalla del Grànic l'any 334 aC, Amintes va ser encarregat de recollir la rendició del comandant de la guarnició persa de Sardes, Mitrenes, segons Flavi Arrià. El 332 aC va ser enviat a Macedònia per reclutar soldats i va tornar a Pèrsia l'any 331 aC, mentre Alexandre avançava cap a Egipte. Va trobar el rei a Susa l'any següent.
Després de l'execució de Filotes acusat de traïció l'any 330 aC, Amintes i els seus germans Àtal i Símmies van ser arrestats sota sospita d'haver participat en el complot, sospita basada en el fet de la forta amistat d'Amintes amb Filotes, i de què el seu germà gran, Polemó d'Estimfea, havia desaparegut en el moment de la detenció de Filotes, o segons Quint Curci Ruf, quan va començar a ser torturat. Amintes es va defensar a si mateix i als seus germans i es va creure en la seva innocència quan inesperadament Polemó va reaparèixer i va poder justificar on havia estat. Tots quatre van ser declarats innocents. Un temps després Amintes va morir de la ferida d'una fletxa durant el setge d'una ciutat.
Se sap que a la batalla d'Issos (333 aC) hi havia un comandant d'ala anomenat Amintes, i el 331 aC apareix un Amintes al capdavant d'una brigada que va forçar l'anomenada "Porta del Ferro", però no s'ha pogut establir que fos el mateix Amintes, nom que era freqüent entre els macedonis.

## Referències

* ↑ 4.Amyntas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 155
# Museu de Ceràmica Popular

El Museu de Ceràmica Popular és un centre monogràfic sobre la terrissa ubicat a l'Ametlla de Mar que preserva, estudia i difon, la terrissa tradicional que s'ha fabricat i fet servir en els darrers 200 anys en la península Ibèrica. El Museu disposa d'un fons permanent de 6.500 objectes de terrissa de més 300 centres terrissers representatius de 41 províncies d'arreu d'Espanya. L'exposició permanent està estructurada en diferents plantes i en quatre circuits amb un total de 4.500 peces exposades. A la planta principal es poden veure els circuits dedicats als “Usos de la ceràmica” (relacionats amb l'aigua, el vi, l'oli i el menjar...) i als “Centres terrissers” (mostra l'origen de les peces i marca l'estil dels diferents territoris terrissers) i “El càntir i les seves formes” (que mostra 32 tipologies o famílies d'aquest atuell). A la planta inferior es troba el circuit dedicat al “Procés i les tècniques de la ceràmica”, amb imatges i materials que mostren les eines i les accions que intervenen en el procés d'elaboració de la ceràmica.

## Història

El Museu de ceràmica Popular de l'Ametlla de Mar té el seu origen l'any 1992, amb la constitució de la Fundació Privada Martí-Castro, però no va obrir les portes fins al 5 de maig de 2001. Des de l'any 2000 l'ajuntament de l'Ametlla de Mar forma part del seu Patronat.

## Exposició permanent

Visitar aquest museu permet aprofundir en el coneixement de les particularitats d'aquesta artesania i fer un seguiment evolutiu de les seves formes, ja que representen unes maneres de viure i treballar dins dels diferents àmbits culturals i geogràfics on s'han desenvolupat al llarg de la història.
La visita s'estructura en quatre circuits:
* El dels Centres Terrissers, que mostra l'origen de les peces i marca l'estil d'aquestes. Reuneix la major part del fons permanent i serveix per ordenar-lo en funció dels mil centres documentats.
* El dels Usos, que serveix per entendre el rol de la ceràmica en la vida i les necessitats de les diferents societats i explicar les formes en relació als usos: l'aigua, el vi, l'oli, * El dels Càntirs, que mostra 32 tipologies o famílies d'aquest atuell ibèric tan popular.
* El de les Tècniques i Processos de fabricació, en un desplegament de 48 metres d'imatges acompanyades dels corresponents materials que il·lustren els elements naturals, les tècniques, les eines i les accions que intervenen en la concreció d'aquest objecte-contenidor que és la ceràmica.
Entre les peces de la col·lecció destaca un quartillo, un atuell de ceràmica procedent de Miravet (Ribera d'Ebre) per mesurar líquids en l'antic sistema de pesos i mesures corresponent a la quarta part de l'azumbre i que equival aproximadament a 1/4 litre. Aquesta peça és un exemple d'una societat diferent a l'actual, ja que compartim sistemes universals i estandarditzats de mesura.

## Referències

* ↑ Museu de ceràmica popular de l'Ametlla de Mar
* ↑ «Exposició permanent». Arxivat de l'original el 2016-05-05. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ Quartillo
# Herklotsichthys spilurus

Herklotsichthys spilurus és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 8,5 cm de llargària màxima (normalment, en fa 7).
* 13-21 radis tous a l'aleta dorsal i 12-23 a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-nerític i de clima tropical (11°N-23°S, 38°E-59°E) que viu entre 0-50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: Kenya, Tanzània (Zanzíbar) i Reunió.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1951. New fish names and records. Proc. R. Zool. Soc. N. S. W. v. for 1949-1950. 61-68.
* ↑ Guichenot, A., 1863. Faune ichthyologique. A: L. Maillard, Notes sur l'ile de la Réunion (Bourbon). París. 2nd Partie, Annexe C.: C1-C32.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985.
* ↑ Fricke, R., 1999. Fishes of the Mascarene Islands (Réunion, Mauritius, Rodriguez): an annotated checklist, with descriptions of new species. Koeltz Scientific Books, Koenigstein, Theses Zoologicae, Vol. 31: 759 p.
* ↑ Letourneur, Y., P. Chabanet, P. Durville, M. Taquet, E. Teissier, M. Parmentier, J.-C. Quéro i K. Pothin, 2004. An updated checklist of the marine fish fauna of Reunion Island, south-western Indian Ocean. Cybium 28(3):199-216.
* ↑ Sommer, C., W. Schneider i J.-M. Poutiers, 1996. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Somalia. FAO, Roma. 376 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Flacoald

Flacoald o Flaocad (o Flaocat) fou majordom de palau de Borgonya de 639 a 642. Fou nomenat per Nantilda, la reina mare, que li va donar la seva neboda, Ragnoberta, en matrimoni. Va aparèixer junt als magnats principals i als bisbes del regne a Orleans i fou aclamat com majordom.
El patrici burgundi Willibad tenia una antiga enemistat de molt de temps amb Flacoald. Flacoald immediatament va començar a destruir a Willibad. En una cort a Chalon, Flacoald va intentar assassinar-lo, però va fallar, i llavors va sortir del seu palau per desafiar-lo a un duel, el qual el germà de Flacoald, Amalbert, va impedia celebrar.
Finalment Flacoald va convèncer a Clodoveu II de tenir cort prop d'Autun i convocar allí a Willibad. Els dos magnats burgundis s'enfrontaren en una batalla i Willibad fou mort. Flacoald només va sobreviure onze dies, morint d'una febre. Segons Fredegari, que sembla que es va interessar personalment en aquest esdeveniment, l'últim que va enregistrar, els dos homes foren les víctimes d'un judici diví, perquè havien jurat amistat en llocs sagrats i havien espoliat posteriorment terres per enriquir-se i havien fet la guerra un contra l'altre.
Flaochad fou el darrer majordom de Burgúndia independent de Nèustria. A la seva mort, Erquinoald de Nèustria es convertia en alcalde.

## Notes

* ↑ Wallace-Hadrill, 77.
* ↑ . Wallace-Hadrill, 93.

## Fonts

* Geary, Patrick J. Before France and Germany. Oxford University Press: 1988.
* John Michael Wallace-Hadrill The Long-Haired Kings and other Studies in Frankish History. Butler & Tanner Ltd: Londres, 1962.
* Lewis, Archibald R. "The Dukes in the Regnum Francorum, A.D. 550-751." Speculum, Vol. LI, No. 3. Juliol, 1976. pàgs. 381 a 410.
# Zhou Xiuhua

Zhou Xiuhua (xinès: 周秀華) (valor desconegut, 8 de desembre de 1966) és una ex-remadora xinesa que va competir sota bandera durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or als Jocs Asiàtics.

## Referències

* ↑ «Zhang Yali Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ Fitxa a worldrowing.com FISA
# An-Nàbigha al-Jadí

Qays ibn Abd-Al·lah (àrab: قيْس بن عَبْد اللّه, Qays b. ʿAbd Allāh) o, segons altres fonts, Hibban (o Hassan) ibn Qays ibn Abd-Al·lah (àrab: حبان(أو حسان) بن قيْس بن عَبْد اللّه, Ḥibbān (o Ḥassān) b. Qays b. ʿAbd Allāh), més conegut, tanmateix, com an-Nàbigha al-Jadí (àrab: النابغة الجعدي, an-Nābiḡa al-Jaʿdī) fou un poeta àrab del clan Banu Jada de la tribu Àmir ibn Sassaa i un dels companys del profeta Muhàmmad, famós per la seva longevitat.
Es va fer musulmà vers 630 i vers el 642 va emigrar amb la seva tribu cap a Bàssora. Va estar al costat d'Alí ibn Abi-Tàlib a Nukhayla i a Siffín. Muàwiya I li va confiscar els béns. El 684 va fer submissió a Abd-Al·lah ibn az-Zubayr. Després de la batalla de Marj ar-Ràhit es va presentar com defensor dels qaysites contra els kalbites. Va morir vers 698/699 amb una edat avançada, potser al tomb dels 90 anys. Va deixar escrites poesies que encara no han estat ben estudiades.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Nābig̲h̲a al-Ḏj̲adī".
# Temporada 2002-2003 del Club Joventut Badalona

La temporada 2002-2003 va ser la 64a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial. La Penya va disputar la seva 47a temporada a la màxima categoria del bàsquet espanyol. Va acabar la fase regular en la setena posició, classificant-se per a disputar els play-offs pel títol després de quatre temporades sense aconseguir-ho. Aquesta temporada va competir a totes les competicions possibles, incloent la Copa ULEB. Va ser la darrera temporada de Manel Comas a la banqueta.

## Resultats
### Copa ULEB

El DKV Joventut va arribar fins a les semifinals de la Copa ULEB, ronda en la que va perdre davant el KK Krka Novo Mesto eslovè. La Penya havia superat la fase de grups com a segona classificada del grup A, va eliminar l'Spirou Charleroi de Bèlgica a vuitens i al Železnik serbi a quarts.

### Lliga ACB i play-offs

A la Lliga ACB finalitza la fase regular en la setena posició de 18 equips participants, classificant-se per disputar els play-offs pel títol. En 34 partits disputats de la fase regular va obtenir un bagatge de 18 victòries i 16 derrotes, amb 2.849 punts a favor i 2.753 en contra (+96). En els play-offs pel títol el DKV va quedar eliminat en quarts de final a mans del Pamesa València (3-0).

### Copa del Rei

El Joventut va perdre a quarts de final davant l'Unicaja per 77 a 75, en aquesta edició disputada a València.

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
| Club Joventut Badalona: plantilla 2002-03 # Jugador Pos. A. 4 Nikola Radulovic Aler 2.07 5 Rafa Jofresa Base 1.83 6 Carles Marco Base 1.80 9 Souley Drame Aler 2.02 10 Juan Espil Escorta 1.94 11 Antonio Bueno Pivot 2.08 12 Paul Shirley Pivot 2.08 13 Mehdi Labeyrie Pivot 2.02 15 Zan Tabak Pivot 2.13 19 Paco Vázquez Escorta 1.90 En fons verd, noves incorporacions de la temporada. | Club Joventut Badalona: staff 2002-03 Nom Funció Manel Comas Entrenador Joan Plaza Entrenador assistent |
Jugadors del planter amb minuts al 1r equip :
| # | Jugador | Pos. | A. | Participació |
| 16 | Josep Maria Guzmán | Base | 1.82 | 2 partits |
| 18 | Rudy Fernández | Aler | 1.96 | 1 partit |
| | Pep Ortega | Aler pivot | 2.01 | Europa |

### Baixes

Baixes a l'inici de temporada :
| Jugador | Pos. |
| Stephane Dumas | Base |
| Tanoka Beard | Pivot |
| Maximiliano Reale | Escorta |
| Maceo Baston | Aler pivot |
| Álex Mumbrú | Aler |
| Daren Queenan | Escorta |
Baixes durant la temporada :
| Jugador | Pos. |
| Zendon Hamilton | Pivot |
| Maceo Baston | Aler pivot |
| Albert Roma | Pivot |
| Todd Fuller | Pivot |

## Referències

* ↑ «ULEB Cup 2002-03» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ «Resultados Liga Endesa 2002-03». ACB.com. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2018. [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ «LXVII Copa del Rey 2003» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ «Memoria de plantillas: DKV Joventut 2002-03» (en castellà). ACB.com. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2018. [Consulta: 12 abril 2018].
# Zoran Živković (jugador d'handbol)

Zoran Živković (Niš, 5 d'abril de 1945) fou un jugador d'handbol iugoslau d'origen serbi, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970. Jugava de porter. Un cop retirat va exercir d'entrenador de diversos equips i seleccions nacionals.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Zoran Živković Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2019. [Consulta: 14 juliol 2019].
# Anactòrion

Anactòrion (en llatí Anactorium, en grec antic Ἀνακτόριος) era una ciutat inicialment dels agreis a l'Acarnània, al golf d'Ambràcia, entre Nicòpolis de l'Epir i Tireon (Thyreum), al sud-est d'Àccium.
Aquesta ciutat va ser una de les més importants de Grècia durant algun temps. Va ser colonitzada conjuntament pels corintis i pels habitants de Còrcira, però quan va haver-hi una guerra l'any 432 aC entre els dos colonitzadors, Corint va quedar com a única posseïdora del lloc gràcies a un engany. Fins a l'any 425 aC va seguir a mans dels corintis, i aquell any la van conquerir els acarnanis ajudats pels atenesos, que van expulsar el colons.
August va traslladar tots els seus habitants a Nicòpolis de l'Epir quan va fundar aquesta ciutat l'any 30 aC per commemorar la batalla d'Àccium.
És la moderna Aktio-Vonitsa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Anactorium». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 12 desembre 2020].