OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Un home d'èxit

Un home d'èxit (títol original: The Leading Man) és una pel·lícula britànica dirigida per John Duigan i estrenada l'any 1996. Ha estat doblada al català.

## Argument

Robin Grange, un actor americà, va a Londres per figurar en una nova peça dramàtica "The Hit Man". L'autor de l'obra, Felix Webb, té una relació amb la jove i bella Hilary, l'actriu principal. La seva dona Eleonor sospita que el seu marit l'enganya.

## Repartiment

* Jon Bon Jovi: Robin Grange
* Anna Galiena: Elena Webb
* Lambert Wilson: Felix Webb
* Thandie Newton: Hilary Rule
* Barry Humphries: Humphrey Beal
* David Warner: Tod
* Patricia Hodge: Delvene
* Diana Quick: Susan
* Harriet Walter: Liz Flett
* Tam Dean Burn: Henry
* Clara Cox: Serena
* Kevin McKidd: Ant
* Victoria Smurfit: Annabel
* Laura Austin-Little: Miranda Webb
* Danny Worters: Danny Webb
* Nicole Kidman (en el seu propi paper)

## Crítica

"Atractiva barreja de drama i intriga. Interessant"

## Referències

* ↑ «Un home d'èxit». esadir.cat.
* ↑ «The Leading Man». Allociné.
* ↑ Morales, Fernando «Un hombre de éxito». El País.
# Maurice Matthews

Maurice Kershaw Matthews (St. Pancras, Londres, 21 de juny de 1889 – Bournemouth, 20 de juny de 1957) va ser un militar, home de negocis i polític anglès. A més va ser un tirador que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà quatre proves del programa de tir i guanyà dues medalles: la d'or en carrabina per equips i la de plata en carrabina, blanc mòbil. En carrabina, blanc fix fou quart i en carrabina, blanc cec novè.
Posteriorment treballà com a taxador, avaluador de qualificació i agent de béns, amb seu a Tottenham Court Road.
Va ser comissionat com a oficial, primer a la Territorial Force i més tard a la Reserva, aconseguint el grau de tinent coronel al 1r regiment de la ciutat de Londres. El 1930 va rebre la Condecoració Territorial. Posteriorment se li va concedir el grau brevet de colonel als Royal Fusiliers, retirant-se el 1940.
De 1931 a 1936 fou membre del London County Council, en representació de St Pancras South West en nom del Partit Conservador.
Matthews va ser president i vicepresident del London Trustees Savings Bank, i el 1955 fou nomenat vicepresident de la Trustees Savings Banks Association. El 1953 va ser guardonat amb l'Orde de l'Imperi Britànic amb el grau d'oficial.
Va morir a Bournemouth el 1957.

## Referències

* ↑ «Maurice Matthews Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2011. [Consulta: 10 abril 2016].
* ↑ The London Gazette: no. 28775. p. 8433. 21 novembre 1913.
* ↑ The London Gazette: no. 33606. p. 3072. 16 maig 1930.
* ↑ The London Gazette: (suplement) no. 34946. p. 5535. 16 setembre 1940.
* ↑ Jackson, W Eric. Achievement. A Short History of the LCC.. Longmans, 1965, p. 273.
* 1 2 «Obituary». , 21-06-1957, p. 13.
* ↑ The London Gazette: (suplement) no. 39732. p. 14. 30 desembre 1952.
# Calcitriol

El calcitriol és una hormona i la forma activa de la vitamina D, que normalment es fa al ronyó. És també conegut com 1,25-dihidroxicolecalciferol. S'uneix i activa el receptor de la vitamina D al nucli de la cèl·lula, que després augmenta l'expressió de molts gens. El calcitriol augmenta el calci en sang principalment augmentant la captació de calci en els intestins.
Es pot administrar com a medicament per al tractament del calci en sang baix i l'hiperparatiroïdisme per malaltia renal, el calci baix en sang per hipoparatiroïdisme, osteoporosi, osteomalàcia i hipofosfatèmia familiar, i es pot prendre per via oral o per injecció en vena. L'administració o ingesta en quantitats excessives pot provocar debilitat, mal de cap, nàusees, restrenyiment, infeccions del tracte urinari i dolor abdominal. Els efectes secundaris greus poden incloure calci en sang elevat i anafilaxi.
El calcitriol es va identificar com la forma activa de la vitamina D el 1971 i el fàrmac es va aprovar per a ús mèdic als Estats Units el 1978. A Espanya està comercialitzat com a Rocaltrol i alguna forma farmcètica està disponible com a medicament genèric. Està a la Llista de l'Organització Mundial de la Salut. de Medicaments Essencials.

## Referències

* ↑ «Vitamin D, disease and therapeutic opportunities». Nature Reviews. Drug Discovery, vol. 9, 12, 12-2010, pàg. 941–955. DOI: 10.1038/nrd3318. PMID: 21119732.
* ↑ Encyclopedia of Endocrine Diseases (en anglès). Academic Press, 2018, p. 344. ISBN 9780128122006.
* ↑ «Office of Dietary Supplements - Vitamin D» (en anglès). ods.od.nih.gov, 09-10-2020. [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ «From vitamin D to hormone D: fundamentals of the vitamin D endocrine system essential for good health». The American Journal of Clinical Nutrition, vol. 88, 2, 8-2008, pàg. 491S–499S. DOI: 10.1093/ajcn/88.2.491S. PMID: 18689389.
* 1 2 3 4 5 6 «Calcitriol Monograph for Professionals» (en anglès). Drugs.com. American Society of Health-System Pharmacists. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 3 British national formulary : BNF 76. 76. Pharmaceutical Press, 2018, p. 1050–1051. ISBN 9780857113382.
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2024.
* ↑ The selection and use of essential medicines 2023: web annex A: World Health Organization model list of essential medicines: 23rd list (2023). Geneva: World Health Organization, 2023. WHO/MHP/HPS/EML/2023.02.
# Leo Zobel

Leo Zobel (Nitra, 28 de gener de 1895 – 25 d'abril de 1962) fou un jugador d'escacs eslovac. Va néixer en territori de l'Imperi austrohongarès, però la seva carrera es va desenvolupar principalment, després de la I Guerra Mundial, en territori txecoslovac.

## Resultats destacats en competició

Va guanyar el VII Campionat d'escacs de Txecoslovàquia a Praga 1931. Fou 12è a Trenčianske Teplice 1928 (campió: Boris Kostić), va empatar als llocs 9è-10è al VI Campionat d'escacs de Txecoslovàquia, a Brno 1929 (campió: Karel Opočenský), i empatà als llocs 10è-11è a Stubňanské Teplice 1930 (campió: Andor Lilienthal).

## Referències

* ↑ Historial del Campionat (txec)
* ↑ http://www.anders.thulin.name/SUBJECTS/CHESS/CTCIndex.pdf Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 01/09/2004

## Enllaços externs

* «Historial del Campionat de Txecoslovàquia». [Consulta: 28 novembre 2009]. (castellà)
* «Taules de torneigs (fins a 1970s)». [Consulta: 28 novembre 2009]. (italià)
* Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 12/10/2005 [Consulta: 28 novembre 2009] (anglès)
# Horacio Podestá

Horacio Podestá (Buenos Aires, 26 de juliol de 1911 - valor desconegut, 15 de juliol de 1999) fou un remer argentí que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín on, fent parella amb Julio Curatella, guanyà la medalla de bronze en la prova del dos sense timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Horacio Podestá Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 3 juny 2019].
# Crush (àlbum de Bon Jovi)

Crush és el vuitè àlbum de Bon Jovi. Llançat el 13 de juny de 2000, marca el retorn de la banda després de 5 anys d'absència. El disc va vendre una mica més de 13 milions de còpies.
En aquest disc la banda va prendre un so més comercial i orientat al pop rock, so que mantenen avui dia.

## Llista de cançons

| N. | Títol | Durada |
| 1 | It's my life | 3:58 |
| 2 | Say It Isn't So | 3:33 |
| 3 | Thank You For Loving Me | 5:09 |
| 4 | Two Story Town | 5:10 |
| 5 | Next 100 Years | 6:16 |
| 6 | Just Older | 4:29 |
| 7 | Mystery Train | 5:15 |
| 8 | Save The World | 5:32 |
| 9 | Captain Crash & The Beauty Queen From Mars | 4:31 |
| 10 | She's A Mystery | 5:18 |
| 11 | I Got The Girl | 4:37 |
| 12 | One Wild Night | 4:41 |
| 13 | It's my life - (versió en viu) | 3:58 |
| 14 | Just Older - (versió en viu) | 5:30 |
| 15 | Captain Crash & The Beauty Queen From Mars - (versió en viu) | 5:18 |

## Videoclips

* It's my life
* Say It Isn't So
* Thank You for Loving Me

## Referències

Viccionari
# Jenga

La jenga (en suahili construir) és un joc d'habilitat física i mental, en què els jugadors han de retirar blocs d'una torre per torns i col·locar-los a la part superior evitant que caigui.

## Regles

Es juga amb 54 blocs de fusta que formen pisos de tres en tres i en formació creuada. Cada jugador al seu torn ha de retirar un bloc de qualsevol nivell inferior de la torre utilitzant només dos dits, procurant que la torre no caigui, i col·locar-lo a la part superior formant nous nivells. Guanya el jugador que ha realitzat la jugada anterior al que ha fet caure la torre. Cal esperar cinc segons després del moviment del jugador anterior, passat aquest temps si la torre cau el jugador que ha tret l'últim bloc guanya. A l'Argentina aquest joc també és conegut com a yenga o hacer caer.
Entre les variants hi ha el Jenga Veritat, Jenga Pink, Jenga Xtremo, Jenga Max, Jenga Blast i Jenga Poker. També hi ha versions no oficials amb 51 peces.

## Orígens

El Jenga el va crear Leslie Scott, cofundador d'Oxford Games Ltd, basat en uns jocs que va crear a casa seva al 1970 utilitzant blocs de fusta d'un joc de nens que la familia va comprar a Takoradi, Ghana. El joc va ser presentat a Londres al 1983 amb la marca registrada Jenga. Un joc molt similar anomenat Ta-Ka-Radi es va presentar als Estats Units per la familia Parsons de Maine al 1978, cinc anys abans del llançament de Jenga. La familia Parsons no va inventar el joc, ja que els el va ensenyar un amic africà.

## Referències

* ↑ «Strong National Museum of Play». Strongmuseum.org, 20-01-2009. Arxivat de l'original el 2012-04-24. [Consulta: 19 maig 2010].
* ↑ Mike Danforth & Ian Chillag. Sheep, Spiders, and Jenga [podcast]. How To Do Everything. NPR (14 agost 2015).
* ↑ Amazing Origins of Timeless Toys, 244
* ↑ About Jenga: The Remarkable Business of Creating a Game that Became a Household Name. Leslie Scott (Greenleaf Book Group Press) Arxivat 2021-03-18 a Wayback Machine.
* ↑ «A personal view from Leslie Scott, the inventor of Jenga | Victoria and Albert Museum». Vam.ac.uk. Arxivat de l'original el 2012-03-06. [Consulta: 6 febrer 2012].
# William Alfred Fowler

William Alfred "Willie" Fowler (Pittsburgh, EUA, 1911 - Pasadena, 1995) fou un físic estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1983.

## Biografia

Va néixer el 9 d'agost de 1911 a la ciutat de Pittsburgh, situada a l'estat nord-americà de Pennsilvània. Va estudiar física a la The Ohio State University i aconseguí el doctorat en física nuclear a l'Institut Tecnològic de Califòrnia.

## Recerca científica

La publiciació l'any 1957 del seu article Synthesis of the Elements in Stars, realitzat amb Margaret Burbidge, Geoffrey Burbidge i Fred Hoyle, aconseguí explicar com l'abundància de tots els elements químics a les estrelles podien ser explicats pel procés de nucleosíntesi, veure l'article B2FH.
El 1983, fou guardonat amb el Premi Nobel de Física pels seus estudis sobre els processos importants en l'estructura i evolució de les estrelles, premi que compartí amb el físic indi Subrahmanyan Chandrasekhar.
Fowler es morí a la seva residència de Pasadena, situada a l'estat de Califòrnia, el 14 de març de 1995.

## Enllaços externs

* «William Alfred Fowler» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Olaf Frydenlund

Olaf Emil Frydenlund (Tune, Østfold, 16 de juny de 1862 – Aremark, Østfold, 8 d'abril de 1947) va ser un tirador noruec. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, en què disputà cinc proves del programa de tir olímpic. Guanyà la medalla de plata en la prova de rifle militar, tres posicions per equips, junt a Hellmer Hermandsen, Ole Østmo, Ole Sæther i Tom Seeberg, mentre que la prova individual fou 24è. En rifle militar, dempeus fou setzè, 22è en rifle militar, bocaterrosa i 27è en rifle militar, de genolls.

## Referències

* ↑ «PARIS 1900. SHOOTING». olympic.org. [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ «Olaf Frydenlund Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 22 setembre 2015].
# Orlando Gibbons

Orlando Gibbons (1583 -1625) fou un músic i organista anglès de finals del Renaixement i principis del Barroc. Nascut a la ciutat d'Oxford, des de 1596, va realitzar la seva formació musical en el King's College de Cambridge on es va nodrir del món que l'envoltava, i és probable que hagi impartit classes en aquell lloc, així com a la Universitat de Cambridge (1599).
A partir de 1604 és nomenat organista a la Chapel Royal de Jaume I d'Anglaterra, després Bachelor of Music a Cambridge (1606), més tard Músic de Cambra del rei (1619), i finalment organista de l'Abadia de Westminster (1623).
La seva notable contribució per al desenvolupament de la música de l'època es va donar gràcies a la seva bonica i genial obra vocal i per a teclat, destinada als oficis religiosos. Per aquest motiu, el 1622 assoleix el títol de doctor en música (Doctor of Music), a Oxford.
Mor tres anys després, el 5 de juny de 1625, a Canterbury; en la catedral de Canterbury hi ha un monument dedicat a la seva memòria d'un gran compositor .

## Audició

The Silver Swan (?·pàg.)

## Bibliografia

* The English Madrigal School d'Edmund Fellowes

## Enllaços externs

Obres, partitures de domini públic i altres informacions sobre Orlando Gibbons:
* Icking music archive
* Cpdl.org
# Károly Sterk

Károly Sterk (19 de setembre de 1881 – † 10 de desembre de 1946) fou un jugador d'escacs hongarès.

## Resultats destacats en competició

El 1909 empatà als llocs 2n a 4t a Budapest (campió: Zsigmond Barász), i va jugar el II Memorial Trebitsch a Viena 1909/10 (el campió fou Richard Réti). El 1911 empatà als llocs 3r a 5è al III Campionat d'escacs d'Hongria a Budapest (campions: Zoltán von Balla i Barász). El 1912 empatà als llocs 9è a 11è a Bad Pistyan (campió: Akiba Rubinstein), i fou 10è al Campionat d'Hongria a Temesvár (campió: Gyula Breyer). El 1913 fou 12è a Budapest (campió: Rudolf Spielmann). El 1913 empatà al segon lloc amb Réti, rere Lajos Asztalos, al Campionat hongarès a Debrecen, i empatà als llocs 2n-3r amb Barász, rere Breyer, a Budapest 1917. Va perdre dos matxs amb Géza Maróczy el 1907 i el 1917, ambdós (+1 –2 =3).
Després de la I Guerra Mundial va jugar principalment a Budapest, on el 1921 fou 10è (campió: Aleksandr Alekhin), el 1922 empatà als llocs 8è a 9è, el 1924 fou 3r, el 1925 fou 5è, guanyà el 1926, empatà als llocs 7è a 8è el 1928, empatà al 6è-7è llocs el 1929, i quedà campió el 1930, fou 2n al Campionat d'Hongria del 1931 (campió: Lajos Steiner), empatà als llocs 12è a 13è al Campionat d'Hongria de 1932 (campio: Maróczy), i empatà als llocs 9-10è el 1934 (campió: Erich Eliskases).
Fou 9è a Bardejov 1926 (campions: Hermanis Matisons i Savielly Tartakower), empatà als llocs 3r-4t a Londres 1927, fou 15è a Ujpest 1934 (campió: Andor Lilienthal), i empatà als llocs 11è a 16è al Campionat d'Hongria de Tatatóváros 1935 (campió: László Szabó).

### Olimpíades oficials

Sterk va representar Hongria en tres Olimpíades d'escacs, dues de no oficials i una d'oficial, entre 1924 i 1931 (París 1924, Budapest 1926, i Praga 1931).
| Any | Olimpíada | Ciutat | Tauler | Guanyades | Perdudes | Taules | Punts | % |
| 1924 | I Olimpíada no oficial | París | 2n | 6 | 3 | 4 | 7,5 | 57,7% |
| 1926 | II Olimpíada no oficial | Budapest | 4t | 0 | 2 | 0 | 1 | 50,0% |
| 1931 | IV Olimpíada | Praga | 1r suplent | 4 | 2 | 5 | 5 | 45,5% |

## Notes

* ↑ La competició era individual, tot i que posteriorment els resultats particulars se sumaven per a obtenir la puntuació per equips nacionals.
* ↑ Dades incompletes.

## Referències

* ↑ Litmanowicz, Władysław & Giżycki, Jerzy (1986, 1987). Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka Warszawa. ISBN 83-217-2481-7 (1. A-M), ISBN 83-217-2745-X (2. N-Z)
* ↑ «PDF».
* ↑ Bartelski, Wojciech. «OlimpBase :: the encyclopaedia of team chess». [Consulta: 30 desembre 2017].
* ↑ Fitxa de Sterk a Olimpbase: Base de dades d'olimpíades d'escacs (anglès)
# Serie Limo

La Serie Limo és una obra realitzada per Luis Gordillo en acrílic i llapis sobre paper "Canson" el 1991. Les seues dimensions són de 363 x 626 cm i està composta per un total de 64 peces.
L'obra és una mena de culminació de tot el procés creador i artístic de Gordillo, que està en constant evolució des que va començar la seva carrera expositiva a Sevilla el 1958. La seua obra es relaciona amb molts moviments: Pop Art, abstracció informalista…

## L'obra

La sèrie reuneix dos aspectes fonamentals que han vertebrat tota la carrera de l'artista des dels seus inicis: la referència al món orgànic i de fluids i la noció del treball en serie. A més també podem veure un principi de la seua producció, les seues peces no comencen ni acaben a un marc físic, sobrepassen aquests límits de marcs per a comunicar-se amb les obres que les continuen o precedeixen.
A l'obra veiem la voluntat i inclinació de l'artista de treballar des del format horitzontal (vol allunyar-se de la verticalitat de la imatge única), on es dedica a explorar les variacions de la temàtica i transforma la imatge d'una forma tècnica i formal. Podem observar també com Gordillo apel·la al format del còmic, narra l'obra formant diferents "vinyetes" amb cada una de les 64 obres que formen la sèrie.
També dona evidència del seu procés de compondre: l'automatisme (dibuix automàtic) deixant que siga el seu subconscient el que treballe, conscientment o inconscient, com feia als seus famosos "dibuixos de telèfon".
Tractar el tema del Limo, li dona la llibertat per a desplegar moltes formes i dibuixos abstractes que crea la naturalesa als llits de lleres d'aigua quan aquesta ha desaparegut del tot o quasi. A més, l'obra es veu reafirmada i molt cohesionada gràcies a la gamma cromàtica freda i reduïda de colors (marrons verdosos, blau clar, negre, grisos). Utilitzant gammes de tonalitats semblants l'ajuden a no trencar la narració de l'obra.

## Referències

* 1 2 3 4 Institut Valencià dÁrt Modern. 50 obras maesstras de la Colección del IVAM : 1900-1950. València: Institut Valencià dÁrt Modern, 2019. ISBN 978-84-482-6416-1.
* 1 2 «Luis Gordillo: en series sin final» (en espanyol europeu), 28-05-2012. [Consulta: 17 novembre 2021].
# Horst Peter

Horst Peter (Leipzig, 24 d'abril de 1946) és un ex-jugador de voleibol alemany que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on fou quart en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, guanyà la medalla de plata en la mateixa competició. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de voleibol de 1970 i a la Copa del Món de voleibol de 1969. A nivell de clubs jugà al SC Leipzig, amb qui guanyà vuit lligues de la RDA entre 1964 i 1972, la Copa de la RDA de 1966 i 1967 i la Copa d'Europa de 1964.

## Referències

* ↑ «Horst Peter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2012. [Consulta: 3 octubre 2019].
* ↑ «Men Volleyball VII World Championship 1970 Sofia (BUL) - 20.09-02.10 - Winner East Germany». todor66.com. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ Volker Kluge. Lexikon Sportler in der DDR. Neues Leben, Berlin 2009, ISBN 978-3-355-01759-6, pàg. 341
# A. M. Woods

A. M. Woods va ser un jugador de lacrosse estatunidenc que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de plata en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip St. Louis Amateur Athletic Association.

## Referències

* ↑ «A. M. Woods Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de juny 2017. [Consulta: 12 octubre 2015].
# Oliver Schriver

Oliver Schriver (Washington DC, 17 de desembre de 1879 - Washington DC, 28 de juny de 1947) va ser un tirador, irlandès de naixement, però estatunidenc d'adopció, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà quatre proves del programa de tir. Guanyà tres medalles d'or, en carrabina, 50 metres per equips, rifle militar 300 i 600 metres, bocaterrosa equips i rifle militar 600 metres per equips.

## Referències

* ↑ «Ollie Schriver Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 15 desembre 2017].
# Paraula de seguretat

En BDSM, una paraula de seguretat (safeword en anglès) és una paraula en codi, una sèrie de paraules en codi o un altre senyal utilitzat per una persona per comunicar el seu estat físic o emocional, normalment quan s'acosta o es creua un límit físic, emocional o moral i manifestar el seu consentiment. Es tracta de paraules preacordades i inequívoques que pot pronunciar una de les persones implicades en una pràctica de BDSM quan vol aturar-la. Algunes paraules segures s'utilitzen per aturar l'escena directament, mentre que d'altres poden comunicar la voluntat de continuar, però amb un nivell d'intensitat reduït.

## Descripció

Les paraules segures solen acordar-se abans de reproduir una escena entre tots els participants, i molts grups de BDSM organitzats tenen paraules segures estàndard que tots els membres accepten utilitzar per evitar confusions en els esdeveniments de joc organitzats. El sistema de paraules segures més comú és el de tipus "semàfor", en el qual "vermell" significa "aturar-se", "ambre" o "groc" significa "procedir amb precaució", i "verd" significa "més, si us plau!"
Algunes parelles poden sentir que no necessiten una paraula segura, depenent de les pràctiques implicades, ja que el paper d'una paraula segura l'omplen les formes habituals de comunicació. Amb menys freqüència, algunes parelles poden estar d'acord en abandonar l'ús de paraules segures, inclosa la possibilitat de retirar el consentiment per complet, especialment aquelles que practiquen formes de joc al marge o les que tenen relacions de tipus mestre/esclau. En aquests casos, l'opció de renunciar a l'ús de paraules de seguretat és un acte consensuat per part de la part inferior o submisa. Aquesta pràctica se sol anomenar no consentiment consensuat i sovint es considera controvertida.

## Referències

* ↑ Gallego, Judith. «BDSM: quatre sigles carregades de sensacions», 22-12-2021. [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ «paraula de seguretat - Terminologia de la sexualitat i l'erotisme | TERMCAT». [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ , 29-01-2012.
* ↑ Gilmour, Paisley. «Everything you need to know about using safewords» (en anglès britànic). Cosmopolitan, 17-09-2018. [Consulta: 28 desembre 2020].
* ↑ Bauer, R. Queer BDSM Intimacies: Critical Consent and Pushing Boundaries. Springer, 28 October 2014. ISBN 9781137435026.
* ↑ David J. Ley. «Consensual Non-Consent: Exploring Challenging Boundaries». Psychology Today, 02-02-2021. [Consulta: 3 gener 2023].
# József Munk

József Munk (Budapest, 30 de novembre de 1890 – ?) va ser un nedador hongarès que va competir a començament del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en els relleus 4x200 metres lliures, junt a Imre Zachár, Béla Las-Torres i Zoltán Halmay. També diputà els 100 metres lliures del programa de natació, on fou eliminat en sèries.

## Referències

* ↑ «József Munk Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2012. [Consulta: 22 novembre 2015].
# Hugh Alessandroni

Hugh Alessandroni (Nova York, 15 de gener de 1908 - Little Silver, 31 de març de 1989) va ser un tirador d'esgrima estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del floret per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, disputà dues proves del programa d'esgrima, en què destaca la cinquena posició en la competició del floret per equips.

## Referències

* 1 2 «Hugh Alessandroni Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2012. [Consulta: 3 desembre 2018].