OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bau (geografia)

Bau es una roca o escull permanentment submergit al mar, però prop de la superfície, de forma que pot ser un perill per la navegació i en alguns casos produir trencament d'ones. És un topònim que es fa servir més comunament a l'Alt Empordà mentre que a la resta del territori dels Països Catalans és més comú el terme "llosa" o "baix".

## Referències

* ↑ manelts. «gener 16, 2023», 16-01-2023. [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ Pla, Josep Pla. Aigua de mar. Una tria. 328. Barcelona: LABUTXACA, 06-09-2011. ISBN 9788499303185.
* ↑ «Els baus de l'Alt Empordà.» (en català).
# Bestracà

Bestracà és un poble gairebé deshabitat, pertanyent actualment al municipi de Camprodon (Ripollès).
Aquest poble és situat al sud de la serra de Bestracà, tot separant les conques geogràfiques de la Riera de Beget i la Riera d'Oix. Al seu terme hi ha el Puig de Bestracà, on hi ha les ruïnes del Castell de Bestracà.
Bestracà era un ens local independent a principis del Segle XIX, que havia pertangut a la vegueria de Besalú i al corregiment de Figueres, però que el 1846 va ser incorporat al municipi constitucional de Beget (de la vegueria de Camprodon i corregiment de Vic). El 1969, al seu torn, Beget va ser annexionat a Camprodon, cosa que va comportar un canvi d'adscripció comarcal de Bestracà.
A prop del Coll de Bestracà hi ha l'esglèsia de Sant Andreu, documentada el 982, a la vora de la carretera d’Oix a Beget.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
# Bonmatí

Bonmatí és una de les dues entitats de població del municipi de Sant Julià del Llor i Bonmatí, a la comarca catalana de la Selva. En el cens de 2019 tenia 1159 habitants. Bonmatí té els seus orígens en el senyoriu creat per Guillem de Bonmatí el 1339.
Fins al 1983 formava part del municipi d'Amer.

## Llocs d'interès

* Mas Bonmatí
* Capella de la Immaculada Concepció, adossada al Mas Bonmatí
* Colònia Bonmatí

## Personatges il·lustres

* Manuel Bonmatí de Cendra (1853-1914): Fundador de la colònia industrial.
* Germans Torras i Domènech (1903), industrials paperers.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estadística. (Spanish Statistical Institute)». [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Resum històric | Ajuntament de Sant Julià del Llor i Bonmatí». [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.

## Enllaços externs

* Consell Comarcal de La Selva
# Cyclomedusa

Cyclomedusa és un fòssil ediacarià d'aspecte circular, d'afiliació incerta. Al principi, es va creure que era un tipus de medusa. Tenen un diàmetre de poc més de 20 cm.
Cyclomedusa està àmpliament distribuïda en els estrats de l'Ediacarià amb moltes espècies descrites. També s'han trobat en sediments datats de Mayanà (fa 1.000 milions d'anys). Cyclomedusa s'ha trobat a Austràlia, Finnmark (Noruega), Charnwood Forest (Anglaterra), Olenek (Rússia), nord de la Xina, Terranova i altres llocs del món. Cyclomedusa no té parentius coneguts.

## Referències

* ↑ Sprigg, R. C. (1947): "Early Cambrian jellyfishes (?) from the Flinders Range, South Australia", Transactions of the Royal Society of South Australia. 71.2, p. 220
* ↑ Khomentovsky, V.V.; Nagovitsin, K.E.; Postnikov, A.A. «Mayanian (1100–850 Ma) – Prebaikalian Upper Riphean of Siberia» (en anglès). Russian Geology and Geophysics, 49, 1, 01-01-2008, pàg. 1-22 [Consulta: 31 desembre 2017].

## Enllaços externs

* (University of California at Berkeley) Cyclomedusa.
# Temple de les Inscripcions

El temple de les Inscripcions o temple I és un temple funerari començat a construir per Pacal el Gran (K'inich Janaab' Pakal) i acabat pel seu fill i successor K'inich Kan B'alam II poc després de la mort del rei (Ahau) Pacal l'any 683. Està situat en el complex de temples de la ciutat estat de Palenque (Lakam Ha), capital de la regió maia de B'akaal (avui a l'estat de Chiapas), i inclou la tomba subterrània del mateix Pacal, descoberta el 1949 per Alberto Ruz Lhuillier. El temple va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1987 junt amb la resta de la ciutat i del parc natural que l'envolta.

## La tomba de Pacal el Gran

L'accés a la tomba estava situat sota una llosa del terra del temple que corona la piràmide esglaonada. Dos trams d'escales permeten accedir a la zona d'un altar circular i a la petita cripta on hi ha el gran sarcòfag de pedra tallada. Dins del sarcòfag, es va trobar el cadàver embalsamant del rei, amb un ric aixovar funerari fet principalment de jade. Davant de la cripta, es va trobar un enterrament col·lectiu amb sis cossos en molt mal estat de conservació.

## Galeria fotogràfica

* Lateral del temple
* Part superior del temple, amb els plafons de les columnes
* Detall de dos dels plafons
* Còpia de les inscripcions del panell central feta per Jean Frédéric Waldeck cap al 1830

## Notes

* El temple IV (estructura 6F-27) del Tikal també es coneix amb el nom de temple de les Inscripcions.

## Referències

* ↑ Mark, Joshua J. «K'inich Janaab' Pakal» (en anglès). World History Encyclopedia, 28-03-2014. [Consulta: 13 octubre 2024].
* ↑ Cartwright, Mark. «Palenque» (en anglès). World History Encyclopedia, 07-10-2014. [Consulta: 13 octubre 2024].
* ↑ Izquierdo, Ana Luisa; La Cueva, De; Schele, Elaine Day «Alberto Ruz Lhuillier mas allá del descubrimiento de la tumba del Templo de las Inscripciones de Palenque. militancia política y arqueología Maya». Estudios de Cultura Maya, 46, 46, 01-01-2015, pàg. 11–44. DOI: 10.1016/S0185-2574(15)30012-5. ISSN: 0185-2574.
* ↑ «Pre-Hispanic City and National Park of Palenque». UNESCO World Heritage Convention, 1987. [Consulta: 12 octubre 2024].
* ↑ «La Tumba 3 del Templo XVIII-A de Palenque y su pintura mural | EntreDiversidades» (en castellà). EntreDiversidades. Revista de ciencias sociales y humanidades, 13-05-2024. DOI: 10.31644/ed.iei.v21.2024.a02.
* ↑ Couoh, Lourdes; Cuevas García, Martha «La tumba real del Templo XVIII-A de Palenque, Chiapas». Arqueología mexicana, 23, 134 (julio-agosto), 2015, pàg. 80–85. ISSN: 0188-8218.

## Vegeu també

* Panteons i tombes de sobirans a Amèrica.
# Esclanyà

Esclanyà és una entitat de població situada al sector sud-oest del terme municipal del municipi baixempordanès de Begur. El 2014 tenia 980 habitants.

## Història

Fins a la darreries de l'edat mitjana fou una possessió del senyors de Cruïlles. A primers del Segle XIX era un ens local independent i tenia regidor propi (batllia de Begur), però no va acabar de formar ajuntament constitucional un cop finiquitat l'Antic Règim Senyorial, i va restar unit al terme municipal de Begur. Així i tot, des del 20/4/1937 fins al final de la Guerra Civil Espanyola aquest poble va formar part del terme de Palafrugell.

## Patrimoni monumental

El poble d'Esclanyà s'estructura al voltant de l'església de Sant Esteve d'Esclanyà, esmentada documentalment l'any 1280. L'església conté elements propis de diferents èpoques del romànic des del segle x, la qual cosa permet indicar l'existència d'un temple anterior.
El castell d'Esclanyà, conegut popularment com la torre d'Esclanyà, és una edificació del segle xiv. En l'actualitat es conserva la gran torre de planta rectangular, d'època romànica amb uns merlets a la banda nord.
Tradicionalment l'economia d'Esclanyà es fonamentà en el cultiu de les vinyes i els olivers. La producció de rajoles representà la principal activitat industrial.
Al cementiri hi ha la tomba del pedagog i polític Josep Pallach (Figueres, 1920 - l'Hospitalet de Llobregat, 1977).

## Monuments

| Monument | Protecció | Estil/època | Localització | Coordenades | Codi$^?$ | Imatge |
| Castell d'Esclanyà | BCIN 528-MH | XII-XVII, XVIII | Begur | 41° 55′ 44″ N, 3° 10′ 35″ E﻿ / ﻿41.9287944°N,3.1763944°E﻿ / 41.9287944; 3.1763944 a prop | RI-51-0005801 bg | Castell d'Esclanyà (Begur) |
| Sant Esteve d'Esclanyà | | Romànic, barroc X, XVII | Begur Pl. de la Constitució, 6, Esclanyà | 41° 55′ 46″ N, 3° 10′ 35″ E﻿ / ﻿41.929349°N,3.176393°E﻿ / 41.929349; 3.176393 a prop | IPA-6819 bg | Sant Esteve d'Esclanyà (Begur) |
| Can Planas | | Obra popular XVII | Begur Pl. de la Constitució, 9, Esclanyà | 41° 55′ 44″ N, 3° 10′ 34″ E﻿ / ﻿41.92899°N,3.17619°E﻿ / 41.92899; 3.17619 a prop | IPA-6883 bg | Can Planas (Esclanyà) |

## Referències

* ↑ «Begur», Idescat, 2010
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
# Apol·loni d'Antioquia

Apol·loni d'Antioquia (en grec antic Άπολλώνιος Ἀντιοχεύς) va ser un metge grec pertanyent a la secta dels empírics, una de les sectes o corrents de la medicina grecoromana.
Va viure probablement al segle ii aC i és posterior a Serapió d'Alexandria i anterior a Menòdot de Nicomèdia. Va ser el pare d'un altre metge del mateix nom conegut per Apol·loni Empíric.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). C.C. Little and J. Brown, 1850, p.245.
# Alma Staudinger

Alma Staudinger (Viena, 19 d'agost de 1921 - 10 d'octubre de 2017) fou una saltadora austríaca que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on disputà dues proves del programa de salts. Fou dotzena en la prova del trampolí de 3 metres i vint-i-unena en la de palanca de 10 metres. El 1948, un cop finalitzada la Segona Guerra Mundial, tornà a disputar dues proves del programa de salts als Jocs de Londres. En aquesta ocasió fou quarta en el sant de palanca de 10 metres i onzena en el de trampolí de 3 metres.
En el seu palmarès destaquen dues medalles de plata i una de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1947 i 1950.

## Referències

* ↑ Alma Staudinger a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 28 juliol 2020].
# Josep Maria Estany Volart

Josep Maria Estany Volart (Barcelona, 1931 - 1998) fou un jugador de polo i dirigent esportiu català.

## Bioagrafia

Fill de Josep Maria Estany i Jimenea i d'Elvira Volart i Pich, va ser capità del Reial Club de Polo de Barcelona (RCPB), participant en diversos torneig internacionals, però arran d'un accident que patí a la República Dominicana es veié obligat a abandonar l'alta competició.
El 1964 va ser un dels fundadors de la Federació Catalana de Polo, de la qual fou el primer president, i posteriorment, president d'honor. Ocupà també el càrrec de vicepresident de la Federació Espanyola de Polo.
El 1989 rebé la medalla de Forjadors de la Història Esportiva de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012.
* ↑ «Jose Maria Estany Volart». geneanet. cecil3.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Forjadors de la història esportiva de Catalunya. 2a ed.. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1989. ISBN 84-393-1200-8.
# Cascades Bomburu

Les cascades Bomburu (en singalès, බෝඹුරු ඇල්ල; Bomburu Ella), també conegudes com a cascades Perawella, són una col·lecció d'unes 10 cascades situades a la reserva forestal Sita Eliya Kandapola, al secretariat divisional d'Uva-Paranagama (Sri Lanka). Es troben a prop de la frontera dels districtes de Nuwara Eliya i Badulla, a uns 15 km de la ciutat de Welimada.
La font de les cascades és un llac situat a les terres altes centrals de Sri Lanka. Reben l'aigua del segment superior del principal afluent del riu Uma, conegut com el riu Duulgala. Són les cascades més amples de Sri Lanka.
Per arribar a les cascades, s'ha de seguir la carretera de Welimada-Pussellawa (A5), sortit a l'encreuament amb la carretera Rendapola-Galahagama-Ambagasdowa, i continuar per la carretera Bomburuella fins a la parada de l'autobús. Des d'allí surt un camí que ascendeix i es converteix en una pista sinuosa d'aspecte lleugerament perillós, amb roques difícils i selva espessa.

## Referències

* ↑ «Bomburuella waterfalls in Sri Lanka». Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 30 setembre 2018].
* ↑ «Waterfalls of Sri Lanka».
* ↑ «Bomburu Ella Welimada (Widest Waterfall in Sri Lanka)». SRI LANKAN TRAVELLERS Travelogue Archive. Arxivat de l'original el 2017-03-17. [Consulta: 30 setembre 2018].
* ↑ «Amazing Sri Lanka : Waterfalls : Bomburu Falls». Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 30 setembre 2018].

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Pala Freda

La Pala Freda és una pala del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme de Benés.
Està situada a llevant de la Serra del Clotet, al nord-est del Turó del Clotet, per sota de la Font de l'Escudella i per damunt de Penapurco. Hi baixa el barranc de la Pala Freda.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sybille Reinhardt

Sybille Reinhardt (Pirna, 20 d'octubre de 1957), nascuda Tietze, és una remadora alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Roswietha Zobelt, Jutta Ploch, Jutta Lau i Liane Buhr.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or al Campionat del món de rem, el 1974, 1977 i 1979. A nivell nacional va guanyar el títol del quàdruple scull de 1975, 1977 i 1979.
Va estudiar art i fou professora d'art. El 2008 va publicar una autobiografia anomenada Schattengold.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Sybille Reinhardt». [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Sybille REINHARDT-TIETZE» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-11-16. [Consulta: 26 maig 2023].
# Ted Nash

Ted Nash (Melrose, 29 d'octubre de 1932 - Medford, 3 de juliol de 2021) fou un remer estatunidenc que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Arthur Ayrault, Rusty Wailes i John Sayre. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, guanyà la medalla de bronze en la mateixa prova. En aquesta ocasió formà equip amb Geofrey Picard, Richard Lyon i Theodore Mittet. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or als Jocs Panamericans, el 1959 i 1963 i onze títols nacionals.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador de rem durant més de quaranta anys.

## Referències

* ↑ Giordano, Rita «Ted Nash, Penn and Olympics rowing legend," dies at 88». The Philadelphia Inquirer, 13-07-2021.
* 1 2 Hewitt, Ed. «Ted A. Nash, A True Giant of Rowing, Has Passed», 05-07-2021. [Consulta: 6 juliol 2021].
* 1 2 «Olympedia – Dan Ayrault». [Consulta: 23 abril 2023].
# Alphonse Kirchhoffer

Simon Alphonse Kirchhoffer (París, 19 de desembre de 1873 – París, 30 de juny de 1913) va ser un tirador d'esgrima francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, en què guanyà la medalla de plata en la prova de floret professional.

## Referències

* ↑ «Alphonse Kirchhoffer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 d'octubre 2011. [Consulta: 12 setembre 2015].
# Ullrich Dießner

Ullrich Dießner (Meissen, 27 de desembre de 1954) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980. És el germà bessó de Walter Dießner i l'oncle de Jörg Dießner, ambdós remers.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Andreas Schulz, Rudiger Kunze, Walter Dießner i Johannes Thomas. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, guanyà la medalla d'or en la mateixa prova. En aquesta ocasió formà equip amb Dieter Wendisch, Walter Dießner, Gottfried Dohn i Andreas Gregor.
En el seu palmarès també destaquen set medalles al Campionat del Món de rem, sis d'or entre el 1974 i el 1983, i una de plata, el 1975, sempre en el quatre amb timoner; a excepció de l'or de 1983 que fou en el dos amb timoner. També guanyà set campionats nacionals, cinc en el quatre amb timoner i dos en el dos amb timoner.
Després del boicot als Jocs Olímpics de Los Angeles de 1984 es va retirar.

## Bibliografia

* Volker Kluge: Das große Lexikon der DDR-Sportler. Die 1000 erfolgreichsten und populärsten Sportlerinnen und Sportler aus der DDR, ihre Erfolge und Biographien. Schwarzkopf & Schwarzkopf, Berlin 2000, ISBN 3-89602-348-9.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Ullrich Dießner». [Consulta: 16 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Vierer mit Steuermann - Herren». [Consulta: 16 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Zweier mit Steuermann - Herren». [Consulta: 17 juny 2022].
# Valiantsina Skrabatun

Valiantsina Skrabatun (rus: Валентина Александровна Скрабатун) (Dušava, 23 de juliol de 1958) és una remadora belarussa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atlanta, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Valiantsina Skrabatun». [Consulta: 17 agost 2023].
* ↑ «World Rowing - Valentina SKRABATUN» (en anglès). [Consulta: 17 agost 2023].
# Alvin Moore

Alvin Moore (Indiana, 19 de novembre de 1891 - Albuquerque, 9 de novembre de 1972) va ser un genet estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va disputar dues proves del programa d'hípica amb el cavall Water Pat. Va guanyar la medalla de bronze en la prova de doma per equips i fou setè en la de doma individual.

## Referències

* ↑ «Alvin Moore Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 6 gener 2019].
# Vladimír Petříček

Vladimír Petříček (Libiš, 17 de juny de 1948) és un remer txec, ja retirat, que va competir com a timoner sota bandera txecoslovaca durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on disputà dues proves del programa de rem. En en la prova del dos amb timoner, formant equip amb Oldrich Svojanovsky i Pavel Svojanovsky guanyà la medalla de plata; mentre en la del quatre amb timoner guanyà la de bronze formant equip amb Otakar Mareček, Vladimír János, František Provazník i Karel Neffe. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, fou quart en la prova del quatre amb timoner.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze al Campionat del Món de rem de 1974 i una d'or i una de bronze al Campionat d'Europa de rem de 1969 i 1973 respectivament.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Vladimír Petříček». [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Zweier mit Steuermann - Herren». [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Zweier m. Stm.)». [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer m.Stm.)». [Consulta: 10 juny 2022].
# Václav Pafkovič

Václav Pafkovič (Břeclav, 24 d'abril de 1936 - Břeclav, 17 de novembre de 2019), sovint anomenat Václav Pavkovič fou un remer txec que va competir sota bandera de Txecoslovàquia durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa de rem de 1959, així com tres campionats nacionals.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador.

## Referències

* 1 2 3 «Zemřel olympijský medailista z Říma 1960, Václav Pafkovič | Novinky | Domů | Český veslařský svaz (ČVS)». [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Olympedia – Václav Pafkovič». [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ Čejka, Michal «Pafkoviče poslali s bronzem z Říma hned domů» (en txec). Břeclavský deník, 25-08-2013.
# Václav Vochoska

Václav Vochoska (České Budějovice, 26 de juliol de 1955) és un remer txec, ja retirat, que va competir sota bandera de Txecoslovàquia durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla de bronze en la competició del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Jaroslav Hellebrand, Zdenek Pecka i Vladek Lacina. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, fent equip amb Zdenek Pecka, guanyà la medalla de bronze en la competició del doble scull.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles al Campionat del Món de rem: tres de plata, el 1975 i 1977 en el quàdruple scull i el 1979 en el doble scull; i dues de bronze, el 1982 en el doble scull i el 1985 en el quàdruple scull.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Vaclav Vochoska». [Consulta: 23 agost 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Doppelvierer - Herren». [Consulta: 23 agost 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Doppelzweier - Herren». [Consulta: 23 agost 2022].
# Amory Hansen

Amory Ide Agnes Hansen, nascuda Scheel (Copenhaguen, 24 de febrer de 1887 - Copenhaguen, 6 d'octubre de 1961) va ser una tennista danesa que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers on va disputar tres proves del programa de tennis. En els dobles mixtos va ser quarta, fent parella amb Erik Tegner, en els dobles femenins va ser cinquena, fent parella amb Marthe Dupont i en els individuals femenins quedà eliminada en segona ronda.

## Referències

* ↑ «Amory Hansen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 6 agost 2017].
# Amália Sterbinszky

Amália Sterbinszky (Hajdúszoboszló, 29 de setembre de 1950) és una ex-jugadora d'handbol hongaresa que va competir entre les dècades de 1960 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, fou quarta en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del món d'handbol, de bronze el 1971, 1975 i 1978, i de plata el 1982. Durant la seva carrera esportiva jugà un total de 239 partits amb la selecció nacional.
A nivell de clubs jugà al Ferencvárosi TC (1969-1973), Vasas SC (1973-1982) i Helsingør IF (1982-1984). Guanyà onze edicions de la lliga hongaresa (1971, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1981 i 1982); nou de la copa hongaresa (1970, 1972, 1974, 1976, 1978, 1979, 1980, 1981 i 1982) i la Copa d'Europa de 1982.

## Referències

* ↑ «Amália Sterbinszky Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 30 octubre 2019].
* ↑ Women Handball World Championship 1971 in Netherlands 12-19.12 Champion East Germany a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1975 Soviet Union 03-13.12 Winner East Germany a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1978 in Czechoslovakia 30.11-10.12 Champion East Germany a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1982 in Czechoslovakia 30.11-10.12 Champion East Germany a todor66.com
* ↑ Válogatott játékosok rangsora - női a kezitortenelem.hu
# Ana Iliuță

Ana Iliuță (valor desconegut, 10 de gener de 1958) és una exremadora romanesa que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Ana Iliuță Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 11 octubre 2019].