OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Charles Finn

Charles Finn (Bakersfield, 28 de juliol de 1899 - Los Angeles, 13 de gener de 1974) va ser un waterpolista estatunidenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, quedà eliminat en la primera ronda en la mateixa competició.

## Referències

* ↑ «Charley Finn Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 8 novembre 2018].
# Charles Gunn

Charles Edward James "Charlie" Gunn (Londres, 14 d'agost de 1885 - Chichester, West Sussex, 30 de desembre de 1983) fou un atleta anglès, especialista en marxa atlètica, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà dues proves del programa d'atletisme. En els 10 km marxa guanyà la medalla de bronze, mentre en els 3 km marxa fou desè.

## Millors marques

* 10 km marxa. 48' 22.0" (1920)

## Referències

* 1 2 «Charlie Gunn Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 2 novembre 2017].
# Charles McGinnis

Charles McGinnis (Kansas City, 4 d'octubre de 1906 - Peoria, 29 d'abril de 1995) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el salt de perxa, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze en la prova del salt de perxa, mentre en la del salt d'alçada fou setè.

## Millors marques

* Salt d'alçada. 1m 956cm (1927)
* Salt de perxa. 4m 11cm (1928)

## Referències

* 1 2 «Charles McGinnis Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2012. [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ Charles McGinnis a trackfield.brinkster.net
# Charles Rigoulot

Charles Rigoulot (Le Vésinet, 3 de novembre de 1903 - 14è districte de París, 22 d'agost de 1962) fou un aixecador, lluitador, pilot de cotxes i actor francès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Era pare de Dany Rigoulot, patinadora olímpica.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la prova del pes semipesant, per a aixecadors amb un pes inferior a 82,5 kg, del programa d'halterofília. En ella guanyà la medalla d'or, per davant de Fritz Hünenberger i Leopold Friedrich. Entre 1923 i 1926 va establir dotze rècords del món. El 1924 fou la primera persona en aixecar, en dos temps, més de 400 lliures.
El 1932 Rigoulot passà al professionalisme i va treballar com a home fort al circ, com a actor i com a cantant al teatre. Com a lluitador professional va ser considerat "l'home més fort en el món" i lluità amb Henri Deglane i Strangler Lewis. Com a pilot de cotxes va competir a les 24 Hores de Le Mans de 1937.
Durant la Segona Guerra Mundial va ser empresonat després de colpejar a un oficial nazi. El 1953 es va convertir en director esportiu de la Distillery Cognac Ricar. Va morir d'atac de cor en 1962.

## Referències

* 1 2 3 4 «Charles Rigoulot Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 30 gener 2017].
* ↑ Charles Rigoulot. chidlovski.net
* ↑ Wallechinsky, David (2004). The Complete Book of the Summer Olympics, Toronto: Sport Classic Books. ISBN 1-894963-34-2
# Charlotte Boyle

Charlotte Duggan Boyle, posteriorment coneguda amb el nom de casada Charlotte Clune, (Nova York, 20 d'octubre de 1899 – Scottsville, Nova York, 3 d'octubre de 1990) va ser una nedadora estatunidenca que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar els 100 metres lliures del programa de natació. Superà les semifinals, però s'hagué de retirar en la final.
Entre 1917 i 1921 va establir diversos rècords del món i dels Estats Units els 200 metres lliures, així com en algunes distàncies actualment fora del programa habitual.
El 1988 Boyle fou incorporada a l'International Swimming Hall of Fame com a "Honor Pioneer Swimmer".

## Referències

* ↑ «Charlotte Boyle Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 8 juliol 2017].
* ↑ "Miss Boyle Breaks Record," The New York Times (10 agost 1917). Consulta 29 novembre 2012.
* ↑ International Swimmer Hall of Fame, Honorees, Charlotte Boyle (USA). Consulta 14 març 2015.
# Chester Newton

Chester Newton (Canby, 18 de setembre de 1903 - Oregon City, 11 de maig de 1966) va ser un lluitador estatunidenc, especialista en lluita lliure, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes ploma del programa de lluita. En la final va perdre contra el seu company d'equip i d'universitat Robin Reed.
El 1980 fou incorporat a l'Oregon Sports Hall of Fame; i el 1991, a l'Oregon State University Athletic Hall of Fame.
Morí en un accident de trànsit el 1966.

## Referències

* 1 2 «Chet Newton Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2013. [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ «2006-07 OSU Wrestling Media Guide Part 4 - Records, honors, history». Arxivat de l'original el 2014-07-15. [Consulta: 4 febrer 2007].
# Christa Stubnick

Christa Stubnick (Gardelegen, 12 de desembre de 1933 - Borken, 13 de maig de 2021) fou una atleta alemanya, especialista en curses de velocitat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà tres proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de plata en les curses dels 100 i 200 metres, en ambdues ocasions rere l'australiana Betty Cuthbert, mentre en els 4x100 metres fou sisena.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze al Campionat d'Europa d'atletisme de 1958 i dues medalles d'or a l'Universíada de 1954. Guanyà els títols nacionals de la RDA dels 100 metres de 1953 i 1954, dels 200 metres de 1953, 1954 i 1958, del 4x100 metres de 1956 a 1958 i del salt de llargada de 1954 i 1956. Durant la seva carrera va millorar 11 rècords del món.

## Millors marques

* 100 metres. 11.5" (1956)
* 200 metres. 23.5" (1956)
* 400 metres. 54.7" (1960)
* salt de llargada. 6.03 metres (1957)

## Referències

* 1 2 3 Christa Stubnick a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ «World Student Games (UIE)». [Consulta: 8 agost 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Christian Gitsham

Christopher William "Chris" Gitsham (Pietermaritzburg, Sud-àfrica, 15 d'octubre de 1888 – 16 de juny de 1956) va ser un maratonià sud-africà que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on disputà la marató del programa d'atletisme. Gitsham finalitzà en segona posició rere el també sud-africà Ken McArthur, en una cursa disputada sota unes dures condicions meteorològiques amb temperatures de fins a 30 °C.
Vuit anys més tard, als Jocs d'Anvers, tornà a disputar la marató del programa d'atletisme, però no finalitzà la cursa.

## Referències

* ↑ «Athletics at the 1912 Stockholm Summer Games: Men's Marathon». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2012. [Consulta: 2 agost 2016].
* 1 2 «Chris Gitsham Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de novembre 2012. [Consulta: 2 agost 2016].
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 - Contrarellotge per equips

La contrarellotge per equips fou una de les dues proves del programa olímpic de ciclisme en ruta dels Jocs Olímpics de Los Angeles de 1932. La competició es va disputar el 4 d'agost de 1932, amb la presència de 24 ciclistes procedents de 8 nacions diferents. Els tres millors resultats obtinguts a la contrarellotge individual serviren per determinar-ne el vencedor.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| ItàliaGiuseppe Olmo Attilio Pavesi Guglielmo Segato | DinamarcaHenry Hansen Leo Nielsen Frode Sørensen | SuèciaArne Berg Bernhard Britz Sven Höglund |

## Resultats
### Final

| Posició | Nom | País | Temps |
| 1 | Attilio Pavesi Guglielmo Segato Giuseppe Olmo | Itàlia | 7:27:15.2 |
| 2 | Frode Sørensen Leo Nielsen Henry Hansen | Dinamarca | 7:38:50.2 |
| 3 | Bernhard Britz Sven Höglund Arne Berg | Suècia | 7:39:12.6 |
| 4 | Frank Southall Charles Holland Stanley Butler | Regne Unit | 7:44:53.0 |
| 5 | Paul Chocque Amédée Fournier Henri Mouillefarine | França | 7:46:31.8 |
| 6 | Henry O'Brien Frank Connell Otto Luedeke | Estats Units | 7:51:55.6 |
| 7 | Glen Robbins James Jackson Francis Elliott | Canadà | 8:01:38.0 |
| 8 | Werner Wittig Julius Maus Hubert Ebner | Alemanya | 8:21:21.2 |

## Referències

* ↑ «Cycling at the 1932 Los Angeles Summer Games: Men's Time Trial, Team». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 April 2020. [Consulta: 7 juliol 2014].
* ↑ «Road Race, Individual, Men - Olympedia». [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ X Olympiade Committe. «Cycling». A: Official Report of the Olympic Games (en anglès), 1933 [Consulta: 7 març 2014].
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 - Tàndem

La competició de tàndem fou una de les quatre proves del programa olímpic de ciclisme en pista dels Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles de 1932. La competició es va disputar entre l'1 i el 3 d'agost de 1932, amb la presència de 10 ciclistes procedents de 5 nacions diferents. La competició consistia en una cursa de 2.000 metres.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| FrançaLouis Chaillot Maurice Perrin | Regne UnitErnest Chambers Stanley Chambers | DinamarcaHarald Christensen Willy Gervin |

## Resultats
### Sèries

El guanyador de cadascuna de les dues sèries i les dues primeres parelles de la repesca van passar a semifinals
Sèrie 1
| Posició | Nom | País | Temps | Notes |
| 1 | Maurice Perrin Louis Chaillot | França | 13.2 | Q |
| 2 | Ernest Chambers Stanley Chambers | Regne Unit | | |
Sèrie 2
| Posició | Nom | País | Temps | Notes |
| 1 | Bernard Leene Jacques van Egmond | Països Baixos | | Q |
| - | Harald Christensen Willy Gervin | Dinamarca | [13.8] | DSQ |
Repesca
| Posició | Nom | País | Notes |
| 1 | Harald Christensen Willy Gervin | Dinamarca | Q |
| 2 | Ernest Chambers Stanley Chambers | Regne Unit | Q |
| 3 | Frank Testa Royden Ingham | Estats Units | |

### Semifinals

El guanyador de cadascuna de les dues sèries va passar a la final.
Semifinal 1
| Posició | Nom | País | Temps | Notes |
| 1 | Maurice Perrin Louis Chaillot | França | 12.1 | Q |
| 2 | Harald Christensen Willy Gervin | Dinamarca | | |
Semifinal 2
| Posició | Nom | País | Temps | Notes |
| 1 | Ernest Chambers Stanley Chambers | Regne Unit | 14.9 | Q |
| - | Bernard Leene Jacques van Egmond | Països Baixos | DNF |

### Final

| Posició | Nom | País | Temps | Notes |
| 1 | Maurice Perrin Louis Chaillot | França | | |
| 2 | Ernest Chambers Stanley Chambers | Regne Unit | | |
No es va disputar la cursa pel bronze i aquest fou atorgat a Dinamarca.
| Posició | Nom | País | Temps | Notes |
| 1 | Harald Christensen Willy Gervin | Dinamarca | | |

## Referències

* ↑ «Cycling at the 1932 Los Angeles Summer Games: Men's Tandem Sprint, 2,000 metres». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 April 2020. [Consulta: 7 juliol 2014].
* ↑ «Tandem Sprint, 2,000 metres, Men».
* ↑ X Olympiade Committe. «Cycling». A: Official Report of the Olympic Games (en anglès), 1933 [Consulta: 7 març 2014].
# Caps rapats (pel·lícula)

Caps rapats és una pel·lícula per televisió de l'any 2004 dirigida per Román Parrado, amb la fotografia a càrrec de Xavier Camí i la música d'Alberto Jiménez. El telefilm fou coproduït per FORTA (Canal Sur Televisión, Televisión Autonómica de Madrid, Televisión Autonómica Valenciana, Televisión de Galicia, Euskal Televista - Televisión Vasca, Televisión Pública de Canarias, Televisió de Catalunya) i dirigit pel llavors jove Roman Parrado que adaptà la novel·la "Els fills de l'opulència" de Josep Lorman. L’argument giraria al voltant del sorgiment de tribus urbanes i grups radicals que protagonitzaven actes vandàlics i agressions arreu dels països europeus i també en les conseqüències d'aquesta mena de comportaments. En concret la pel·lícula està narrada en primera persona pel protagonista de nom Andreu, el qual expressa la seva desafecció per l'oci comercial i busca experimentar pujades d'adrenalina a través de la violència gratuïta. És així com formarà part d'una banda de skinheads junt amb Miki, Toño i l'Ira, fugint de l'entorn familiar educat i benestant. A la banda comptarà amb la complicitat del seu molt bon amic Miki amb el qual toparà el dia que apallissant una persona a la sortida d'una discoteca robin una bossa plena de droga i diners, i hagin de decidir si tornar-la o consumir el que hi ha dins. El camell treballava per una autèntica organització criminal vinculada a la base més dura del nacionalsocialisme skinhead. Serà llavors que es destaparà tot un món fosc i soterrat dirigit per la figura de Don Pablo el qual és un líder local molt respectat en una mena de cercle wagnerià i ocultisme nazi, i que dirigeix una llibreria especialitzada en aquesta temàtica.

## Repartiment

* Marc Rodríguez com a Andrés Hurtado
* Andrés Herrera com a Miki
* Macarena Gómez com a Ira
* Andreu Castro com a Toño
* Javier Ríos com a Salvador Comas
* Nico Baixas com a Edu
* Xabier Elorriaga com a Pare Andrés
* Juan Fernández com a Don Pablo
* Antonio Higueruelo com al venedor de drogues o camell
* Manuel Carlos Lillo com a jutge
* Albert Pérez com a Cayetano i advocat defensor
* Judith Secanell com a mànager
* Maru Valdivielso com a advocada
* Sara Vallés com a Eva
* Jaume Villanueva com a ajudant de Don Pablo
* David Calvet com a president del jurat
* Cristina Carballo com a noia que balla a la discoteca
* Jaume Sorribas com a cambrer del bar
* Rafael Parrado com a cambrer del bar a l'exterior

## Referències

* ↑ «Román Parrado». Filmin. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «Caps rapats». Barcelona Film Commission. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «"CAPS RAPATS"». Ficció i cinema. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «Caps rapats». SincroGuia TV. [Consulta: 12 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Skinheads fragment de la pel·lícula al TV3 a la carta
# Claudia Testoni

Claudia Testoni (Bolonya, 19 de desembre de 1915 - Càller, 17 de juliol de 1998) va ser una atleta italiana, especialista en curses de velocitat i tanques, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va disputar tres proves del programa d'atletisme. En els 80 metres tanques i el 4x100 metres, fou quarta, mentre en els 100 metres quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or en els 80 metres tanques al Campionat d'Europa d'atletisme de 1938 i 19 campionats nacionals en 60, 80, 100 i 200 metres llisos, 80 metres tanques i salt de llargada. Va posseir el rècord del món dels 80 metres tanques entre 1939 i 1942.

## Millors marques

* 80 metres tanques. 11.3" (1939)
* 100 metres. 12.9" (1939)
* 200 metres. 25.5" (1937)
* Salt d'alçada. 1.54 metres (1936)
* Salt de llargada. 5.65 metres (1937)
* Llançament de pes. 10.35 metres (1936)

## Referències

* ↑ «Claudia Testoni Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2017-06-10. [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ «ITALIAN CHAMPIONSHIPS». gbrathletics.com. [Consulta: 13 abril 2012].
* ↑ «Women's 80/100 Meters Hurdles - Del's Athletics Almanac». athletics.hitsites.deaccessdate= 24 octubre 2012.
* ↑ Claudia Testoni a trackfield.brinkster.net
# Cocky Gastelaars

Cornelia Maria van Engelsdorp Gastelaars, més coneguda com a Cocky Gastelaars (Rotterdam, 24 de febrer de 1938), és una nedadora neerlandesa, especialista en estil lliure ja retirada, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà dues proves del programa de natació. Fou setena en els 100 metres lliures, mentre en els 4x100 metres lliures quedà eliminada en sèries. El boicot que els Països Baixos va efectuar als Jocs de Melbourne de 1960 com a protesta per la invasió soviètica d'Hongria va impedir la seva participació en uns Jocs, quan millor era el seu estat de forma.
En el seu palmarès destaquen tres medalles d'or i una de plata al Campionat d'Europa de natació de 1958 i 1962. Entre març i agost de 1956 va posseir el rècord del món dels 100 metres lliures.

## Referències

* ↑ Cocky Gastelaars a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Tomizawa, Roy. «Dutch Swimmer Cocky Gastelaars: The 1956 Boycott that Prevented the World's Best from a Chance at Gold in Melbourne» (en anglès americà), 13-11-2016. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Cocky Gastelaars». [Consulta: 9 octubre 2020].
# Consetta Caruccio-Lenz

Consetta Caruccio-Lenz (Nova York, 26 de setembre de 1918 - Cambridge, 2 de juliol de 1980) va ser una gimnasta artística estatunidenca que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on fou cinquena en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica. El 1948, un cop finalitzada la Segona Guerra Mundial, als jocs de Londres, va guanyar la medalla de bronze en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.
En el seu palmarès també destaquen vuit títols nacionals, dos d'ells en el concurs complet i tres en terra. En retirar-se de la competició fou entrenadora de l'equip olímpic femení estatunidenc fins a 1960 i també jutge. El 1980 fou incorporada al US Gymnastics Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Connie Caruccio-Lenz Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 9 gener 2019].
# Constant Feith

Constant Willem Feith (La Haia, 3 d'agost de 1884 - Bennekom, Gelderland, 15 de setembre de 1958) va ser un futbolista neerlandès que va competir a començament del segle xx. Jugà com a davanter i en el seu palmarès destaca la medalla de bronze en la competició de futbol dels Jocs Olímpics d'Estocolm, el 1912.
Entre 1903-1920 jugà al HVV La Haia, en què disputà 350 partits i marcà 234 gols, amb qui guanyà la lliga de 1906-1907 i 1909-1910. A la selecció nacional jugà un total de 6 partits, en què marcà 2 gols. Debutà contra Bèlgica l'abril de 1906 i disputà el seu darrer partit contra Finlàndia el juliol de 1912.

## Referències

* ↑ «Constant Feith Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-13. [Consulta: 24 març 2017].
* ↑ Perfil a Profilo su voetbalstats.nl
* ↑ Constant Feith a EU-Football.info
# Cyril Wilkinson

Cyril Theodore Anstruther Wilkinson CBE (Elvet Hill, Comtat de Durham, 4 d'octubre de 1884 - Honiton, Devon, 16 de desembre de 1980) va ser un jugador d'hoquei sobre herba i de criquet anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or com a membre de l'equip britànic en la competició d'hoquei sobre herba.
Entre 1909 i 1952 va ser jugador de criquet, guanyant diversos campionats.

## Referències

* 1 2 «Cyril Wilkinson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Cyrill Mohr

Cyril Mohr va ser un tirador d'esgrima francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on va guanyar la medalla d'or en l'única prova que disputà, la d'espasa per equips del programa d'esgrima.

## Referències

* ↑ «Cyril Mohr Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 15 juny 2017].
# Dan Ahearn

Dan Ahearn (comtat de Limerick, 2 d'abril de 1888 - Chicago, 20 de desembre de 1942) va ser un atleta, especialista en triple salt, irlandès de naixement, però estatunidenc d'adopció que va competir a començaments del segle xx.
Nascut a Athea, el 1909 emigrà als Estats Units junt al seu germà, el també atleta Timothy Ahearne, on va perdre la -e final del seu cognom. El 1908 va guanyar el campionat nacional de salts de l'Amateur Athletic Union. El 1909 va establir diferents rècords, però foren descartats per l'Amateur Athletic Union. Finalment el 1911 li fou reconegut el rècord del món de triple salt, amb 15,52 m, un rècord que no seria superat fins al 1924 per Nick Winter. El 1920 fou sisè en la prova del triple salt dels Jocs Olímpics d'Anvers.
Posteriorment exercí de policia a Chicago, on va morir el 1942.

## Referències

* 1 2 «Dan Ahearn Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 1r juliol 2018].
# Daniel Soubeyran

Ovide Daniel Louis Henri Soubeyran (Dieulofet, Droma, 11 d'agost de 1875 – Torí, Itàlia, 8 de febrer de 1959) va ser un remer francès que va competir cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà una medalla de plata en la prova de quatre amb timoner com a membre de l'equip Club Nautique de Lyon.

## Referències

* ↑ «Daniel Soubeyran Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 d'octubre 2011. [Consulta: 18 setembre 2015].
# Daniela Walkowiak

Daniela Walkowiak (Łąki Wielkie, 24 de maig de 1935) és una piragüista d'aigües tranquil·les polonesa que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on fou sisena en la prova del K-1, 500 metres del programa de piragüisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, on disputà dues proves del programa de piragüisme. Guanyà la medalla de bronze en la prova del K-1, 500 metres i fou quarta en el K-2, 500 metres. Aquesta medalla fou la primera aconseguida per Polònia en piragüisme. La seva tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1964, als Jocs de Tòquio, on tornà a disputar dues proves del programa de piragüisme. Fou setena en el K-1, 500 metres i vuitena en el K-2, 500 metres.

## Referències

* ↑ Danuta Walkowiak-Pilecka a pzkaj.pl
* ↑ Daniela Walkowiak a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Daniela Walkowiak-Pilecka a olympedia.org
# Deborah Ochs

Deborah Ochs (Howell, 30 de gener de 1966) és una ex-tiradora amb arc estatunidenca que va competir durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on va disputar dues proves del programa de tir amb arc. Va guanyar la medalla de bronze en la competició per equips formant equip amb Denise Parker i Melanie Skillman, mentre en la prova individual finalitzà en vint-i-sisena posició. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i tres de plata als Jocs Panamericans de 1983.

## Referències

* 1 2 «Debra Ochs Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Debra Ochs a worldarchery.org
* ↑ «Pan American Games Medalists: Archery». Arxivat de l'original el 2013-01-03.