OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Astana Open

El torneig de Astanà o Almaty, conegut oficialment com a Almaty Open i anteriorment Astana Open, és una competició tennística professional que es disputa sobre pista dura interior a l'Almaty Arena d'Almaty, Kazakhstan. Pertany a les sèries 250 del circuit ATP masculí.
El torneig es va crear l'any 2020 a la capital del país, al National Tennis Centre d'Astanà, aprofitant que molts torneigs es van cancel·lar a causa a la pandèmia de COVID-19, només en categoria masculina, i en la següent edició també es va disputar en categoria femenina dins la categoria WTA 250, però només es va disputar aquesta edició. L'edició de 2022 va promocionar puntualment a la categoria ATP Tour 500, per retornar a ATP Tour 250 les següents edicions. L'any 2024 va canviar de localització per disputar a la ciutat d'Almaty.

## Palmarès
### Individual masculí

| Localització | Any | Campió | Finalista | Resultat |
| Almaty | ATP World Tour 250 | ATP World Tour 250 | ATP World Tour 250 | ATP World Tour 250 |
| Almaty | 2024 | Karén Khatxànov | Gabriel Diallo | 6−2, 5−7, 6−3 |
| Astanà | 2023 | Adrian Mannarino | Sebastian Korda | 4−6, 6−3, 6−2 |
| ATP World Tour 500 ||||
| Astanà | 2022 | Novak Đoković | Stéfanos Tsitsipàs | 6−3, 6−4 |
| ATP World Tour 250 ||||
| Astanà | 2021 | Kwon Soon-woo | James Duckworth | 7−6(6), 6−3 |
| Astanà | 2020 | John Millman | Adrian Mannarino | 7−5, 6−1 |

### Individual femení

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| 2021 | Alison Van Uytvanck | Yulia Putintseva | 1−6, 6−4, 6−3 |

### Dobles masculins

| Localització | Any | Campions | Finalistes | Resultat |
| Almaty | ATP World Tour 250 | ATP World Tour 250 | ATP World Tour 250 | ATP World Tour 250 |
| Almaty | 2024 | Rithvik Choudary Bollipalli Arjun Kadhe | Nicolás Barrientos Skander Mansouri | 3−6, 7−6(3), [14−12] |
| Astanà | 2023 | Nathaniel Lammons Jackson Withrow | Mate Pavić John Peers | 7−6(4), 7−6(7) |
| ATP World Tour 500 ||||
| Astanà | 2022 | Nikola Mektić Mate Pavić | Adrian Mannarino Fabrice Martin | 6−4, 6−2 |
| ATP World Tour 250 ||||
| Astanà | 2021 | Santiago González Andrés Molteni | Jonathan Erlich Andrei Vasilevski | 6−1, 6−2 |
| Astanà | 2020 | Sander Gillé Joran Vliegen | Max Purcell Luke Saville | 7−5, 6−3 |

### Dobles femenins

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| 2021 | Anna-Lena Friedsam Monica Niculescu | Angelina Gabueva Anastasia Zakharova | 6−2, 4−6, [10−5] |

## Referències

* ↑ «ATP Announces Four New Events For 2020» (en anglès). ATP, 10-09-2020. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «WTA adds tournaments in Nur-Sultan, Cluj-Napoca and Columbus to 2021 calendar» (en anglès). WTA, 26-08-2021. [Consulta: 23 setembre 2021].
* ↑ «2024 ATP Calendar Update: Gijon Returns, Astana Relocates to Almaty» (en anglès). ATP, 14-12-2023. [Consulta: 23 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Astana Open - Lloc web oficial (kazakh) (rus) (anglès)
* Perfil del torneig a l'ATP (anglès)
* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Astanà / Almaty :
2020
2021
2022
2023
2024 :
# Aspromonte

Aspromonte és una cadena muntanyosa dels Apenins meridionals, situada al sud de Calàbria, a la província de Reggio Calàbria i limita a l'est amb el Mar Jònic, a l'oest pel Mar Tirrè, al sud de l'Estret de Messina i al nord pel riu Petrace i els rierols de Platì i de Careri.

## Geografia

El pic més alt és el Montalto (1956 m), de formes suaus, format per roques metamòrfiques (gneis i esquists de mica). Gairebé tots els vessants descendeixen de forma escarpada cap al mar, de manera que la línia costanera és molt estreta.
La vegetació és molt rica i variada. A la base de la cadena muntanyosa ens trobam amb la màquia mediterrània. A la banda jònica tenim en general una vegetació xeròfila, formada per gatosa europea i ginesta, que conviu amb el llentiscle (o mata), murta, perera silvestre i, a les zones humides, els tamarius.
Pujant a zones més elevades ens trobam amb boscos que estan formats principalment per roures martinencs i alzines. A la zona mitjana trobam castanyers i pins, que a poc a poc a partir dels 1000 m, amb l'espècie de pi laricio, porten fins a majors altures, on avets i faigs formen la coberta del bosc alt. A la zona costanera predominen els cítrics, vinyes, oliveres i l'horticultura.
A 1.311 m trobam l'estació d'esquí de Gambarie, visitada principalment per turistes de Calàbria i Sicília. Al cor de l'Aspromonte hi ha el poble de San Luca, que alberga el Santuari de la Mare de Déu di Polsi, lloc de culte, que durant els mesos d'estiu, especialment al setembre, es converteix en un destí per al turisme religiós.

## Història

En 1862, Garibaldi va tractar d'arribar a Roma amb 3.000 voluntaris. Però la reacció decidida dels francesos va obligar Urbà Rattazzi a intervenir i a enviar el general Enrico Cialdini per aturar Garibaldi.
El 29 agost 1862, a pocs quilòmetres de Gambarie, va tenir lloc la batalla d'Aspromonte, en el curs de la qual Garibaldi va ser ferit i fet presoner juntament amb els seus seguidors, alguns dels quals van ser afusellats. Garibaldi va ser portat a l'hospital militar Varignano, a prop de La Spezia, per ser atès i, després de la recuperació, se li va permetre tornar a la seva residència de Caprera.
Als afores de la ciutat de Sant'Eufemia d'Aspromonte, on Garibaldi va ser ferit, hi ha un mausoleu amb el seu bust i làpides que ho recorden i s'indica l'arbre que, segons la tradició, és en la qual ell es va inclinar ferit. El Museu del Vittoriano de Roma es conserven les relíquies de l'episodi (i la bala que el va ferir).

## Significat del nom

Contràriament al que es podria pensar, el nom Aspromonte té dues etimologies possibles. A més de l'obvi significat de "muntanya escarpada" que descriuen la seva morfologia, una altra possibilitat és el significat de "Mont Blanc", ja que el terme grecànic aspro significa blanc. De fet, allà es troba l'última comunitat de parlants de llengua grecànica, una llengua antiga que es deriva del grec antic o grec medieval.
# Atna Peaks

L'Atna Peaks és un estratovolcà o volcà en escut erosionat que es troba a les muntanyes Wrangell a l'est d'Alaska. Es troba a l'interior del Parc Nacional Wrangell-Sant Elias, a uns 10 quilòmetres a l'est del Mont Blackburn, el segon volcà més alt dels Estats Units, i just al sud de l'enorme glacera Nabesna.
El cim principal té 4.225 msnm. El cim secundari, amb 4.150 m, es troba un km a l'est d'aquest. Un tercer cim, amb 4.048 m, el Pic Parka, es troba uns 3 km a l'est. Les parets escarpades i rocoses de la cara sud d'aquests tres pics formen part del circ de la glacera de Kennicott.

## El nom

L'Atna Peaks fou batejat el 1965 per part de la primera ascensió del Club de Muntanyisme d'Alaska. El nom escollit fou degut al fet que els pics es troben a la vora de la conca del Riu Copper i l'antic nom indi d'aquest riu era Atna.

## Referències

* Richter, Donald H.; Danny S. Rosenkrans and Margaret J. Steigerwald (1995). Guide to the Volcanoes of the Western Wrangell Mountains, Alaska. USGS Bulletin 2072. (anglès)
* Richter, Donald H.; Cindi C. Preller, Keith A. Labay, and Nora B. Shew (2006). Geologic Map of the Wrangell-Saint Elias National Park and Preserve, Alaska. USGS Scientific Investigations Map 2877. (anglès)
* Atna Peaks a USGS GNIS (anglès)
* Atna Peaks a peakbagger.com (anglès)
# Coll del Barioz

El coll del Barioz és un coll dels Alps francesos. Situat a 1.042 m d'altitud, és el més alt dels colls que flanqueja la carretera departamental 280, anomenada «route des balcons de Belledonne », que, des dels anys 1930, connecta Allevard a Uriage passant pels pobles situats sobre les balconades oest del massís al llarg de la vall del Grésivaudan, a l'Isère.

## Geografia

El coll del Barioz, situat entre, a l'est, la crêt du Poulet (1.726 m) i la crêt Luisard (1.803 m) i, a l'oest, el cim de Barlet (1.285 m), està ubicat en el municipi de Theys, molt a prop del seu límit amb la dels Crêts en Belledonne. Connecta, amb aquesta darrera, la vila de Saint-Pierre-d' Allevard i els nombrosos caserius que s'escalonen al llarg del rierol du Salin, al nord, i al municipi de Theys, al sud.

## Història

La història del coll del Barioz està lligada a la construcció ex nihilo de la carretera de les balconades de Belledonne, actual departamental 280, a partir de l'impuls del Touring Club de França i dels representants de les diverses comunes interessades pel projecte del qual Joseph Paganon, alcalde de Laval, conseller general del cantó de Goncelin, diputat des de 1924 i ministre dels "Travaux publics" entre gener del 1933 i juny del 1935. La creació d'aquesta carretera té un objectiu turístic: connectar els balnearis d'Allevard i d'Uriage per un itinerari agradable dominant la vall del Grésivaudan; té també un objectiu econòmic: connectar entre ells per una carretera transversal els pobles de les balconades de Belledonne que no comunicaven llavors pràcticament més que amb la vall del Grésivaudan.
Els treballs debuten l'any 1931 amb la construcció d'un primer tram entre Saint-Pierre d'Allevard i Theys. La seva inauguració té lloc en gran pompa al coll del Barioz, confluència entre les dues comunes, el 3 de setembre de 1933, en presència de nombroses personalitats locals i nacionals, d'entre les quals Edmond Chaix, president del TCF.

## Activitats

El coll permet l'accés a l'espai nòrdic del Barioz i a diversos senderes de gran recorregut, com el GRP del "Balcon des Sept-Laux.
Classificat en segona categoria, va ser franquejat pel Tour de França l'any 1980 (18a etapa : Morzine-Prapoutel) i l'any 1981 (20a etapa : Le Bourg d'Oisans-Le Pleynet).
El coll del Barioz, com la carretera de les balconades de Belledonne en el seu conjunt, és molt freqüentat pels motociclistes, els ciclistes i els cicloturistes Entre l'any 1985 i el 2006, tenia lloc, a l'abril, una cursa a peu dels 65 quilòmetres de carretera i 1.500 m de desnivell entre Allevard i Uriage.

## Enllaços externs

* «Espace nordique du Barioz».

## Referències

* 1 2 Au Travers du Temps... N°2, p. 62-64. ISBN 978-2-9559309-1-5.
* ↑ «Le Tour de France au col du Barioz». [Consulta: 23 agost 2018].
* ↑ «CYCLISME : Col du Barioz».
* ↑ «Course Le Balcon de Belledonne». Kikouroù?.
# Fritz Hünenberger

Friedrich Hünenberger, conegut com a Fritz Hünenberger, (Suïssa 14 de març de 1897 - 30 d'agost de 1976) fou un aixecador suís, guanyador de dues medalles olímpiques.
Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 realitzats a Anvers (Bèlgica), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova masculina de pes semipesant (-82.5 kg.), un metall que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París (França).

## Referències

* ↑ «Fritz Hünenberger» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-10-08. [Consulta: 29 gener 2013].
* ↑ Singh, H. 33 Olympic Games (en anglès). Discovery Publishing House, 2004, p.183. ISBN 8171417647.
# Ismail Elm Khah

Ismail Elm Khah (persa: اسماعیل علم‌خواه) (Teheran, 30 de desembre de 1936 - 1989) fou un aixecador iranià que va competir durant la dècada de 1950.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del pes gall del programa d'halterofília. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata als Jocs Asiàtics de 1958. Durant la seva carrera va establir quatre rècords mundials no oficials.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ismail Elm Khah». [Consulta: 17 abril 2022].
* ↑ «Asian Games @ Lift Up: Search Results». [Consulta: 17 abril 2022].
* ↑ «Hassan Esmail Elmkhan, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 17 abril 2022].
# Belirang-Beriti

Belirang-Beriti és un complex volcànic que s'eleva al damunt de la plana Semalako al sud-oest de Sumatra, Indonèsia. El seu cràter fa 1,2 km d'ample.
# János Benedek

János Benedek (Kiskunmajsa, 20 de novembre de 1944) és un aixecador de peses hongarès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on fou desè en la categoria del pes ploma del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Munic, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món d'halterofília, una d'or i dues de bronze, entre les edicions de 1970 i 1973, així com quatre medalles de bronze al Campionat d'Europa d'halterofília, entre les edicions del 1969 i 1973.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – János Benedek». [Consulta: 10 juny 2024].
* ↑ «Janos Benedek, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 10 juny 2024].
# Krzysztof Siemion

Krzysztof Siemion (Ratoszyn Pierwszy, 1 de febrer de 1966) és un aixecador de peses polonès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1988, a Seül, va ser cinquè en la competició del pes lleuger del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, a Barcelona, guanyà la medalla de plata en la mateixa categoria del pes lleuger, mentre el 2000, a Sydney, fou quart, novament en la categoria del pes lleuger.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'halterofília de 1997, així com tres medalles al Campionat d'Europa d'halterofília, dues de plata, 1992 i 1993, i una de bronze, 1990. A nivell nacional, fou Campió de Polònia els anys 1989, 1990 i 1993.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Krzysztof Siemion». [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Krzysztof Siemion» (en polonès), 24-06-2020. [Consulta: 21 juliol 2024].
# Lee Hyeong-geun

Lee Hyeong-geun (Gangjin County, 7 de desembre de 1964 - 4 de setembre de 2022) és un aixecador de peses sud-coreà, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes pesant lleuger del programa d'halterofília. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata als Jocs Asiàtics de 1990.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Lee Hyeong-Geun». [Consulta: 15 gener 2024].
# Penya Blanca (Osca)

La Penya Blanca és una muntanya de 2.555 metres que es troba a la província d'Osca (Aragó).
# Lü Xiaojun

Lü Xiaojun (吕小军) és un haltera xinès, campió olímpic en la prova de 77 kg.
Als Jocs Olímpics de Londres de 2012, Lü va aconseguir aixecar 175 kg en arrencada i 204 kg en dos temps. Amb aquesta marca, a més de guanyar la medalla d'or, va batre dos rècords del món, el d'arrencada i el de l'aixecament total, sumant 379 kg.

## Referències

* ↑ Perfil de Lü Xiaojun en el sitio oficial de Londres 2012

## Enllaços externs

* the-sports.org
# Nikolai Peixalov

Nikolai Peixalov (en búlgar: Николай Пешалов; en croat: Nikolaj Pešalov) (Pàzardjik, Bulgària 1970) és un aixecador búlgar nacionalitzat croat, ja retirat, guanyador de quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 30 de maig de 1970 a la ciutat de Pàzardjik, població situada a la província de Pàzardjik, que en aquells moments formava part de la República Popular de Bulgària i que avui en dia forma part de Bulgària. L'any 1998 va obtenir la nacionalitat croata.

## Carrera esportiva
### Representant Bulgària

Va participar, als 22 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova masculina de pes ploma (-60 kg.). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) acosenguí guanyar la medalla de bronze en la prova de pes gall (-59 kg.). En representació de Bulgària aconseguí guanyar quatre medalles en el Campionat del Món d'halterofília, dues d'elles d'or; i vuit medalles en el Campionat d'Europa, sis d'elles d'or.

### Representant Croàcia

Va participar, als 30 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de pes ploma (-62 kg.). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova de pes lleuger (-69 kg).
En representació de Croàcia aconseguí guanyar una medalla en el Campionat del Món i cinc medalles en el Campionat d'Europa, dues d'elles d'or.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Nikolay Pechalov» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-11-08. [Consulta: 26 gener 2014].
# Pablo Lara Rodríguez

Pablo Lara Rodríguez (Santa Clara, 30 de maig de 1968) és un aixecador de peses cubà, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on va guanyar la medalla de plata en la competició del pes mitjà del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs d'Atlanta, guanyà la medalla d'or en la mateixa categoria del pes mitjà.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del Món d'halterofília, tres d'or, el 1991, 1994 i 1995, i una de bronze al de 1989. Als Jocs Panamericans guanyà nou medalles d'or entre les edicions de 1987 i 1995, mentre als Jocs Centreamericans i del Carib també guanyà sis medalles d'or entre les edicions de 1993 i 1998. Durant la seva carrera va establir cinc rècords del món, quatre en el dos temps i un en el total.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Pablo Lara». [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Lara Rodriguez Pablo - International Weightlifting». [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Database Weightlifting». [Consulta: 21 juliol 2024].
# Pekka Niemi (aixecador)

Pekka Niemi (Lohtaja, 14 de novembre de 1952) és un aixecador finlandès que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on fou desè en la categoria del pes tres-quarts pesant del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa categoria.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món d'halterofília, el campionat nòrdic de 1977 i 1978 i 11 títols finlandesos entre 1977 i 1988. Una vegada retirat va treballar com a entrenador d'halterofília, sobretot a l'equip nacional finlandès entre el 1995 i el 2001. Des del 1985 és membre de la Comissió d'Atleta del Comitè Olímpic de Finlàndia.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Pekka Niemi». [Consulta: 14 setembre 2021].
# Pete George

Pete George (Akron, 29 de juny de 1929 - 28 de juliol de 2021) va ser un aixecador estatunidenc, guanyador de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 29 de juny de 1929 a la ciutat d'Akron, població situada a l'estat d'Ohio, fill d'immigrants macedonis. Era germà del també aixecador i medallista olímpic Jim George.

## Carrera esportiva

Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres, on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova masculina de pes mitjà (<75 kg). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia) va aconseguir la medalla d'or en aquesta mateixa prova, un metall que es transformà novament en plata en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia).
Al llarg de la seva carrera va guanyar set medalles en el Campionat del Món d'halterofília, cinc d'elles d'or, i dues medalles en els Jocs Panamericans.

## Referències

* ↑ "1948 Summer Olympics - London, United Kingdom- Weightlifting" - databaseOlympics.com (Retrieved on February 22, 2008).
* ↑ "1952 Summer Olympics - Helsinki, Finland - Weightlifting" - databaseOlympics.com (Retrieved on February 22, 2008).
* ↑ "1956 Summer Olympics - Melbourne, Australia - Weightlifting" - databaseOlympics.com (Retrieved on February 22, 2008).
* ↑ «Peter George» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2011-01-26. [Consulta: 17 juliol 2012].
# Sedat Artuç

Sedat Artuç (Bitlis, 9 de juny de 1976) és un aixecador de peses turc, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1990 i 2000.
El 2004 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atenes, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria del pes gall del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Pequín, disputà, sense sort, la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món d'halterofília de 2003, i quatre medalles al Campionat d'Europa d'halterofília, dues d'or i dues de plata, entre les edicions del 1998 i 2005. També guanyà diverses medalles als Jocs del Mediterrani.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Sedat Artuç». [Consulta: 10 juny 2024].
* ↑ «Database Weightlifting». [Consulta: 10 juny 2024].
# Wu Meijin

Wu Meijin (Rui'an, 25 d'abril de 1980) és un aixecador de peses xinès, ja retirat, que va competir a començaments del segle XXI.
El 2004 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atenes, on va guanyar la medalla de plata en la categoria del pes gall del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del món d'halterofília, el 2002 i 2003, així com també una medalla d'or als Jocs Asiàtics de 2002.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Wu Meijin». [Consulta: 10 juny 2024].
# Wang Mingjuan

Wang Mingjuan va néixer l'11 d'octubre de 1985, a Hunan, és una aixecadora de peses xinesa. Ella va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu 2012 en els 48 kg femení, guanyant la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Mingjuan Wang». london2012.com. Arxivat de l'original el 2012-12-09. [Consulta: 28 juliol 2012].
* ↑ «Wang claims first Weightlifting gold». london2012.com, 28-07-2013. Arxivat de l'original el 2013-01-03. [Consulta: 28 juliol 2012].
# Wu Shude

Wu Shude (Nanning, 18 de setembre de 1959) és un aixecador de peses xinès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla d'or en la categoria del pes gall del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món d'halterofília de 1982 i una medalla d'or als Jocs Asiàtics de 1982.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Wu Shude». [Consulta: 8 juny 2024].
* ↑ «Shude Wu, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 8 juny 2024].
# Zhou Peishun

Zhou Peishun (Taizhou, 8 de març de 1962) és un aixecador de peses xinès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla de plata en la categoria del pes mosca del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món d'halterofília de 1984.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Zhou Peishun». [Consulta: 12 gener 2023].