OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Margarida del Pla

Santa Margarida del Pla és una obra del municipi de Castellgalí (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Localització

L'edifici se situa en una vall entre el Talló i el serrat de la Llangotera, per aquesta mateixa vall circula esporàdicament el torrent de la Casa Nova.
L'església domina la petita esplanada adjacent que comparteix amb cal Borrós i se situa uns metres al nord de cal Ponç.

## Descripció

Església de planta rectangular de la que només es conserven els murs laterals, la façana i la capçalera. Al segle xviii s'allargà la nau, s'aixecà el sostre i es decorà l'interior amb motllures barroques de les quals avui se'n conserva la part d'on arrencava la volta. Hi ha restes d'un campanar d'espadanya, de les escales del cor i es manté en peu la sagristia. També s'hi poden veure els forats d'un retaule a la paret de l'altar major. Té edificis situats al seu entorn que podrien respondre a una casa ermitana. Aquest edifici té volta d'arc de pedra, un forn de pa i una cuina.

## Història

L'església apareix citada el 1225. Acollí un petit priorat de donades a la regla de Sant Agustí. El 1772 (inscripció a la llinda de la porta de la sagristia) es canvià l'estructura primitiva. El 1936 fou profanada i el 1958 se n'ensorrà la volta.

## Festivitats

El tercer diumenge de cada mes d'octubre s'hi celebra l'aplec de Santa Margarida, una festivitat organitzada pel museu de Castellgalí durant la qual es realitzen diverses activitats a l'entorn de l'ermita (com un dinar, actuacions, una missa i jocs de cucanya) i se'n fa repicar la campana. L'edició d'enguany era la 32ª.

## Referències

* ↑ «Cal Borrós | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 21 octubre 2022].
* 1 2 «Santa Margarida del Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
* ↑ «Programa de l'aplec de Santa Margarida 2021». [Consulta: 12 desembre 2021].
# Mikhaïl Antípov

Mikhaïl Aleksàndrovitx Antípov (en rus: Михаи́л Алекса́ндрович Анти́пов; el 10 de juny de 1997) és un jugador d'escacs rus que té el títol de Gran Mestre des de 2013.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2615 punts, cosa que en feia el jugador número 34 de Rússia. El seu màxim Elo va ser de 2626 punts, a la llista del juliol de 2018.

## Resultats destacats en competició

El 2007 fou subcampió d'Europa Sub10 darrere de Kiril Alekséienko, i obtingué el títol de Mestre Candidat quan fou subcampió del món Sub10 per darrere de Tong Sen Wang. El 2009 fou cinquè al Campionat del món Sub 12 amb 8 punts d'11. El 2011 aconseguí el títol de Mestre Internacional, i feu 6½ punts de 9 al Campionat d'Europa Sub14 i 5½ punts de 9 al Memorial Txigorin davant de 6 GM i un MI.
El setembre de 2015 fou campió del món juvenil amb 10 punts de 13, empatat amb punts amb Jan-Krzysztof Duda però per davant per un estret marge.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Mikhaïl Antípov» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 22 gener 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ Evolució Elo de Mikhaïl Antípov «FIDE» (en anglès). [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «Antipov and Buksa are 2015 World Junior Champions». chessdom.com. [Consulta: 22 gener 2016]. (anglès)
* ↑ «FIDE World Junior U20 Championship (Open)». chess-results.com. [Consulta: 22 gener 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mikhaïl Antípov a OlimpBase «olimpbase.org». [Consulta: 22 gener 2016].
# Salvador Guerra Rivera

Salvador Guerra Rivera (Marbella, 10 d'octubre de 2002), és un jugador d'escacs espanyol que té el títol de Mestre de la FIDE des de 2016.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'agost de 2016, hi tenia un Elo de 2285 punts, cosa que en feia el jugador número 276 (en actiu) de l'estat espanyol, i el 2n sub-14 de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2285 punts, a la llista d'agost de 2016.

## Resultats destacats en competició

El juliol de 2016 fou 1r-4t (tercer en el desempat) amb 7½ punts de 9 en el campionat d'Espanya Sots-14 i campió d'Espanya Sots-16 destacat amb 7½ punts de 9. L'agost de 2016, a Praga (Txèquia), fou campió d'Europa Sots-14 amb 7½ punts de 9.

## Referències

* ↑ «Entrevista a Salvador Guerra». [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Espanya"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de José Fernando Cuenca Jiménez «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-09-11. [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ «Campeonato de España sub14». info64.org. [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ «Campeonato de España sub16». info64.org. [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ «European Youth Chess Championship 2016». chessdom.com. [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ «European Youth Chess Championship B8 Prague 2016». http://chess-results.com.+[Consulta: 29 agost 2016].

## Enllaços externs

* Salvador Guerra Rivera a 365Chess.com
# Santosh Gujrathi Vidit

Santosh Gujrathi Vidit (24 d'octubre de 1994) és un jugador d'escacs indi que té el títol de Gran Mestre des del 2013.
A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2021, hi tenia un Elo de 2727 punts, cosa que en feia el jugador número 2 (en actiu) de l'Índia, i el número 23 del rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2727 punts, a la llista del setembre de 2021.

## Resultats destacats en competició

El 2008 fou campió del món Sub14 a Vũng Tàu (Vietnam). Un any després, el 2009 Antalya (Turquia) fou subcampió del món Sub16 (el campió fou A. R. Saleh Salem).
El 2015 fou 3r-5è (quart en el desempat) al Campionat Continental de l'Àsia empatat amb 6 punts de 9 amb S.P. Sethuraman i Zhou Jianchao. Aquest resultat li valgué la classificació per a participar en la Copa del Món de 2015 on fou eliminat a la primera ronda per Lázaro Bruzón Batista.
El juliol de 2016 fou campió de l'Obert Lake Sevan a Armènia amb 6 punts de 9, els mateios punts que Vladislav Artémiev però amb millor desempat.
L'octubre de 2019 fou dotzè al fort Gran Torneig Suís de la FIDE de 2019 a l'Illa de Man (el campió fou Wang Hao).
El febrer de 2020 va competir al Festival Internacional d'Escacs de Praga, un torneig round-robin de categoria XIX amb deu jugadors. Després d'empatar al primer lloc amb altres quatre jugadors, amb 5/9, fou derrotat 2–0 el desempat a ràpides contra Alireza Firouzja, i acabà per tant en segon lloc.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Santosh Gujrathi Vidit» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Índia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 2 novembre 2021].
* ↑ «Evolució Elo de Santosh Gujrathi Vidit» (en anglès). FIDE consulta= 2 de novembre de 2021.
* ↑ «WORLD YOUTH CHESS CHAMPIONSHIP 2009 (16)». [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Asian Continental Chess Championship 2015». chess-results.com. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Lake Sevan: Santosh Gujrathi Vidit wins». chessbase.com. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Resultats del Torneig Grand Swiss 2019». chess-results.com. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ «Prague Masters: Firouzja wins 1st supertournament», 21-02-2020.
# Leif Øgaard

Leif Øgaard (nascut el 5 de gener de 1952) és un jugador d'escacs noruec. Fou el novè noruec que aconseguí el títol de Gran Mestre.
A la llista d'Elo de la FIDE del febrer de 2022, hi tenia un Elo de 2356 punts, cosa que en feia el jugador número 29 (en actiu) de Noruega. El seu màxim Elo va ser de 2419 punts, a la llista de l'octubre de 2007.

## Resultats destacats en competició

Øgaard ha guanyat el Campionat de Noruega d'escacs cinc vegades, els anys 1974, 1975, 1979, 1985 i 1993. Va obtenir el títol de Mestre Internacional el 1974. El 1981 i el 1982, Øgaard va guanyar dos tornejos a Gausdal, cadascun dels quals li va donar una norma de GM. La seva tercera i última norma de GM va ser guanyada al campionat d'escacs per equips noruec el 2006-2007, i va esdevenir així la primera persona en fer dues normes de GM amb una diferència de 25 anys, així com un dels jugadors més grans en ser guardonat amb el títol de Gran Mestre. El títol de GM va ser finalment aprovat a la reunió de la junta presidencial de la FIDE a Tallinn del 22 al 24 de juny de 2007. Øgaard és membre del club d'escacsOslo Schackselskap.

## Referències

* 1 2 3 «Nota biogràfica de Leif Øgaard» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Noruega"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Evolució Elo de Torbjørn Leif Øgaard «FIDE» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2021].
* ↑ «Rune Djurhuus gallery of Norway's grandmasters». Arxivat de l'original el 2008-05-30. [Consulta: 8 desembre 2021].
* ↑ Titles awarded at the Presidential Board Meeting in Tallinn, Estonia Arxivat 2007-07-13 a Wayback Machine. FIDE's website. Consultat 26 juny 2007

## Enllaços externs

* Llista de guanyadors del Campionat de Noruega d'escacs
# Arturo Vidarte Morales

Arturo Vidarte Morales (Lima, 20 de maig de 1967) és un jugador d'escacs català que té el títol de Mestre Internacional. Ha format part durant molts anys de la Unió Escacs Montcada, tant com a jugador com directiu i organitzador de l'Obert Internacional Ciutat de Montcada.
A la llista d'Elo de la FIDE del març de 2022, hi tenia un Elo de 2307 punts, cosa que en feia el jugador número 15 (en actiu) del Perú. El seu màxim Elo va ser de 2455 punts, a la llista del juliol de 1998.

## Resultats destacats en competició

El 1996 es va proclamar campió de Catalunya. El juliol de 2007 fou subcampió de l'Obert de Torredembarra amb 7 punts de 9, els mateixos punts que Filemón Cruz Lima però amb pitjor desempat. També guanyà el Torneig Clàssic Internacional de Sant Martí l'any 2012 i aconseguí tres subcampionats a l'Obert Internacional Actiu de Vallfogona de Balaguer en els anys 1995, 1999 i 2013.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Arturo Vidarte Morales» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 14 abril 2016].
* 1 2 «Biografia». enciclopedia.cat. [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ «Fitxa d'Arturo Vidarte Morales» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Arturo Vidarte Morales «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-04-24. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ «IX Open Internacional Escacs Torredembarra». http://chess-results.com.+[Consulta: 5 juliol 2016].
# Mikhailo Oleksienko

Mikhailo Oleksienko (ucraïnès:Михайло Олексієнко; 30 de setembre de 1986), és un jugador d'escacs ucraïnès, que té el títol de Gran Mestre Internacional des de 2005.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2584 punts, cosa que en feia el jugador número 22 (en actiu) d'Ucraïna, i el 277è millor jugador del món. El seu màxim Elo va ser de 2643 punts, a la llista de gener de 2015.

## Resultats destacats en competició

El 2013 fou 1r-2n a l'Obert de Txèquia empatat amb Liviu-Dieter Nisipeanu. El mateix any fou 1r-4t (tercer en el desempat) a l'Festival d'Abu Dhabi amb 6½ punts de 9 (el campió fou Igor Kurnosov).
El febrer de 2014 fou 1r-3r (tercer en el desempat) al Memorial David Bronstein jugat a Minsk (Belarús) amb 7 punts de 9, empatat al capdavant amb Baadur Jobava i Serhí Fedortxuk.
El 2015, guanyà el Memorial Karen Asrian jugat a Djermuk (Armènia) amb 7 punts de 9, empatat de punts amb Anton Kórobov i Samvel Ter-Sahakyan però amb milor desempat.
El 2016 es va proclamar campió d'Ucraïna, a Rivne.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Mikhailo Oleksienko» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 setembre 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Ucraïna"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Mikhailo Oleksienko «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-09-27. [Consulta: 25 setembre 2016].
* ↑ «Nota biogràfica de Babu M.R. Lalith» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 setembre 2016].
* ↑ «Kurnosov wins 20th Abu Dhabi Chess Festival 2013». chessbase.com. [Consulta: 25 setembre 2016]. (anglès)
* ↑ «Three winners in Minsk». chessbase.com. [Consulta: 25 setembre 2016].
* ↑ «Oleksiyenko, Korobov and Ter-Sahakyan joint winners of 8th Karen Asrian Memorial». chessdom.com. [Consulta: 25 setembre 2016].
# Yona Kosashvili

Yona Kosashvili (hebreu: יונה קוסאשווילי‎; 3 de juliol de 1970) és un metge cirurgià i jugador d'escacs israelià. Nascut a Tbilisi, Geòrgia, es va traslladar a Israel quan era petit. Kosashvili és una de les poques persones del món que ha obtingut el títol de doctor en medicina i també el de Gran Mestre d'escacs. És un cirurgià ortopèdic especialitzat en una varietat de procediments, com ara l'artroscòpia i reemplaçament total d'articulacions. Kosashvili va ser cap del departament d'ortopèdia del Centre Mèdic Kaplan a Rehovot, Israel, i actualment és cap del departament d'ortopèdia de l'Hospital Beilinson de Pétah Tiqvà, Israel. El doctor Kosashvili participa activament en l'àmbit acadèmic gràcies al seu paper com a instructor clínic de cirurgia ortopèdica a la Universitat de Tel-Aviv. A despit que mai ha jugat als escacs professionalment, ha obtingut el títol de Gran Mestre, i el 1995 va ocupar el lloc 93 del món.

## Entrenament i gestió d'escacs

A més de competir activament, Yona va ser el capità i entrenador de l'equip júnior israelià el 1993. Un dels seus alumnes va guanyar el Campionat del món júnior sub 14 el 1992, mentre que un altre estudiant seu va obtenir el segon lloc al Campionat del món sub 12.
Abans de començar el seu servei militar, va publicar un llibre per a entrenadors d'escacs que va ser adoptat per la Federació Israeliana d'Escacs com a guia oficial d'entrenadors. El 1995, va ser el director gerent del Campionat d'Europa d'escacs juvenil.

## Vida personal

El 1999, Kosashvili es va casar amb la Mestra Internacional Zsófia Polgár i tenen dos fills, Alon i Yoav. Tota la família va emigrar posteriorment a Toronto, Canadà, però cap al 2012 es van traslladar de nou a Israel. Altres jugadors d'escacs famosos de la família són les Grans Mestres Zsuzsa Polgár i Judit Polgár.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* Biografia al lloc web oficial de Sofia Polgar
# Empar Ferràndiz i Carbonell

Empar Ferràndiz i Carbonell (24 de maig de 1891 - Barcelona, Novembre de 1975) fou una actriu catalana, activitat que va desenvolupar en companyies i teatres a les dècades del 10, 20 i 30 del segle xx. Va estar casada amb el també actor Lluís Teixidor i Castells. El seu germà Francesc Ferràndiz també va ser actor.

## Trajectòria artística

* 1910, 25 de juny. En el paper de Clara a l'obra Petit i Pataud S en C, original de Maurice Hennequin i Pierre Veber. Estrenada al teatre Nou del Paral·lel barceloní.
* 1910, 3 de desembre. En el paper de Lulú a l'obra Miqueta i sa mare, comèdia en tres actes, original de Gaston Armand de Caillavet i de Robert de Flers, estrenada al teatre Principal de Barcelona.
* 1923, 10 d'octubre. En el paper de Rosa a l'obra Les veus de la terra de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1926, 17 de desembre. En el paper d'Elena a l'obra La llar apagada d'Ignasi Iglésias. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona.
* 1930. Quina llàstima de xicot, original d'Avel·lí Artís. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1931, 7 d'octubre. En el paper de Gertrudis a l'obra L'hostal de la Glòria, original de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1931, 17 de desembre. En el paper de Marquesa de Valldeneu a l'obra La morena de Collblanc de Gastó A. Màntua. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1936, 11 de gener. En el paper de La mare en l'obra Despertar de Sebastià Juan Arbó. Estrenada al Foment Autonomista Català per part del Quadre Escènic "Mossèn Cinto" sota la direcció d'Andreu Guixer.

## Referències

* ↑ Registre de defunció de l'Ajuntament de Barcelona, tom 256, plana 503, inscripció del 25 de novembre de 1971.
* ↑ «esquela d'Empar Ferrandiz i Carbonell». La Vanguardia, 25-11-1975, pàg. 38.
# Nieves García Vicente

Nieves García Vicente (Madrid, 23 de juliol de 1955, és una jugadora d'escacs espanyola, que té el títol de Mestre Internacional Femení.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2167 punts, cosa que en feia la jugadora número 713 (en actiu) de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2275 punts, a la llista de juliol de 1996 (posició 7138 al rànquing mundial absolut).

## Resultats destacats en competició

Ha estat onze vegades campiona femenina d'Espanya, els anys 1975, 1977, 1978, 1981, 1982, 1984, 1992, 1993, 1996, 1998 i 2003, i subcampiona en sis ocasions, els anys 1976, 1986, 1988, 1990, 2000 i 2007.
Va participar representant a Espanya en les Olimpíades d'escacs en quinze ocasions, en els anys 1974, 1976, 1978, 1980, 1982, 1984, 1986, 1988, 1990, 1992, 1994, 1996, 1998, 2000 i 2004, aconseguint l'any 1976, a Haifa, la medalla de bronze per equips i la medalla de d'argent individual en el segon tauler i al Campionat d'Europa d'escacs per equips en quatre ocasions, en els anys 1992, 1999, 2001 i 2003, aconseguint l'any 2003, a Plòvdiv, la medalla de bronze individual en el tauler reserva. Es va classificar dues vegades per als torneigs interzonals, classificatoris per al Campionat del món d'escacs femení, l'any 1979 a Alacant, va acabar 9/18, i el 1982 a Tbilisi va acabar en 4/15.
Ha escrit el llibre Enseñanzas básicas de ajedrez, editorial La casa del ajedrez, ISBN 9788492361243, any 2000.

## Notes i referències

* ↑ «Biografia de Nieves García». La Tabla de Flandes. [Consulta: 27 desembre 2021].
* 1 2 «Nota biogràfica de Nieves García Vicente» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 15 gener 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes femenines per federació: Espanya"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Nieves García Vicente «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-03-03. [Consulta: 27 febrer 2014].
* ↑ «Historial de campiones d'Espanya d'escacs» (en castellà). Federació Espanyola d'Escacs. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 15 gener 2014].
* ↑ «Fitxa de Nieves García Vicente» (en anglès). olimpbase.
* ↑ «Fitxa de Nieves García Vicente» (en anglès). olimpbase.
* ↑ Torneig interzonal femení de 1979 (anglès)
* ↑ Torneig interzonal femení de 1982 (anglès)
# Petr Velička

Petr Velička, nascut el 26 de febrer de 1967, és un jugador d'escacs txec que té el títol de Gran Mestre Internacional des de 2007.
A la llista d'Elo de la FIDE del maig de 2021, hi tenia un Elo de 2408 punts, cosa que en feia el jugador número 43 (en actiu) de Txèquia. El seu màxim Elo va ser de 2519 punts, a la llista d'octubre de 2007 (posició 319 al rànquing mundial).
El 2010 fou campió del XX Obert Pobla de Lillet, amb 7 punts de 9.

## Notes i referències

* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Txèquia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Petr Velička «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 5 juliol 2015].
* ↑ «Resum resultats XX Obert Pobla de Lillet». chess-results.com. [Consulta: 5 juliol 2015].
# Andrei Barixpolets

Andrei Barixpolets (en ucraïnès: Андрій Вадимович Боришполець); Kíiv, 16 de gener de 1991) és un jugador d'escacs ucraïnès, que té el títol de Gran Mestre des del 2013.
A la llista d'Elo de la FIDE del juliol de 2016, hi tenia un Elo de 2551 punts, cosa que en feia el jugador número 33 (en actiu) d'Ucraïna. El seu màxim Elo va ser de 2566 punts, a la llista del desembre de 2014.

## Resultats destacats en competició

El gener de 2013 guanyà el 13è Torneig internacional de Parsvnath després de derrotar a la desena ronda el GM Chakkravarthy Deepan, aconseguint 8 punts de 10 partides i superant en el desempat a Ivan Popov i Alberto David.
El juliol de 2016 fou subcampió del XXXVIè Obert Vila de Benasc amb 8½ punts de 10 partides (el campió fou Krishnan Sasikiran).

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Andrei Barixpolets» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Ucraïna"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Andrei Barixpolets «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ «Andrey Baryshpolets wins Parsvnath Chess Tournament». chessdom.com. [Consulta: 14 juliol 2016]. (anglès)
* ↑ «Andrey Baryshpolets won the 13th Parsvanth International Grandmasters Chess Tournament». jagranjosh.com. [Consulta: 14 juliol 2016]. (anglès)
* ↑ «Resum resultats XXVI Obert». chess-results.com. [Consulta: 17 juliol 2016].
# Mònica Antich López

Mònica Antich López (Granollers, Vallès Oriental, 31 d'agost de 1966), és una nedadora de natació sincronitzada catalana, ja retirada.
Formada al Club Natació Granollers, aconseguí els èxits més rellevants al Club Natació Kallipolis. Participà en categoria júnior en el Campionat d'Europa de Berna (1980) i en el d'Innsbruck (1982). Ja en categoria sènior prengué part en el Campionat d'Europa de Roma (1983) i el de Sofia (1985).
Va participar en els Jocs Olímpics de Los Angeles de 1984, els primers en què la sincronitzada era una disciplina homologada, en la prova de figures i duet, aquesta última acompanyada d'Anna Tarrés. En els Campionats d'Espanya d'estiu i d'hivern, entre els mateixos anys, aconseguí tres medalles d'or per equips, quatre en duets, dues en solo i dues en figures, dues medalles de plata per equips, una en duet i dues en figures, i tres medalles de bronze en solo i una en figures. En el Campionat de Catalunya guanyà la medalla d'or en duet, solo i figures (1986) i la d'or per equips (1987). Destacà en la Lliga de figures entre el 1983 i el 1987.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 28 abril 2021].
* ↑ «Mónica Antich Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 abril 2020. [Consulta: 18 novembre 2014].
* ↑ «Ocho españoles ilusionados, en las pruebas de natación de los Juegos». El País, 21-07-1984 [Consulta: 28 abril 2021].
* ↑ Gavala González, Juan. «El origen de la natación sincronizada en España». Universidad Pablo de Olavide. [Consulta: 28 abril 2021].

## Enllaços externs

* Mònica Antich a la Gran Enciclopèdia Catalana
# Siegfried Lerdon

Siegfried Lerdon (Frankfurt del Main, 8 d'agost de 1905 - Frankfurt del Main, 9 d'octubre de 1964) va ser un tirador d'esgrima alemany que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on disputà tres proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla de bronze en la prova del floret per equips, mentre en la prova d'espasa per equips fou quart i en la d'espasa individual quedà eliminat en semifinals.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat internacional d'esgrima de 1935 i tres campionats nacionals d'espasa (1938, 1939 i 1942).

## Referències

* 1 2 «Siegfried Lerdon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 16 juliol 2019].