OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacinto Antón

Jacinto Antón (Barcelona, 1957) és un periodista català. Llicenciat en periodisme i en interpretació per l'Institut del Teatre, va treballar un temps a les ordres de Lluís Pasqual. Durant els anys 90 va començar a treballar a la secció de cultura d'El País. El 2009 va guanyar el Premi Nacional de Periodisme Cultural que concedeix el Ministeri de Cultura d'Espanya. És autor de Pilotos, caimanes y otras aventuras extraordinarias (RBA, 2009). Presenta el programa de TVE El reportero de la Historia.

## Referències

* ↑ «Jacinto Antón». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Joan Parera i Reinés

Joan Parera i Reinés (Esparreguera, Baix Llobregat, 24 de juny de 1893 - Sabadell, Vallès Occidental, 11 d'octubre de 1970) fou un violinista i compositor de sardanes.
Estudià solfeig i violí amb Feliu Monné, a Esparreguera, i més tard al Conservatori del Liceu, de Barcelona. Va actuar en nombroses agrupacions musicals i va ser considerat un gran violinista, conegut pel "Rossinyol del violí". En el camp de la sardana, va actuar com a trombó i fiscorn amb la Cobla Molins, de Sabadell. Les seves composicions anaven signades amb el pseudònim Àngelus, que adoptà, segurament, perquè la seva dona es deia Àngela.
Va escriure cinc sardanes la dècada de 1940.

## Referències

* ↑ Riera i Vinyes, Carles; Serracant i Clermont, Josep Maria; Ventura i Salarich, Josep. Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla. Som, 2002.

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Joan Parets Serra

Joan Parets i Serra (Santa Maria del Camí, 1940 — Palma, 13 de juliol de 2021) fou un prevere i musicòleg mallorquí.
Nascut a Santa Maria, a l'hostal de Can Mig, fou germà del missioner Miquel Parets. Estudià al seminari conciliar de Sant Pere de Ciutat. Fou ordenat prevere el 1967. Vicari de Bunyola (1967-1974). Fundà la coral polifònica de Bunyola (1967), la revista "Es Castellet" (1968) i el Centre de Recerca i Documentació Històrico-Musical de Mallorca (1984). Després de Bunyola exercí de vicari de la parròquia de Sant Josep Obrer de Ciutat (1974-1975) i passà a Lima (Perú) (1975-1981). També fou rector de Crist Rei a Inca (1981-1984) i de Lloseta (1984-1987). El 1987 retornà al Perú, on residí fins al 1989. Al seu retorn, fou rector de Sineu i, després, de Campanet i Moscari. Des de 1990 fou president de la Comissió Diocesana de Música Sagrada.
El novembre del 2009 la Fundació ACA, de Búger, el premià per la trajectòria com a documentalista musical i pel seu treball per a la recuperació del patrimoni musical de les Illes Balears.

## Obres

* La opera en Mallorca. Siglo XIX. Palma: Luis Ripoll Editor, 1982.
* Breu història musical de les Illes Balears. Amb Joan Thomàs i Sabater. Inca, 1982.- "Col. Ximbellí".
* Els ministrils i els tamborers de la sala. Amb Xavier Carbonell Castell, Gabriel Massot i Muntaner i Pere Estelrich i Massutí. Palma: Imagen 70. 1993.
* Apunts sobre el fet musical a Manacor. Manacor: Patronat de l'Escola Municipal de Mallorquí, 1997. 84-88256-16-7
* Balearica: bibliografia de la música impresa de compositors balears, de tema balear o editada a les Illes Balears, 1506-1996. Amb Jaume Bover Pujol. Palma: Miquel Font, 2002. ISBN 84-7967-090-8.
* Notes per a la Història de la Música a Mallorca. 2 volums. Amb Ramon Rosselló i Vaquer. Palma: Centre de Recerca i Documentació Històrico-musical de Mallorca, 2003-2004.
* Isaac Albéniz a Mallorca. Amb Antoni Mir i Marquès. Campos: Ed. Roig i Montserrat. 2004.

## Referències

* ↑ «Enyorarem Joan Parets». Diario de Mallorca, 13-07-2021. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Parets Serra, Joan». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 12. Palma: Promomallorca, p. 360. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «ACA homenatja la tasca de Joan Parets i Serra». Diari Balears, 15-11-2009. Arxivat de l'original el 2018-03-18 [Consulta: 18 març 2018].
# Jasper (Arkansas)

Jasper és una població del comtat de Newton a l'estat d'Arkansas (Estats Units). Segons el cens del 2000 tenia 498 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jasper tenia 498 habitants, 231 habitatges, i 115 famílies. La densitat de població era de 362,8 habitants/km².
Dels 231 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,5% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 49,8% no eren unitats familiars. En el 48,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 18,7% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 31,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 63,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 13.556 $ i la renda mediana per família de 26.668 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.458 $ mentre que les dones 16.786 $. La renda per capita de la població era de 13.557 $. Entorn del 25,9% de les famílies i el 31,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Jasper (Arkansas)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jasper». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jasper». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# John C. Polanyi

John Charles Polanyi (en hongarès: Polányi János) (Berlín, Alemanya 1929) és un químic canadenc, d'origen hongarès, guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1986.

## Biografia

Va néixer el 23 de gener de 1929 a la ciutat alemanya de Berlín, fill del químic hongarès Michael Polanyi. L'any 1933 la família va traslladar-se a Anglaterra, on va estudiar química a la Universitat de Cambridge i es va doctorar el 1952. Aquell mateix any emigrà al Canadà, on treballà al National Research Council of Canada d'Ottawa, i posteriorment a les universitats de Princeton i Toronto, d'on és professor de química des de 1956.

## Recerca científica

Després de realitzar investigacions en luminescència química infraroja, radiació que emeten les molècules quan les seves rotacions i vibracions internes s'alenteixen. L'anàlisi d'aquestes radiacions subministra informació detallada de la distribució d'energia en els elements químics, i la relació d'aquesta distribució amb els detalls de les seqüències de fenòmens que ocorren durant les reaccions.
L'any 1986 fou guardonat, juntament amb els químics nord-americans Dudley R. Herschbach i Yuan T. Lee, amb el Premi Nobel de Química pel desenvolupament de la dinàmica de processos químics elementals.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Química 1986 (anglès)
# Jaya Vira

Jaya Vira o Jayawira Astana fou rei de Senkadagala (Kandy) del 1511 al 1551. Era fill de Senasammata Wikramabahu al que va succeir a la seva mort.
Jaya Vira Astana es va casar amb una princesa de la noble família dels Kiravelle amb la que va tenir dos fills: Karaliayadda o Karalliayadde Kumara Bandara i una princesa la qual es va casar amb Dharmapala, rei de Kotte (1551-1597)
La primera esposa de Jaya Vira es va morir i aquest es va tornar a casar amb una princesa del clan Gampola, el que era contrari al protocol acceptat pel matrimoni; amb aquesta princesa hauria tingut almenys un fill doncs sembla que el seu fill Karalliayadde es va enfrontar amb el seu pare i el va enderrocar a causa que aquest afavoria al fill del segon matrimoni.
El 1521 va facilitar un exèrcit a Mayadunne gràcies al qual, juntament amb els seus germans Bhuvaneka Bahu VII i Para Raja Singha (Rayigam Bandara), van posar fi al regnat del seu pare Vijayabahu VII. Es va produir un repartiment del regne i Mayadunne va obtenir el territori de Sitawaka, situat a l'oest dels territoris de Jaya Vira
El 1547 els portuguesos van avançar cap a Uda Rata, però allí van trobar una forta oposició i els portuguesos foren rebutjats i van haver de fugir abandonant el seu equipament (que van cremar). Els singalesos van perseguir als fugitius i al arribar al regne de Sitawaka (governat per Mayadunne) ja la meitat havien estat morts i tots els que quedaven estaven ferits. Mayadunne va aprofitar la situació, va ajudar els portuguesos i va influir en Barreto contra Bhuvaneka Bahu VII, al que va acusar de col·laborar amb Uda Rata en els recents esdeveniments.

## Bibliografia

* Who was Senarath? A Response
* Ceylon and the portuguese 1505 - 1658, per P.E. Pieris assistit per R.B. Naish, American Ceylon Mission Press, Tellipppalai, Ceylon.
# Jerome Kagan

Jerome Kagan (Newark, 25 de febrer de 1929 - Chapel Hill, 10 de maig de 2021) va ser un psicòleg estatunidenc famós per les seves aportacions a la formació de la personalitat, per les quals ha estat catalogat entre els psicòlegs més importants del segle xx.
Destaca el component biològic de certs trets del caràcter, que sorgeixen a la infància i es mantenen al llarg del temps, així com la capacitat d'adaptació dels nens a circumstàncies adverses (el que més tard formaria part del concepte de resiliència). Va fer recerca sobre la intraversió en les persones de diferents cultures i com aquesta afecta a la conducta general. Aquesta sorgiria de la por infantil, en les seves diverses manifestacions.

## Referències

* ↑ Haggbloom, S.J. et al. (2002). The 100 Most Eminent Psychologists of the 20th Century. Review of General Psychology. Vol. 6, No. 2, 139–15
# Joan Salvà i Caldés

Joan Salvà i Caldés (15 d'abril de 1954, Llucmajor, Mallorca) és un mestre d'escola i biògraf de Pere Sastre Obrador.
Salvà es diplomà en Educació General Bàsica, especialitats de Ciències i Educació Infantil. També realitzà cursos d'enginyeria industrial mecànica. S'ha dedicat a l'ensenyament des de l'any 1980. Ha estat director de l'antiga escola de s'Arenal de Palma durant quinze anys i després del CEIP Els Tamarells, de s'Arenal de Llucmajor. Finalitzà la seva tasca docent com a professor de matemàtiques en el primer cicle de secundària de l'IES s'Arenal.
La seva curiositat científica l'ha duit a cercar, remoure i rescatar de l'oblit la personalitat de Pere Sastre, conegut com a Pere de Son Gall. Ha dedicat anys a la investigació i recerca dels documents que sobre la seva vida i el projecte de cometagiroavió. Joan Salvà ha fet conferències de divulgació i ha col·laborat en molts reportatges de televisió sobre aquest personatge singular, així com en publicacions locals. Ha publicat el llibre:

## Referències

* 1 2 «Joan Salvà Caldés». Consell de Mallorca. [Consulta: 14 novembre 2017].
# Josep Riera i Puntí

Josep Riera i Puntí (Sant Martí de Provençals, 8 de novembre de 1885 - Reus, Baix Camp, 5 de novembre de 1949) fou un polític català, diputat a Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Josep Riera va néixer al carrer Major Taulat de Sant Martí de Provençals, encara vila independent, fill de Josep Riera i Padrisa i de Maria Puntí i Costa, quart d'entre els fills. La seva família eren industrials originaris d'Osona, arribats a Sant Martí quan l'avi matern Segimon Puntí va obrir una fàbrica en aquesta població. Josep estudià química a Mülhausen a Grenoble i del 1910 al 1915 va viure a Buenos Aires, on treballà per a l'empresa alemanya Agfa i fou president del Casal Català de Buenos Aires. A Buenos Aires es va casar amb una catalana de família establerta a la ciutat, Remei Segura i Gosch.
El 1916 tornà a Catalunya i treballà a la fàbrica Cros. El 1920 fou nomenat secretari de propaganda de la Unió Catalanista, participà en la Conferència Nacional Catalana de 1922; va donar suport Acció Catalana a les eleccions generals espanyoles de 1923 i fou un dels signataris el 1923 del primer pacte Galeusca. També milità al CADCI i fou secretari de foment de l'Associació Protectora de l'Ensenyança Catalana.
A les eleccions generals espanyoles de 1931 fou elegit diputat a corts per ERC i el 1934 fou president de l'Agrupació de Catalans d'Amèrica per a mantenir una relació més estreta amb els casals catalans a Amèrica. També va impulsar el Comitè Català d'Amics d'Andorra. Es presentà novament a les eleccions generals espanyoles de 1933, però no sortí escollit.
Durant la guerra civil espanyola treballà amb els Jurats Mixtos de Treball i per al Comissariat de Propaganda de la Generalitat de Catalunya, on es dedicà a les relacions amb els catalans de l'estranger i a l'assistència d'infants refugiats. Des del 1937 impulsà el butlletí Butlletí per als Catalans Absents de la Pàtria. A començaments de 1939 fou membre del Comissió Central d'Ajut als Evacuats Catalans.
Un cop acabada la guerra s'amagà a una casa a la Bonanova, però fou detingut el 1941 i condemnat a sis anys i un dia de presó. Passà quinze mesos pres al castell de Montjuïc, d'on fou alliberat a causa d'una greu malaltia. i fou ingressat a l'Institut Pere Mata de Reus, on va morir.
Era renebot del missioner vigatà Segimon Riera (1821-1864) que morí a les Illes Filipines.

## Referències

* 1 2 Palomas i Moncholí, Joan. «Biografia Josep Riera i Puntí». Memòria Esquerra. [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ Al padró de Sant Gervasi de 1890 apareixen els germans (edat entre parèntesis) següents: Segimon (22), Consol (14), Isidre (12), Josep (4), Joan (2) i Lluïs (1).

## Enllaços externs

* Josep Riera i Puntí a la Fundació Josep Irla
* «Josep Riera i Puntí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Joan de Tessalònica

Joan de Tessalònica és el nom dels següents personatges:
# Joana Gassol

Joana Gassol (Tremp, 1593 - Tremp, 1602) fou una noble humanista catalana, també coneguda com a Joana Bardaixí. El valor de la seva vida radica en el fet de la singularitat de conservar-se la vida d'una dona de finals del segle xvi.

## Biografia

Filla de Galceran Gassol i Tomassa Vedrenya. Neboda de Jeroni Gassol, secretari de Felip II i protonotari del Consell d'Aragó, i de Jaume Gassol, canonge de Tremp. Casada amb Agustí de Bardaixí, de Benavarri.
Joana Bardaixí i el seu germà Joan queden orfes de mare i pare. Després d'un cert conflicte per la tutoria, se'n fa càrrec la germana de la mare, Joana. Joan, igual que altres nois de llinatge de cavallers, amb poques rendes, és enviat a servir a la cort de Felip II, i Joana es queda amb la tia a l'espera d'un bon casament, però no és fàcil perquè el seu dot no enllamineix cap pretendent.
A mesura que passen els dies, creixen les ganes de casar-la perquè ella es manifesta amiga de bullícia i els parents tenen por que no faci un mal casament. Finalment la casen amb Agustí de Bardaixí, veí de Benavarri, agutzil virregnal a Cervera, que mor en acte de servei l'any 1593 i la deixa vídua amb 4 fills, el més gran de 10 anys: Agustinet, Isabel, Francesca i el petit que va morir temps després.
Un cop mort el marit, Joana comença un calvari per sobreviure i mantenir els seus fills en una Cervera hostil, que li fa pagar a ella l'enemistat que tenia al seu difunt marit. Mitjançant les cartes que envia al seu germà a la cort de Madrid (1593-1601) i a Valladolid (1602) sabem la lluita que va mantenir per educar-los i assegurar-los un futur.
Un cop viuda, demana per al fill el bastó d'agutzil del seu pare i poder recuperar la despesa feta per ell en servei al rei, a Cervera. Després retorna a Tremp on, sola i amb rendes precàries, només rep l'ajut del seu germà. Allà lluita per enviar el fill a la cort i casar les filles. Finalment aconsegueix que Agustinet, amb 18 anys, trobi un lloc a la cort i, veient la impossibilitat de casar les filles, fa tràmits perquè, almenys Francesca, entri a Sant Pere de les Puel·les, cosa que s'aconsegueix després de morta Joana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Joana Gassol». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia

* Serra, Eva (2007). «L'epistolari català de Joana Bardaixí», El (re)descobriment de l'edat moderna. Estudis en homenatge a Eulàlia Duran. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat.
* Serra, Eva (1987). «Els Gassol, de cavallers de Tremp a protonotaris del Consell d'Aragó». Pedralbes, 7, 43-77.
# Josep Pi Morral

Josep Pi Morral (Mollet del Vallès, Vallès Oriental, 1936 - 3 de juny de 2020) fou un excursionista, dirigent esportiu i modelista català.
Fou un dels primers socis de la delegació a Mollet del Club Muntanyenc Barcelonès (creada el 1943), que posteriorment esdevindria el Club Muntanyenc Mollet, del qual Pi en fou soci des del 1952. També fou el president de l'entitat en tres ocasions, del 1966 al 1973, del 1976 al 1980 i, finalment, del 2002 al 2006. Posteriorment, esdevingué el seu President Honorífic. No fou una persona de grans cims, tot i que va freqüentar els Pirineus i els Alps. Amb el seu company Pere Soler, recopilà un arxiu fotogràfic molt important basat en una recerca sobre les ermites de Catalunya.
Estigué molt vinculat amb la cultura molletana. Educat a Mollet, Pi va anar a escola a ca la Barcala i a l’Acadèmia Mollet i amb catorze anys va començar a treballar com a aprenent de modelista. L’any 1965, després d’haver estat cinc anys treballant a Suïssa, torna a Mollet on obre un taller de modelisme mecànica. Durant trenta-set anys de feina, destaca la participació en la realització del monument a Rafael de Casanova i el dedicat al Mil·lenari, a la rambla Nova de Mollet, en col·laboració amb l'artista molletà Cesc Bas. Fora de Mollet va fer treballs per a espais de Catalunya, Espanya i Europa, com les lletres de la plaça de la Catedral de Barcelona "BARCINO" dissenyades per Brossa, o una de les portes del Parc Güell. A la tardor de 1993, va esculpir una miniatura del Monument al Mil·lenari de Mollet en acer inoxidable fos i el van pujar fins al Pic de Bastiments (2881 m) a Núria per tal de soldar-lo i unir-lo al peu del piolet que el Club Muntanyenc té clavat allà.
L'any 2011 va ser guardonat amb la distinció cívica Per Mollet.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mor Josep Pi i Morral, President Honorífic del Club Muntanyenc Mollet El molletà va rebre la distinció cívica Per Mollet el 2011». Som Mollet, 08-06-2020 [Consulta: 16 desembre 2020].
* 1 2 «Josep Pi Morral (1936-2020)». Vèrtex. FEEC, Núm. 292, 2020, pàg. 16. ISSN: 0042-4420.
* ↑ «Mor a 84 anys l'expresident del Club Muntanyenc Josep Pi i Morral». Clicamà. Diari Digital de Mollet i el Baix Vallès, 08-06-2020. Arxivat de l'original el 15 de gener 2021 [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Valiente Bermejo, María Asunción «Escultures metàl·liques a Mollet del Vallès: materials, tècniques i curiositats». Notes, Núm. 29 (Exemplar dedicat a: L'art al carrer a Mollet), 2014, pàgs. 141-159. ISSN: 1578-6609 [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Lliurament de distincions cíviques». Ajuntament de Mollet del Vallès, 15-03-2011. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2021. [Consulta: 16 desembre 2020].
# John Francis Wade

John Francis Wade (1711 - 1786) fou un compositor anglès a qui s'atribueix l'autoria de l'himne nadalenc Adeste fideles o, si més no, de les quatre primeres estrofes. Com a catòlic seguidor de l'església de Roma, va viure exiliat a Douai, al nord de França, on va exercir de professor de llatí i d'anglès al Centre Catòlic del municipi.
# Josep Gimeno

Josep Gimeno és el nom dels següents personatges:
* Josep Gimeno i Montell més conegut com a Pep Gimeno "Botifarra" (Xàtiva, 1960), cantant valencià.
* Josep Gimeno i Capilla (Barcelona, 1933 – 2021), activista i polític veïnal.
* Josep Gimeno i Navarro (Barcelona, 1901 – 1955), poeta i futbolista català.
* Josep Gimeno (Barcelona, 1983), periodista
# John Fogerty

John Fogerty (Berkeley, Califòrnia, 28 de maig de 1945) és el líder de la famosa banda de rock and roll Creedence Clearwater Revival.
És el guitarra principal i compositor (veu) està classificat a la posició 40 de la llista dels 100 millors guitarristes de tots els temps, segons la revista Rolling Stone's l'any 2003.
John segueix sent compositor i solista, a més ha fet algunes recopilacions com solista amb temes de la seva banda anterior. Seus són grans clàssics que han fet famosos altres veus a més de la seva: Proud Mary (és famosa la versió de Tina Turner), Rockin' all over the World (és coneguda la versió de Status Quo, fins i tot Bruce Springsteen la inclou en alguns concerts).

## Guardons
### Premis

* 1998: Grammy al millor àlbum de rock
# Josep Vancells i Marquès

Josep Vancells i Marquès (la Bisbal d'Empordà, Baix Empordà, 1842 — Figueres, Alt Empordà, 1916) va ser un dramaturg, novel·lista i poeta català.
Era fill de Narcís Vancells i Marquès, procurador dels tribunals i militant carlí que formà part de la junta tradicionalista de La Bisbal.
Josep Vancells fou alfonsí i va dedicar a la reina Maria Cristina d'Habsburg-Lorena la seva novel·la Cristiana, en la qual es preava d'ésser un escriptor catòlic i de no descriure cap escena «lúbrica, naturalista o obscena». L'any 1909 va promoure la idea de dedicar al general Marina Vega, militar de l'Exèrcit del Rif, el nom de la rambla de La Bisbal, pronunciant un patriòtic discurs als habitants de Figueres.
Fou membre de la Reial Acadèmia Espanyola i de la Junta Poética Malacitana. Va rebre la benedicció del papa Pius X. Fou declarat fill predilecte de La Bisbal.

## Obra literària

teatre
* La noya del Ampurdá (1866)
* Misteris del mar (1867)
* Un casament de conveniéncia (1868)
* ¡¡Vint anys després!!
novel·la
* El duque de Ciempozuelos (1891)
* La mancha en el armiño (1893)
* Sara Rosales (1896)
Poesia
* ¡Espinas! (1881)
* ¡Mar de leva! (1897)
* Cristiana : novela de costumbres españolas (1911)

## Referències

* ↑ Josep Vancells i Marquès a Enciclopèdia.cat.
* ↑ «Necrològica». El Norte, 08-01-1897, pàg. 2.
* 1 2 Cristiana: novela de costumbres españolas, 1897.
* ↑ «En honor del general Marina». El Eco de Navarra, 03-10-1909, pàg. 1.
# Joseph Brebsom

Joseph Brebsom (Medernach, 23 de març de 1913 – Pontpierre 12 d'abril de 2005) fou un polític luxemburguès.
Membre del Partit Socialista de Luxemburg (LSPA). Brebsom va passar la major part de la seva carrera al consell comunal d'Esch-sur-Alzette. Va mantenir la posició com escabí (1965 a 1969 i 1970 a 1978) i com a alcalde de 1978 a 1990, en substitució del comunista Arthur Useldinger. Va tenir un escó a la Cambra de Diputats des de 1974.

## Referències

Càrrecs públics :
| Precedit per: Arthur Useldinger | Alcalde d'Esch-sur-Alzette 1978–1990 | Succeït per: François Schaack |
# Joseph Bréan

Joseph Bréan (Aubervilliers, 1910 - Aosta 1953) fou un sacerdot i polític valldostà. Fou canonge de la Col·legiata de Sant'Orso d'Aosta. Amic de Joseph Trèves i d'Émile Chanoux, fundà el Cercle de la Cultura Valldostana. La seva oposició al règim feixista de Benito Mussolini el van dur a col·laborar amb la Resistència italiana, raó per la qual fou condemnat a mort i hagué d'exiliar-se a Suïssa fins al final de la guerra. El 1945 participà en la fundació d'Unió Valldostana i el 1947 fou nomenat assistent diocesà. Escriví La civilisation alpestre.

## Enllaços externs

* (italià) Detalls sobre la seva vida Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.