OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galeus cadenati

Galeus cadenati és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Hàbitat

És un peix marí que viu fins als 439 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: Panamà, Colòmbia i Veneçuela.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Howe, J. i V.G. Springer, 1993. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 5: Sharks (Chondrichthyes: Selachii). Smithson. Contrib. Zool. 540:19.
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* ↑ Cervigón, F., R. Cipriani, W. Fischer, L. Garibaldi, M. Hendrickx, A.J. Lemus, R. Márquez, J.M. Poutiers, G. Robaina i B. Rodríguez, 1992. Fichas FAO de identificación de especies para los fines de la pesca. Guía de campo de las especies comerciales marinas y de aquas salobres de la costa septentrional de Sur América. FAO, Roma. 513 p. Preparado con el financiamiento de la Comisión de Comunidades Europeas y de NORAD.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Frontera entre Guinea i Sierra Leone

La frontera entre Guinea i Sierra Leone és la línia fronterera de traçat nord-sud que separa el sud i est de Guinea del nord i oest de Sierra Leone a l'Àfrica central, separant les regions guineanes de Kindia, Mamou, Faranah i Nzérékoré dels regions de Sierra Leone de Nord i Est. Té 652 km de longitud. El traçat és un arc fronterer que comença al litoral de l'oceà Atlàntic en una latitud aproximada de 9º N, longitud 13º O, que va cap al nord.est al llarg del riu Great Scarcers fins a l'extrem nord (latitud aproximada 10º N) de la frontera. A partir d'ací, pren un traçat cap a l'est d'uns 200 kns, en el qual hi ha trets rectilinis en direcció als paral·lels. A les proximitats de la longitud 11º O la frontera va cap al sud-est fins al trifini entre Guinea, Sierra Leone i Libèria.
Durant la Guerra Civil de Sierra Leone tropes guineanes van ocupar la vila de Yenga, provocant una disputa fronterera en la que ha actuat com a mitjancer la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental.

## Referències

* ↑ «Guinea». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ «Sierra Leone». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Ian Brownlie, Ian R. Burns African Boundaries: A Legal and Diplomatic Encyclopaedia, p. 321-327
* ↑ The Guinea–Sierra Leone border dispute, pambazuka.org, 3 de setembre de 2009
* ↑ «Yenga Border Dispute Sierra Leone/Guinea». Arxivat de l'original el 2018-06-26. [Consulta: 14 març 2018].
# Fílotes (filla de Nix)

En la mitologia grega, Fílotes (en grec antic Φιλότης, Filótes, "tendresa") era la personificació de la tendresa, i és considerada per Hesíode a la Teogonia una de les filles que Nix, la Nit, va engendrar per si mateixa. És germana d'Apate (l'engany), de Gera (la vellesa), i d'Eris (la discòrdia).
En els autors llatins també és filla de Nix però el seu pare és Èreb. Higini l'anomena Amicitia i Ciceró Gratia.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 203. ISBN 9788496061972.
# Franz Dölger

* Per a altres significats, vegeu «Franz Joseph Dölger».
Franz Dölger (Kleinwallstadt, 4 d'octubre del 1891 – Múnic, 5 de novembre del 1968) fou un bizantinista alemany. Les seves principals obres inclouen contribucions molt notables a l'estudi de la diplomàcia romana d'Orient i la seva feina com a redactor en cap de la revista Byzantinische Zeitschrift entre el 1931 i el 1963. Fou membre de l'Acadèmia Bavaresa de les Ciències i rebé doctorats honoris causa de les universitats d'Atenes, Tessalònica i Sofia. El 1962 fou condecorat amb l'orde Pour le Mérite.

## Referències

* ↑ Rill, B.: Dölger, Franz (1891–1968). A: Rüdiger vom Bruch i Rainer A. Müller (editors): Historikerlexikon. Von der Antike bis zum 20. Jahrhundert. Beck, Múnic 1991, ISBN 3-406-33997-2, pàg. 73 (en alemany).
# Garrí rostit

El garrí rostit, també conegut com a porcella mallorquina o porcella provençal és una preparació culinària que consisteix a rostir al forn un garrí sencer jove, concretament, en període de lactància.
En la seva versió medieval, es procedeix a treure la levada o freixura i bullir-la amb ous i pa per farcir el porc abans de posar-lo a l'ast. Depenent de la zona es posen unes o altres espècies i ingredients (alls, safrà, pebre...)
En la seva versió castellana, el garrí es cou en una cassola de fang fins que la superfície de l'animal quedi daurada i cruixent, i se serveix ben calent i acompanyat de vi negre. Aquest plat es va fer popular a les fondes castellanes al segle xvii i encara avui forma part de la cuina castellana.

## Referències

* ↑ TERMCAT (català)
* 1 2 Jaume Fàbrega. La cuina del país dels càtars: cultura i plats d'Occitània, de Gascunya a Provença. Cossetània Edicions, 2003, p. 79–. ISBN 978-84-96035-80-5.
# Fulveta de la Xina

La fulveta de la Xina (Fulvetta striaticollis) és una espècie d'ocell de la família dels paradoxornítids (paradoxornitidae), tot i que sovint encara se'l troba classificat amb els sílvids (Sylviidae). És endèmica de l'interior de la Xina. El seu hàbitat el conformen matollars temperats. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Com altres fulvetes estava classificada a la família dels timàlids (Timaliidae) dins del gènere Alcippe, però es va traslladar de gènere i família quan es va demostrar la seva proximitat genètica amb els membres del gènere Sylvia.
El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) transferí finalment el gènere Fulvetta a la la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae). Tanmateix, el Handbook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins de la família dels sílvids.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «fulveta de la Xina». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Sylviid babblers, parrotbills, white-eyes». IOC World Bird List Version 11.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 634. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Chinese Fulvetta. Fulvetta striaticollis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Collar, N.J. & Robson, Craig (2007): Family Timaliidae (Babblers). In: del Hoyo, Josep; Elliott, Andrew & Christie, D.A. (eds.): Handbook of the Birds of the World, Volume 12 (Picathartes to Tits and Chickadees): 70-291. Lynx Edicions, Barcelona.
* ↑ Cibois, Alice «Mitochondrial DNA Phylogeny of Babblers (Timaliidae)». Auk, 120, 1, 2003, pàg. 35-54. DOI: 10.1093/AUK/120.1.35. JSTOR: 41677962.
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
# Fundació de Luxemburg

La Fundació de Luxemburg (nom oficial: Fondation de Lusembourg) és una organització benèfica privada i independent que ajuda els individus i les empreses a concretar els projectes de naturalesa filantròpics, amb seu a la ciutat de Luxemburg. Va ser fundat al desembre de 2008 amb un capital inicial de 5 milions d'euros per l'Estat de Luxemburg i l'Obra d'Emergència Nacional Gran Duquessa Carlota, la seva missió és promoure el compromís filantròpic privat de donants luxemburguesos o estrangers. Els estatuts van ser aprovats el 9 de gener de 2009.

## Objectiu

Ofereix principalment dos tipus de serveis:
* La possibilitat d'allotjar sota la seva obra les fundacions constituïdes per mecenes.
* Donar consell als mecenes a la selecció, el seguiment i la consecució dels projectes.
El govern de Luxemburg volia fer l'equivalent a Luxemburg de la Fundació de França o de la Fundació Rei Balduí.

## Presidents de la Fundació

* Luc Frieden 2008 - 2014
* Pierre Gramegna 2014 - en curs

## Referències

* ↑ «Fondation de Luxembourg» (en anglès). Culture.lu. [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «Fondation de Luxembourg» (en francès). Arxivat de l'original el 2015-04-27. [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «Fondation de Luxemburg. Constitution» (PDF) (en francès), 18-12-2008. [Consulta: 9 juliol 2015].

## Enllaços externs

* «Œuvre Nationale de Secours Grande-Duchesse Charlotte» (en francès). Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 9 juliol 2015].
# Fundació d'Atenció i Suport a la Dependència i de Promoció de l'Autonomia Personal de les Illes Balears

La Fundació d'Atenció i Suport a la Dependència i de Promoció de l'Autonomia Personal és una organització sense ànim de lucre, de naturalesa fundacional, que col·labora i presta serveis amb les administracions públiques en el desenvolupament de plans, programes o projectes que tenen per objectiu l'atenció integral de les persones amb dependència. La Fundació impulsa programes d'investigació i innovació científica en el camp de les persones dependents, participa i desenvolupa els programes sociosanitaris de caràcter preventiu, de promoció, assistència i rehabilitadors.
A més, promociona el desenvolupament dels recursos sociosanitaris mitjançant accions i programes propis o amb entitats concertades i aconsegueix recursos per destinar-los a programes d'atenció, suport, investigació i innovació en matèria de dependència. Du a terme actuacions derivades de l'execució de la normativa vigent en matèria de promoció de l'autonomia personal i atenció a les persones en situació de dependència que li encarregui qualsevol institució pública de les Illes Balears.
Les actuacions principals de la Fundació són les següents:
* Gestionar de forma directa la Residència i Centre de dia Oms-San Miquel, Residència i Centre de Dia Son Güells.
* Gestionar directament de forma eficaç i àgil el Serveis de Promoció de l'Autonomia Personal de Petra (Mallorca) i Puigpunyent i Centre de dia de Llucmajor.
* Gestionar i administrar la Unitat de Trastorns Conductuals del centre SAR Can Carbonell de Marratxi.
* Construir, reformar, rehabilitar, ampliar o equipar espais per destinar-los a centre d'atenció sociosanitària i assistencial a persones amb qualsevol grau de dependència amb la col·laboració del Consorci de recursos sociosanitaris de Mallorca.
* Dur a terme activitats de promoció, prestació i gestió directa o indirecta de recursos i serveis sociosanitaris d'atenció a persones amb dependència en general.
* Promoure la formació especialitzada directament o amb col·laboració amb altres institucions en la formació de nous professionals vinculats al món de la dependència.
* Gestionar el procés de la dependència desenvolupat pel Sistema Estatal d'atenció i Suport a la Dependència (SAAD).
* Participar en la investigació en el camp de la dependència.
* Impulsar el coneixement de les tècniques i les experiències que afavoreixen la salut i la qualitat de vida de les persones dependents.
* Orientar i donar suport personalitzat en els aspectes socials i familiars per afrontar la dependència en el mateix entorn.
* Promoure la pràctica de l'esport adaptat i també qualsevol activitat d'oci i temps lliure.
* Contribuir a la sensibilització de la societat respecte al col·lectiu de persones dependents per tal d'impulsar-ne la plena integració social, perquè puguin gaudir de tots els drets que com a ciutadans els corresponen.
* Atendre i mantenir del circuit d'opinió dels usuaris i familiars.

## Enllaços externs

* Web oficial de la Fundació
* Boib en el qual hi surt reflectit la Fundació PDF
# Fumihiko Maki

Fumihiko Maki (japonès: 槇文彦) (Tòquio, 6 de setembre de 1928 - 6 de juny de 2024) va ser un arquitecte japonès.
Va estudiar arquitectura a la Universitat Nacional de Tòquio on es va diplomar l'any 1952. Posteriorment va continuar la seva formació als Estats Units d'Amèrica (EUA) realitzant un màster en arquitectura a la Cranbook Academy of Art el 1953 i completant els seus estudis a la Universitat Harvard (1954). Va romandre als EUA fins a l'any 1965 on va treballar i va col·laborar amb Skidmore, Owings and Merrill, i amb Sert Jackson and Associates.

## Referències

* ↑ «Maestro japonés, Fumihiko Maki fallece a los 95 | Sobre Arquitectura y más | Desde 1998» (en castellà). [Consulta: 19 juny 2024].
* ↑ «Fumihiko Maki (1928-2024)» (en castellà). [Consulta: 19 juny 2024].
* ↑ «Fallece el arquitecto japonés y ganador del Pritzker Fumihiko Maki a los 95 años» (en castellà), 12-06-2024. [Consulta: 19 juny 2024].
# Gabriele Kuby

Gabriele Kuby (Konstanz, Alemanya, 1944) és una escriptora i sociòloga alemanya. Graduada en sociologia a Berlín amb un mestratge a Konstanz, és una catòlica conversa i estudia les posicions ortodoxes i catòliques en referència a la sexualitat i al gènere, com demostren el seu treball The Global Sexual Revolution: The Destruction of Freedom in the Name of Freedom. Va esdevenir coneguda per la seva crítica a la moralitat de la sèrie de Harry Potter. És filla d'Erich Kuby i germana de Clemens Kuby.

## Referències

* ↑ Catholic World Report
* ↑ Decent Films on Harry Potter
* ↑ http://www.michaeljournal.org/gender.htm Arxivat 2013-09-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://postoy.sk/content/gabriele-kuby-what%E2%80%99s-next-after-fascism-and-communism-gender

## Enllaços externs

* Gabriele Kuby Arxivat 2013-06-01 a Wayback Machine.
# Gegant blau

En astronomia, es denomina gegant blau un estel de tipus espectral O o B i de classe de lluminositat III (gegants). En el diagrama Hertzsprung-Russell, aquests estels se situen en la part superior esquerra, donada la seva alta lluminositat i el seu tipus espectral.

## Característiques físiques

Els gegants blaus són estels de tipus espectral O o B molt lluminosos, que arriben a magnituds -5, -6 i fins i tot majors. Donada la seva elevada temperatura superficial -fins i tot de més de 50.000 kèlvins-, una bona part de la seva radiació s'emet en la regió ultraviolada de l'espectre electromagnètic i lluen amb un color blau, per això reben aquest nom. Es troben en una fase de curta durada, en la qual han acabat la fusió de l'hidrogen i evolucionen cap a una etapa d'expansió i refredament que els durà a convertir-se en gegants roigs. Són estels massius, la vida dels quals és molt curta -de l'ordre de desenes o centenars de milions d'anys- i la teoria actual d'evolució estel·lar prediu que, en la major part dels casos, acabaran la seva vida com a supernoves.
Donada la seva curta vida, comparada amb estels de menor massa com el Sol, sovint se'ls troba prop de nebuloses brillants o formant part d'associacions estel·lars o cúmuls oberts.
Els gegants blaus no s'han de confondre amb els supergegants blaus, com Rigel (β Orionis), ni amb els estels blaus de la seqüència principal, com Regulus (α Leonis).

## Principals gegants blaus

En la taula inferior, hi ha alguns dels gegants blaus més coneguts:
| Nom | Denominació de Bayer | Tipus espectral | Lluminositat (sols) | Temperatura (K) | Distància (anys llum) |
| Spica A | Alfa Virginis | B1 III-IV | 13.400 | 22.400 | 260 |
| Bellatrix | Gamma Orionis | B2 III | 4.000 | 21.500 | 240 |
| Hadar | Beta Centauri | B1 III | 11.200 | 22.500 | 530 |
| Murzim | Beta Canis Majoris | B1 II-III | 34.000 | 25.800 | 500 |
| | Alpha Lupi | B1.5 III | 20.000 | 21.600 | 550 |
| | Beta Lupi | B2 III | 13.600 | 22.650 | 525 |
| Alfirk | Beta Cephei | B2 IIIv | 14.600 | 26.700 | 595 |
| Alcíone | Eta Tauri | B7 IIIe | 1.400 | 13.000 | 440 |

## Vegeu també

* Evolució estel·lar
* Supergegant blau
* Gegant vermell

## Enllaços externs

* Blue giant. The Internet Encyclopedia of Science (anglès).
# Gens Grània

La gens Grània(en llatí Grania gens) va ser una gens romana d'origen plebeu. Sota la república alguns dels seus membres van arribar a rang senatorial, i sota l'imperi van tenir els més alts càrrecs militars a províncies, però mai van arribar al consolat.
La gens Grània era coneguda a Roma almenys des del temps del poeta Gai Lucili, sobre l'any 150 aC. La família, segons Ciceró, Plutarc i Juli Cèsar, sembla que s'havia establert a Puteoli.
Durant la república no feien servir cap cognom excepte, en el temps de Juli Cèsar, el de Flac (Flaccus). Però sota l'imperi van usar els cognoms Licià, Marcel, Marcià, Serè i Silvà (Licianus, Marcellus, Marcianus, Serenus i Silvanus).
Personatges notables van ser:
* Juli Grani, retòric romà.
* Quint Grani, venedor romà.
* Gneu Grani, polític romà de rang senatorial.
* Quint Grani, polític romà de rang senatorial.
* Gai Grani, poeta dramàtic romà.
* Grani, decurió romà.
* Publi Grani, mercader romà.
* Aule Grani, cavaller romà
* Quint Grani, acusador de Calpurni Pisó.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/309?rgn=full+text;view=image;q1=GraniaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Londres:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 299. ]
# Gens Fúria

La gens Fúria (en llatí: gens Furia) va ser una família romana d'origen patrici de gran antiguitat, originàriament anomenada Fúsia, modificat més tard a Fúria. Segons Titus Livi el canvi de essa a erra era freqüent com per exemple en Valerius abans Valesius.
El nom era comú a Túsculum i és possible que la gens fos originària d'aquesta ciutat igual que la gens Fúlvia amb la que de vegades es confon. El primer membre de la família que apareix a la història és Sext Furi Medul·lí l'any 488 aC, cinc anys després del tractat que Espuri Cassi Viscel·lí va fer amb els llatins, a la lliga dels quals pertanyia Túsculum.
Van utilitzar com a cognoms Aculeu, Bibaculus, Brocchus, Camillus, Crassipes, Fusus, Luscus, Medullinus, Pacilus, Philus i Purpureo. En monedes apareixen només els cognoms Brocchus, Crassipes, Philus i Purpureo. Alguns Furius van tenir càrrecs com a tribuns de la plebs, i pertanyien a altres branques, d'origen plebeu, potser descendents de lliberts o eren branques familiars esdevingudes plebees.

## Fus

D'aquesta família patrícia prové el renom romà Fus (Fusus), que feien servir les famílies dels Medul·lí (Medullinus) i els Pàcil (Pacilus), ambdues de la gens Fúria. El seu nom apareix als Fasti. Personatges amb aquest nomen van ser Marc Furi Fus, tribú amb potestat consular l'any 403 aC i Agrippa Furi Fus, tribú amb potestat consolar el 391 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 190 i 192.
# Gerald Brenan

Gerald Brenan (Sliema, 7 d'abril de 1894 - Alhaurín el Grande, 19 de gener de 1987) va ser un periodista, corresponsal de guerra, escriptor i hispanista britànic. Pertanyia al Grup de Bloomsbury. Destaquen els seus escrits sobre la Guerra Civil espanyola, de la qual va ser testimoni. El 1982 va rebre l'Excel·lentíssim Orde de l'Imperi britànic.
Manté molts paral·lelismes biogràfics amb dos escriptors britànics de la seva generació: George Orwell, John Langdon-Davies o Robert Graves. Al contrari d'aquests, que van escriure sobretot sobre Catalunya i Mallorca, Brenan ho va fer principalment sobre Andalusia. També el desmarca dels anteriors la seva imparcialitat "sorprenent", segons Paul Preston, en explicar els fets que observa i viu. Les seves obres més conegudes són The Spanish Labyrinth (1943) i South from Granada: Seven Years in an Andalusian Village (1957).

## Biografia

Va viure a la Xina i va preparar-se per a ser policia a l'Índia, però abans de poder-ho ser va esclatar la Primera Guerra mundial i va anar a lluitar al front francès contra els alemanys. L'any 1919 va anar a Granada, on hi va tornar a temporades durant els anys vint. El 1929 va anar a Sevilla, el 1933 a Granada i el 1934 a Màlaga. Va fugir del país durant la Guerra Civil i no va tornar a Espanya fins al 1953, quan va establir-se en un poble de la província de Màlaga fins a la seva mort.

## Obra

* Jack Robinson. A Picaresque Novel (1933) com a George Beaton
* Doctor Partridge's Almanack for 1935 (1934) com a George Beaton
* Shanahan's Old Shebeen, or The Mornin's Mornin' (1940)
* The Spanish Labyrinth: An Account of the Social and Political Background of the Civil War (1943)
* The Spanish Scene (1946) Current Affairs No.7
* The Face of Spain (1951)
* The Literature of the Spanish People - From Roman Times to the Present Day (1951)
* South From Granada: Seven Years in an Andalusian Village (1957)
* A Holiday by the Sea (1961)
* A Life of One's Own: Childhood and Youth (1962)
* The Lighthouse Always Says Yes (1966)
* St John of the Cross: His life and Poetry (1973) amb Lynda Nicholson
* A Personal Record, 1920-1972 (1975)
* The Magnetic Moment; Poems (1978)
* Thoughts in a Dry Season: A Miscellany (1978)
* "The Lord of the Castle and his Prisoner. He. Intended as an Autobiographical Sequence of Thoughts" (2009)

## Filmografia

No va filmar cap pel·lícula, però d'altres ho han fet basant-se en la seva obra, com per exemple el film Carrington (1995), sobre la vida de Dora Carrington, que inclou el seu viatge a Espanya per a visitar Brenan, i especialment Al sud de Granada (2003), de Fernando Colomo, protagonitzada per Matthew Goode i Emma Thompson i que va estar nominada a nou premis Goya, dels quals va guanyar un.

## Referències

* ↑ Darrere les barricades, de John Langdon-Davies, 1936. ISBN 978-84-92758-23-4 (català)
# Gai Cassi (tribú militar)

Gai Cassi (en llatí Caius Cassius) era un tribú militar romà l'any 168 aC. El pretor Anici li va confiar la custòdia del rei d'Il·líria Gentius, capturat pels romans durant la Tercera guerra il·líria.

## Referències

* ↑ 1.C. Cassius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 625