OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 2020

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 2020 es disputaren del 24 al 27 de setembre de 2020 a Imola, Itàlia. Inicialment el campionat s'havia de disputar a Suïssa, a les localitats d'Aigle i Martigny, però la federació suïssa de ciclisme renuncià a la seva celebració per culpa de la pandèmia del COVID-19.

## Programa

| Data | Prova | Localitat (sortida) | Localitat (final) | Distància | Voltes |
| Contrarellotge individual ||||||
| Dijous 24 de setembre | Contrarellotge femenina | Imola (circuit d'Imola) | Imola (circuit d'Imola) | 31.7 km | 1 |
| Divendres 25 de setembre | Contrarellotge masculina | Imola (circuit d'Imola) | Imola (circuit d'Imola) | 31.7 km | 1 |
| Cursa en ruta ||||||
| Dissabte 26 de setembre | Cursa en línia femenina | Imola (circuit d'Imola) | Imola (circuit d'Imola) | 143 km | 5 |
| Diumenge 27 de setembre | Cursa en línia masculina | Imola (circuit automobile) | Imola (circuit automobile) | 258.2 km | 9 |

## Resultats

| Prova | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| Proves masculines professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Julian Alaphilippe (FRA) | 6h 38' 24" | Wout van Aert (BEL) | + 24" | Marc Hirschi (SUI) | + 24" |
| Contrarellotge masculina detalls | Filippo Ganna (ITA) | 35' 54.10" | Wout van Aert (BEL) | + 26.72" | Stefan Küng (SUI) | + 29.80" |
| Proves femenines elit |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Anna van der Breggen (NED) | 4h 09' 57" | Annemiek van Vleuten (NED) | + 1' 20" | Elisa Longo Borghini (ITA) | + 1' 20" |
| Contrarellotge femenina detalls | Anna van der Breggen (NED) | 40' 20.14" | Marlen Reusser (SUI) | + 15.58" | Ellen van Dijk (NED) | + 31.46" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Països Baixos | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | Itàlia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Bèlgica | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 5 | Suïssa | 0 | 1 | 2 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Notes i referències
### Notes

* 1 2 Distància del circuit: 28,8 km. Nota: la sortida fictícia es dona al circuit d'Imola. La sortida real es dona després de 5,9 km, després de sortir de la pista, la qual cosa redueix un quilòmetre la distància comptada a la primera volta.

## Bibliografia

* 2020 UCI Road World Championships - Technical Guide (PDF). Union Cycliste Internationale, 21 setembre 2020 [Consulta: 21 setembre 2020].

### Referències

* ↑ «The UCI awards a record number of World Championships for the period 2020-2024». UCI, 27 de setembre de 2018 (anglès)
* ↑ «Suiza 2020 y Bélgica 2021, sede de los mundiales de ciclismo». As, 27 de setembre de 2018.
* ↑ «The UCI provides update on 2020 UCI Road World Championships». UCI, 12 d'agost de 2020 (anglès)

## Enllaços externs

* Campionats del món de ciclisme en ruta de 2020 - Lloc web oficial
# Luis Perea Hernández

Luis Perea Hernández (Alcalá de Henares, 25 d'agost de 1997) és un futbolista professional madrileny que juga com a centrecampista pel Racing de Ferrol.
Va marcar el seu primer gol com a professional el 31 de maig de 2019, marcant el tercer de l'equip en una victòria fora de casa 3 a 2 contra el Còrdova CF.

## Palmarès

Osasuna
* Segona divisió: 2018–19

## Referències

* ↑ «Osasuna, campeón en la Feria de El Arcángel» (en castellà). Marca, 31-05-2019. [Consulta: 1r juny 2019].

## Enllaços externs

* Luis Perea a BDFutbol
* Luis Perea, Fitxa a Soccerway
* Luis Perea a mondedufoot (francès)
# Sant Antoni de Calonge

Sant Antoni de Calonge és una entitat de població del municipi baix-empordanès de Calonge i Sant Antoni. És situa al sud de la Badia de Palamós, i té limits municipals amb Platja d'Aro. Actualment compta amb 3.364 habitants (2023).

## Geografia

Situat entre Torre Valentina, al sud, i Palamós, al nord, forma part del terme municipal de Calonge i Sant Antoni. Al 2013 tenia 3.364 habitants. Durant els mesos d'estiu, però, hi resideixen una gran quantitat de turistes, tant de Catalunya com de la resta de l'Estat espanyol i d'altres països.
Aquest nucli està situat en una zona molt turística que la podem anomenar com a l'Empordà Meridional, que conforma tots els municipis de costa del Baix Empordà, i de fet, el municipi està envoltat d'altres municipis turístics veïns que també formen part d'aquesta zona com Palamós, Begur, Sant Feliu de Guíxols, Calella de Palafrugell, Platja d'Aro, Pals... i molts més municipis.

## Història

L'any 1923 s'hi va construir l'església de Sant Antoni, situada al centre del poble.
Durant la Guerra Civil espanyola, fou un municipi independent, per decret de la Generalitat de Catalunya, que va procedir a uns canvis en els topònims, i passà a anomenar-se Sant Antoni de Mar i Llevantí de Mar. El 1939 fou annexionat unilateralment per l'ajuntament franquista de Calonge.

## Llocs d'interès

* El jaciment arqueològic de la vil·la romana del Collet
* L'Ermita de Santa Maria del Collet

## Calongins de Sant Antoni destacats

* Josep Mundet i Carbó (1875 - 1940)
* Artur Mundet i Carbó (1878 – 1965)
* Lluís Moreno i Pallí (1907 - 1974)
* Francina Esteve i Garcia (1960)
Hi residí Robert Ruark (Wilmington, 1915 - Londres, 1965), escriptor i periodista que volgué ésser-hi enterrat a prop, al cementiri de Palamós.

## Referències

* ↑ Vilar i Massó, Albert «Els dos únics alcaldes de Sant Antoni / Llevani de Mar (1936-1939)». Revista de Girona, 207, juliol-agost 2001, pàg. 42-25 [Consulta: 23 octubre 2013].
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sant Antoni de Calonge
# Jeanette Witziers-Timmer

Jeanette Witziers-Timmer (Amsterdam, 22 de juliol de 1923 - Amsterdam, 25 de gener de 2005), nascuda Timmer, i més coneguda com a Netty Witziers-Timmer, fou una atleta neerlandesa, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla d'or en la prova del 4x100 metres del programa d'atletisme. Va formar equip amb Xenia Stad-de Jong, Gerda Kade-Koudijs i Fanny Blankers-Koen.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en el 4x100 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1946.

## Millors marques

* 100 metres. 12,3" (1944)
* 200 metres. 25,5" (1946)
* salt de llargada. 5,56m (1944)

## Referències

* ↑ "1948 Olympic Relay gold medallist dies", in "General News". International Association of Athletics Federations (IAAF), January 26, 2005.
* 1 2 3 «Netty Witziers-Timmer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 15 novembre 2019].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Copa Constitució 2024

La Copa Constitució 2024 va ser la 32a edició de la Copa d'Andorra de futbol. Els guanyadors es van classificar per a la primera ronda de classificació de la Conference League 2024–25.
La UE Santa Coloma va guanyar la copa el 26 de maig de 2024 (la seva quarta victòria de la Copa Constitució), després de derrotar el FC Pas de la Casa per 1-0 a la final. Com que ja es van classificar per la Conference League segons la seva posició a la lliga, el lloc com a campió va passar al tercer classificat de la Primera Divisió 2023-24.

## Primera ronda

Sis clubs de la Primera Divisió 2023–24 van entrar a la primera ronda; la resta de clubs de Primera Divisió i un club de la Segona Divisió 2023–24 (Rànger's) van rebre byes.
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| 14 de gener de 2024 |||
| Esperança (1) | 1–2 | Atlètic Amèrica (1) |
| Penya Encarnada (1) | 2–2 (prò.) (4–3 p) | FC Santa Coloma (1) |
| Carroi (1) | 2–3 | UE Santa Coloma (1) |

## Quarts de final

Els tres guanyadors de la primera ronda i els cinc clubs a qui s'acomiada de la primera volta van entrar als quarts de final.
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| 16 de març de 2024 |||
| Ordino (1) | 1–1 (prò.) (3–4 p) | Pas de la Casa (1) |
| 17 de març de 2024 |||
| UE Santa Coloma (1) | 1–0 | Penya Encarnada (1) |
| Inter Club d'Escaldes (1) | 1–0 | Atlètic Amèrica (1) |
| Rànger's (2) | 0–4 | Atlètic Club d'Escaldes (1) |

## Semifinals

Els quatre guanyadors dels quarts de final van entrar a les semifinals.
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| 24 d'abril de 2024 |||
| Inter Club d'Escaldes (1) | 3–3 (prò.) (3–4 p) | Pas de la Casa (1) |
| 25 d'abril de 2024 |||
| Atlètic Club d'Escaldes (1) | 0–1 | UE Santa Coloma (1) |

## Final

La final es va celebrar entre els dos guanyadors de la semifinal.
| UE Santa Coloma | 1–0 (pr.) | Pas de la Casa |
| Chouaib 117' | | |

## Referències

* ↑ «Summary - Copa Constitució - Andorra - Results, fixtures, tables and news». soccerway.com.
* ↑ «Andorra Cup 2023/2024 scores, Football Andorra». flashcore.com.

## Enllaços externs

* UEFA
* Web de la FAF
# Kilwa Kivinje

Kilwa Kivinje (o Kilwa Kivinye) és una ciutat de Tanzània a la costa continental, a uns 215 km al sud de Dar al-Salam i uns 20 km al nord de Kilwa Kisiwani.
Kilwa Kivinje fou al segle xix un centre de comerç d'esclau i de vori, del que sortien les caravanes cap a l'interior. Els alemanys hi van construir un fort al final del segle, i van engrandir la ciutat que fou el seu centre administratiu al sud. Les restes d'una mesquita, del mercat, del fort Boma (amb un canó de la I Guerra Mundial), algunes cases, un cementiri i dos monòlits.

## Referències

* Kilwa Kivinje Arxivat 2010-05-20 a Wayback Machine.

### Notes

* ↑ un pels locals caiguts a la guerra de Maji Maji entre les tribus de la zona i el govern colonial alemany, i un pels comerciants alemanys morts a la mateixa guerra

## Bibliografia

* The early history of Kilwa Kivinje, per C. H. Neville, 1969
# Ted Ranken

Thomas Ranken, conegut com a Ted Ranken (Edimburg, 18 de maig de 1875 - Edimburg, 27 d'abril de 1950) fou un tirador olímpic escocès, guanyador de tres medalles olímpiques amb l'equip britànic.
Va participar, als 32 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres, on va guanyar tres medalles de plata en les proves de tir al cérvol (tret simple), tir al cérvol (doble tret) i tir al cérvol (tret simple) per equips. Així mateix també finalitzà cinquè en la prova de rifle militar, 1000 iardes.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París (França), on va finir vint-i-dosè en les proves de tir al cérvol (tret simple) i tir al cérvol (tir doble).

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ted Ranken». [Consulta: 6 agost 2024].
# Nil Cardoner i Gratacós

Nil Cardoner i Gratacós (Girona, 16 de setembre de 1998) és un actor català. Ha actuat a sèries de televisió com Polseres vermelles, on feia de Roc, i Infidels, totes dues emeses a TV3.
La seva primera aparició en televisió va ser el seu debut en la sèrie Zoo. Posteriorment, la sèrie Polseres vermelles seria la que li donaria la fama. El 2012 va participar en l'obra de teatre Dinou. El 2014 es va emetre la pel·lícula Seve, on participa al costat de José Luis Gutiérrez. També va participar en la pel·lícula Fènix 11·23 com a protagonista, acompanyat de Mireia Vilapuig, companya de rodatge de Polseres vermelles. Gràcies a aquesta pel·lícula va ser nominat el 2013 al Gaudí al millor actor al costat de l'Àlex Monner, protagonista de Polseres vermelles.
Germà de la també actriu de TV3 Nonna Cardoner.

## Filmografia
### Teatre

* Dinou com a Cesc (2012)
* Col·laboració amb El món màgic de Júlia de Maribel Bover (2013)
* Be my baby, com a Pepe (2018-2019)
* Una història real (2019), escrita i dirigida per Pau Miró
* Tot el que passarà a partir d’ara (2023), escrita per Joan Yago i dirigida per Glòria Balañà

### Sèries de televisió

* Zoo, com a Jan Hervera (2008)
* Infidels, com a Oriol Barbal Moliner (2009-2011)
* Polseres vermelles, com a Roc (2011-2013)
* Polònia, en diversos papers (actualitat)
* Les de l'hoquei, com a Òscar (2019)
* Com si fos ahir, com a Marcel (actualitat)

### Cinema

Llargmetratges
* Negro Buenos Aires (2009)
* Mil cretins (2011)
* Fènix 11·23 (2012)
* Seve (2014)
* Tocats pel foc, de Santiago Lapeira (2019)
Curtmetratges
* Mami me quiere más a mí (2010)
* En la azotea (2014)

## Referències

* ↑ Martí, Marc «Albert Espinosa i Nil Cardoner a Girona». Diari de Girona [Consulta: 17 juliol 2011]. Arxivat 2011-04-19 a Wayback Machine.
* ↑ Bonaventura, Daniel ««L'accent gironí d'en Nil em va emocionar en el càsting»». Diari de Girona, 14-04-2011 [Consulta: 17 juliol 2011].
* ↑ «‘Blancanieves' i ‘El Bosc' acaparen les nominacions dels V Premis Gaudí de cinema». El Punt Avui, 07-01-2013 [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Nonna i Nil Cardoner: "Els pares són crítics, però ho fan per ajudar-nos a millorar" a Al cotxe!, TV3, 27/12/2018
* ↑ «'Una història real', la incapacitat de posar-nos al lloc de l'altre a La Villarroel». Elnacional.cat, 30-10-2019 [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Fondevila, Santi. «La consagració de Nil Cardoner». Diari Ara, 30-03-2023. [Consulta: 10 maig 2023].
* ↑ «Tocats pel foc». AcademiadelCinema.cat. [Consulta: 18 març 2022].
# Ivo Kurtini

Ivo Kurtini (Rijeka, 23 de juny de 1922 - Rijeka, 12 de setembre de 1990) va ser un waterpolista croat que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on fou novè en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki guanyà la medalla de plata en la mateixa competició. En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat d'Europa de waterpolo, de plata el 1954 i de bronze el 1950.

## Referències

* ↑ «Ivo Kurtini Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'agost 2011. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Men Water Polo European Championship 1954 Torino (ITA) - 31.08-05.09 Winner Hungary». todor66.com. [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ «Men Water Polo European Championship 1950 Wien (AUT) - 20-26.08 Winner Netherlands». todor66.com. [Consulta: 16 setembre 2019].
# Jennifer Lamy

Jennifer Lamy (Wagga Wagga, 28 de febrer de 1949), de casada Frank, és una atleta australiana, ja retirada, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de bronze en la cursa dels 200 metres, rere la polonesa Irena Szewińska i la seva compatriota Raelene Boyle, mentre en els 4x100 metres relleus finalitzà en cinquena posició.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or i una de plata als Jocs de la Commonwealth, en les edicions de 1966, 1970 i 1974; i tres campionats nacionals: els 200 metres el 1967 i els 100 i 200 metres el 1969.
El 2000 va rebre l'Australian Sports Medal i el 2014 va ser inclosa al Saló de la Fama d'Atletisme d'Austràlia.

## Millors marques

* 100 metres. 11.2" (1967)
* 200 metres. 22.8" (1968)

## Referències

* 1 2 Jennifer Lamy a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympedia – Jennifer Lamy». [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ «Australian Athletics Results», 15-10-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-15. [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ «Quartet of stars inducted to Athletics Australia Hall of Fame» (en anglès australià). [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 25 febrer 2021].
# Ilija Najdoski

Ilija Najdoski (Kruševo, 26 de març de 1964) és un exfutbolista macedoni, que jugava com a defensa.
Va despuntar a l'antiga Iugoslàvia, tot formant part del Vardar de Skopje i de l'Estrella Roja de Belgrad. Amb l'equip capitalí va guanyar les lligues de 1990, 1991 i 1992, la Copa de 1990, la Copa d'Europa de 1991 i la Intercontinental del mateix any.
El 1992 deixa el seu país i marxa al Reial Valladolid de la lliga espanyola. Posteriorment, militaria en les lligues de Turquia, Bulgària i Suïssa abans de retirar-se el 1997, guanyant el doblet amb el FC Sion.
Com a internacional, va jugar amb l'antiga Iugoslàvia, i a partir de 1993, amb la nova selecció de futbol de Macedònia del Nord.

## Referències

* ↑ «zerodic.com». [Consulta: 20 juliol 2016].
* ↑ Ilija Najdoski a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «NAJDOSKI». LFP. [Consulta: 25 octubre 2008].
* ↑ «ILIJA NAJDOSSKI». TFF. [Consulta: 25 octubre 2008].
# Voleibol platja als Jocs Olímpics d'estiu de 1996

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 celebrats a la ciutat d'Atlanta (Estats Units d'Amèrica) es disputaren dos competicions de voleibol platja, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina, sent la primera vegada que aquest esport formava part del programa olímpic. La competició se celebrà entre els dies 23 i 28 de juliol de 1996 a la ciutat de Jonesboro.
Hi participaren un total de 84 jugadors, entre ells 48 homes i 36 dones, de 21 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Categoria masculina Detalls | Estats Units Karch Kiraly Kent Steffes | Estats Units Michael Dodd Mike Whitmarsh | Canadà John Child Mark Heese |
| Categoria femenina Detalls | Brasil Jackie Silva Sandra Pires | Brasil Monica Rodrigues Adriana Samuel | Austràlia Natalie Cook Kerri Pottharst |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Brasil | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 1 | Estats Units | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 3 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Werner Jernström

Karl Werner Jernström (Estocolm, 5 de gener de 1883 – Estocolm, 29 d'abril de 1930) va ser un tirador suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar quatre proves del programa de tir. En la prova de rifle militar per equips guanyà la medalla de bronze. En la de rifle lliure, 600 metres fou sisè, mentre en les altres dues proves disputades aconseguí resultats més discrets.
Vuit anys més tard, als Jocs d'Anvers, va disputar dues proves del programa de tir. Destaca la cinquena posició en la competició de rifle militar 300 metres, bocaterrosa per equips.

## Referències

* 1 2 «Werner Jernström Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 18 octubre 2017].
* ↑ SOKs Werner Jernström a Comitè Olímpic Suec
# Blai Bellver i Tomàs

Blai Bellver i Tomàs (Xàtiva, 1818- Xàtiva, 1884) Tipògraf i escriptor satíric valencià.
De filiació política liberal, col·laborà en diversos periòdics d'aquest caràcter, especialment en La Federación (1870), on signava amb el pseudònim d'El Músic Major. Publicà opuscles de poemes humorístics, sovint destinats a ésser difosos en festes populars. La seva obra més important és La creu del matrimoni (1886), narració fantàstica, en prosa i en vers, de to sarcàstic i a estones obscè, que fou objecte de condemna i persecució per l'arquebisbe de València. Escriví també en castellà.
Als tretze anys entrà com a aprenent a València a la impremta de Caterina Rius, vídua de Manuel Monfort, de la il·lustre família d'impressors. El 1836 tornà a Xàtiva i muntà un petit obrador on el 1840 estampà el seu primer opuscle.
El seu prestigi editorial anà vinculat sobretot a l'elaboració d'uns cartipassos per a la instrucció cal·ligràfica dels escolars, intitulats quaderns d'instrucción pública. S'especialitzà en edicions relacionades amb l'ensenyament, per la problemàtica del qual sentí un viu interés, així com catecismes religiosos, cromos, plecs de soldats, calcomanies i estampes. També tingueren gran difusió els col·loquis, les auques i els fulls solts.
Amb una altra ambició, tragué a la llum periòdics, com La Fortuna (1844), El Setabense (1848) i La Correspondencia del Júcar (1870), i alguns llibres com Xàtiva. Memorias, recuerdos y tradiciones de esta antigua ciudad (1857), de Vicent Boix. Aquesta activitat li valgué elogis i premis, com el que li concedí pel seu afany innovador la Societat Econòmica d'Amics del País de València, i distincions, com la de ser nomenat impressor de cambra del rei d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Blai Bellver i Tomàs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «BELLVER, Blai (1818-1884)». Biblioteca Municipal. Ajuntament de Xàtiva. [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ Martínez Revert, Antoni. Aportaciones de las obras de Blai Bellver a la Historia del diseño gráfico y del producto. (Tesi doctoral). València: Universitat Politècnica de València. Dept. d'Enginyeria Gràfica, 2008 [Consulta: 9 setembre 2024].

## Enllaços externs

* «PRINTING 01. Tipografía del siglo XIX en la imprenta de Blai Bellver. Xàtiva.».
# Iúlia Olégovna Vassílieva

* Per a altres significats, vegeu «Iúlia Ivànovna Vassílieva».
Iúlia Olégovna Vassílieva (Moscou, 6 de setembre de 1978) és una nedadora russa, especialitzada en natació sincronitzada, ja retirada, que va competir a finals de la dècada de 1990.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat d'Europa de natació sincronitzada.

## Referències

* ↑ «Yuliya Vasilyeva Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-21. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Васильева, Юлия Олеговна». Gran enciclopèdia biogràfica, 2009 [Consulta: 28 març 2020].
# Jenő Brandi

Jenő Brandi (Budapest, 13 de maig de 1913 - Budapest, 4 de desembre de 1980) va ser un waterpolista, entrenador i dirigent esportiu hongarès que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo. El 1948, als Jocs de Londres, va guanyar la medalla de plata en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaquen dos campionats d'Europa (1934 i 1938) i la lliga hongaresa de 1940, 1947 i 1949.

## Referències

* ↑ «Jenő Brandi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ Wasserball - Europameisterschaften (Herren) a sport-komplett.de
# Franz Stocher

Franz Stocher (Viena, 23 de març de 1969) és un ciclista austríac, ja retirat, que s'especialitzà en el ciclisme en pista. En el seu palmarès destaquen sis medalles als Campionat del Món destacant un Campionat del món en Puntuació. Durant la seva carrera esportiva va prendre part en cinc edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1988, 1992, 1996, 2000 i 2004, sent la millor posició la sisena en la cursa de puntuació en l'edició del 2000. El 2001 i 2003 fou escollit ciclista austríac de l'any.

## Palmarès en pista

* 2001
** Campió d'Àustria en Madison (amb Roland Garber)
* 2002
** Campió d'Àustria en Madison (amb Roland Garber)
* 2003
** Campió del món en Puntuació
** Campió d'Àustria en Puntuació
** Campió d'Àustria en Madison (amb Roland Garber)

### Resultats a la Copa del Món

* 2002
** 1r a Moscou, en Madison

## Palmarès en ruta

* 1994
** 1r a la Viena-Rabenstein-Gresten-Viena
* 2002
** 1r al GP von Grafenbach

## Referències

* ↑ Archives, Cycling. «Franz Stocher» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2023].
* ↑ «Olympedia – Franz Stocher». [Consulta: 8 novembre 2023].
* ↑ «Gedächtnis des Landes - Personen». [Consulta: 8 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it