OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alois Schnabel

Alois Schnabel (Viena, 27 de febrer de 1910 - 20 de setembre de 1982) fou un jugador d'handbol austríac que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. El febrer de 1938 fou membre de l'equip austríac que guanyà la medalla de plata en el primer campionat del món d'handbol.

## Referències

* ↑ «Alois Schnabel Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 13 desembre 2018].
* ↑ Men Handball 7 I World Championship 1938 Berlin (GER) 05.02-06.02 - 2x15 min. Champion Germany a todor66.com
# Tamara Davidenko

Tamara Davidenko (belarús: Тамара Віктараўна Давыдзенка) (Pinsk, 8 de juny de 1975), de casada Tamara Samokhvalava és una remadora belarussa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atlanta, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem, rere les tripulacions de Romania i el Canadà. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del món de rem, el 1995 i 2004.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Tamara Davydenka». [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ «World Rowing - Tamara DAVIDENKO» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-07-24. [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ «World Rowing - Tamara SAMAKHVALAVA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-07-23. [Consulta: 23 juliol 2021].
# Tang Bin

Tang Bin (xinès: 唐宾) (Fengcheng, 25 d'abril de 1986) és una remadora xinesa, ja retirada, que va competir durant les dècades del 2000 i 2010.
El 2008 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Pequín, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quàdruple scull del programa de rem. Va formar equip amb Xi Aihua, Jin Ziwei i Zhang Yangyang. Quatre anys més tard, als Jocs de Londres, fou cinquena en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món de rem de 2007.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Tang Bin». [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ «World Rowing - Bin TANG» (en anglès). [Consulta: 14 agost 2023].
# Tetiana Ustiujanina

Tetiana Ustiujanina (ucraïnès: Тетяна Іллівна Устюжаніна) (Mariúpol, 6 de maig de 1965) és una remadora ucraïnesa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1992, com a membre de l'Equip Unificat, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del quàdruple scull del programa de rem. Va formar equip amb Antonina Zelikovitch, Katsiarina Karsten i Elena Khloptseva. Quatre anys més tard, sota bandera ucraïnesa, fou vuitena en el doble scull i el 2000, a Sydney, quarta en el quàdruple scull.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món de rem, dues de plata i una de bronze, entre les edicions de 1990 i 1994.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Tetiana Ustiuzhanina». [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ «World Rowing - Tatjana USTIUJANINA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-03-27. [Consulta: 14 agost 2023].
# Alphonse Renier

Alphonse Renier va ser un futbolista belga que va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1900, on guanyà la medalla de bronze com a membre de la selecció belga, representada per la Universitat de Brussel·les.

## Referències

* ↑ «Alphonse Renier Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2011. [Consulta: 3 octubre 2015].
# Veikko Lommi

Veikko Lommi (Vehkalahti, 7 de novembre de 1917 - Kotka, 20 de juny de 1989) fou un remer finlandès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Lommi s'inicià en l'esquí, arribant a sent setè en el Campionat del Món júnior de 1938, però posteriorment optà pel rem.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on quedà eliminat en sèries en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Kauko Wahlsten, Oiva Lommi i Lauri Nevalainen, en el que fou la primera medalla olímpica en rem de Finlàndia.
A banda d'aquest gran èxit internacional Lommi va guanyar 12 campionats finlandesos entre el 1940 i 1952.

## Referències

* ↑ Kultaa, kunniaa, kyyneleitä : suomalainen olympiakirja. [3. osa. [Turku]: Pohjanlahden kustannus, 1980, p. 478–485. ISBN 951-95416-5-9.
* ↑ «Olympedia – Veikko Lommi». [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ «Olympedia – Coxless Fours, Men». [Consulta: 5 octubre 2021].
* ↑ Peltola, Vesa-Matti. Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista (en finlandès). Urheilutietäjän joulu, 2003, p. 45.
# Vetle Vinje

Vetle Vinje (Oslo, 14 de març de 1962) és un remer noruec, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980. És fill de Finn-Erik Vinje.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on fou vuitè en la competició del quàdruple scull del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, va guanyar la medalla de plata en la mateixa competició. Formà equip amb Alf Hansen, Rolf Thorsen i Lars Bjønness.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món de rem de 1987.
És doctor en geofísica per la Universitat d'Oslo des del 1999, i ha estat investigador al NORSAR.

## Referències

* ↑ «Realfag gir verdiskaping by C media Scandinavia - Issuu» (en anglès). [Consulta: 28 abril 2023].
* 1 2 «Olympedia – Vetle Vinje». [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ BIBSYS
# Willi Padge

Willi Padge (Mölln, 4 d'octubre de 1943 - Höxter, 17 de setembre de 2023) fou un remer alemany, guanyador d'una medalla olímpica. Feia de timoner.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa de rem de 1959 en el vuit amb timoner, així com tres campionats nacionals del vuit amb timoner, el 1958, 1959 i 1960.
El 1959 i 1960 va rebre la Silver Bay Leaf, màxim reconeixement esportiu alemany pels èxits aconseguits.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Willi Padge». [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Achter)». [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «RRK 08 Rudern - Deutsches Meisterschaftsrudern - Achter Männer, Platz 1-3». [Consulta: 16 agost 2022].
# Wolfgang Güldenpfennig

Wolfgang Güldenpfennig (Magdeburg, 20 de desembre de 1951) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on guanyà la medalla bronze en la competició de scull individual del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, guanyà la medalla d'or en la competició del quàdruple scull. Formà equip amb Rudiger Reiche, Karl Heinz Bussert i Michael Wolfgamm.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or en el quàdruple scull al Campionat del Món de rem, el 1975 i 1977; i una medalla de bronze al Campionat d'Europa de rem de 1973. Una vegada retirat va exercir d'entrenador de rem.

## Bibliografia

* Kluge, Volker. Das grosse Lexikon der DDR-Sportler : die 1000 erfolgreichsten und populärsten Sportlerinnen und Sportler aus der DDR, ihre Erfolge und Biographien (en alemany). Berlin: Schwarzkopf & Schwarzkopf, 2000, p. 133. ISBN 3-89602-348-9.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Wolfgang Güldenpfennig». [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «RRK 08 Rudern - Deutsche Erfolge bei Ruder-Weltmeisterschaften». [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Einer)». [Consulta: 20 agost 2022].
# Zhang Yangyang

Zhang Yangyang (xinès: 张杨杨) (Siping, 20 de febrer de 1989) és una remadora xinesa, ja retirada, que va competir durant les dècades del 2000 i 2010.
El 2008 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Pequín, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quàdruple scull del programa de rem. Va formar equip amb Xi Aihua, Jin Ziwei i Tang Bin.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Zhang Yangyang». [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ «World Rowing - Yangyang ZHANG» (en anglès). [Consulta: 14 agost 2023].
# Andrea Marrazzi

Andrea Marrazzi (Liorna, 2 d'octubre de 1887 - Liorna, 18 d'octubre de 1972) va ser un tirador d'esgrima italià que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà una sola prova del programa d'esgrima, la d'espasa per equips, en què guanyà la medalla d'or.
Entre 1944 i 1946 fou membre de la federació d'esgrima italiana. El 1955 va escriure el llibre La Scherma Moderna.

## Referències

* 1 2 «Andrea Marrazzi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 4 setembre 2017].
# András Wanié

András Wanié (Szeged, 23 d'abril de 1911 - Sacramento, 12 de novembre de 1976) va ser un nedador i jugador de waterpolo hongarès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Era germà del també nedador Rezső Wanié.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on fou quart en la prova dels 4×200 metres lliures del programa de natació. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles guanyà la medalla de bronze en els 4×200 metres lliures, formant equip amb András Székely, István Bárány i László Szabados, mentre en els 100 metres lliures quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa, d'or el 1931, plata el 1926 i bronze el 1927, sempre en la prova dels 4×200 metres lliures.
Wanié també fou jugador de waterpolo i entre 1940 i 1943 fou l'entrenador de la selecció nacional. El 1943 emigrà als Estats Units, on morí.

## Referències

* 1 2 3 4 «András Wanié Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 25 novembre 2018].
# Anarcoinsurreccionalisme

L'anarquisme insurreccionalista o anarcoinsurreccionalisme és un corrent anarquista que es va desenvolupar primerament a Itàlia i Grècia. El principal teòric del insurreccionalisme és l'italià Alfredo Bonanno, autor de diversos escrits on exposa els principals arguments d'aquest corrent. Altres autors insurreccionalista són Constantí Cavalleria Wolfi Landstreicher i Killing King Abacus L'insurreccionalisme s'ha desenvolupat principalment a Itàlia, Espanya, Grècia i els Estats Units, i ha adquirit certa notorietat per algunes accions directes violentes a Europa, i per la participació disruptiva en el moviment antiglobalització.

## Vegeu també

* Propaganda pel fet
* Exèrcit Revolucionari d'Insurrecció d'Ucraïna

## Referències

* ↑ Anarquisme, insurreccions i insurreccionalisme, per Joe Black.
* ↑ "Com ideologia, el insurreccionalisme s'origina en les peculiars condicions d'Itàlia i Grècia en la post-guerra" (Anarquisme, insurreccions i insurreccionalisme, per Joe Black.)
* ↑ Els sediciosos despertars de l'anarquia Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine., per Daniel Barret. Aquest sociòleg uruguaià sosté que el insurreccionalisme no és un fenomen que s'hagi donat a Amèrica Llatina amb les mateixes característiques que a Europa i els EUA, de manera que és "una concepció fecunda i oberta que sovint és reduïda en termes espectaculars de seves expressions violentes i, en aquesta manera, acaba essent tan vilipendiada com desconeguda mateixos i dels altres. seva aparició en el temps, llavors, impedeix encara una visualització clara i per això és millor parlar abans de "informalisme" organitzatiu qual un insurreccionalisme plenament constituït com a tal. " (El mapa del despertar anarquista: la seva expressió llatinoamericana)

## Enllaços externs

* Liberacion total
* Viva la Anarquia!
* Alfredo Bonanno
* Act for freedom now!
# Adam Papée

Adam Papée (polonès: Adam Stanisław Papée) (Lviv, 21 de juliol de 1895 - Bydgoszcz, 6 de març de 1990) fou un tirador d'esgrima polonès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Fou un dels pioners de l'esgrima a Polònia, fundador de la Federació Polonesa d'esgrima i president entre 1926 i 1930.
Especialista en el sabre, el 1924 va prendre part al Jocs Olímpics de París, on quedà eliminat en sèries en la prova del sabre per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, va guanyar la medalla de bronze en la prova del sabre per equips del programa d'esgrima. Als Jocs de Los Angeles de 1932 revalidà la medalla de bronze en la prova de sabre per equips, mentre en la prova individual de sabre quedà eliminat en sèries. La quarta i darrera participació en uns Jocs fou el 1936, a Berlín, on fou quart en la prova de sabre per equips.
En el seu palmarès també destaquen quatre campionats nacionals d'esgrima (1926, 1927, 1929, 1932). En retirar-se passà a exercir d'entrenador. El 1987 va escriure les seves memòries Na białą broń.

## Referències

* 1 2 «Adam Papée Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 24 octubre 2018].
* ↑ Papée Adam Stanisław Arxivat 2017-08-13 a Wayback Machine. a www.olimpijski.pl
# Phascogale

Phascogale és un gènere de marsupials carnívors australians de la família dels dasiúrids. N'hi ha tres espècies: el ratolí marsupial de cua emplomallada (Phascogale tapoatafa), el ratolí marsupial cuavermell (Phascogale calura) i P. pirata. Com en algunes altres espècies de dasiúrids, els mascles només viuen un any i moren després d'un període d'intens aparellament. El nom Phascogale fou encunyat el 1824 per Coenraad Jacob Temminck en referència al ratolí marsupial cuavermell i vol dir ‘mostela amb marsupi’.

## Referències

* ↑ Entrada «Phascogale» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Entrada «Phascogale» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Deuteroteri

El deuteroteri (Deuterotherium distichum) és una espècie extinta de litoptern de la família dels proterotèrids que visqué en l'Oligocè. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Es tracta de l'única espècie del gènere Deuterotherium.

## Referències

* 1 2 Entrada «Deuterotherium distichum» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 18 març 2024].
# Ctenospondylus

Ctenospondylus és un gènere de pelicosaure extint de la família dels esfenacodòntids que visqué al Permià. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units.

## Taxonomia

* C. casei
* C. ninevehensis

## Referències

* 1 2 Entrada «Ctenospondylus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 març 2024].
# Baldwinonus

Baldwinonus és un gènere de pelicosaure extint de la família dels ofiacodòntids que visqué des del Carbonífer superior fins al Permià inferior, fa entre 290,1 i 303,4 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units.

## Referències

* 1 2 Entrada «Baldwinonus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 14 març 2024].
# Stereophallodon ciscoensis

Stereophallodon ciscoensis és una espècie de pelicosaure extint de la família dels ofiacodòntids que visqué en el Permià inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Texas, als Estats Units.

## Referències

* 1 2 Entrada «Stereophallodon ciscoensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 19 maig 2024].
# Llop gegant

El llop gegant o llop terrible (Aenocyon dirus) és una espècie de cànid extint de grans dimensions que visqué a les Amèriques i Àsia durant el Plistocè. El jaciment on se n'han trobat més restes és el del Ranxo La Brea, prop de Los Angeles, on n'han aparegut prop de 3.500 esquelets complets. Certes característiques d'aquest jaciment fan pensar que el llop gegant, com molts altres cànids, era un animal social que vivia i caçava en grup.
Fou classificat en el gènere Canis fins al 2021, quan un estudi genètic el traslladà al seu propi gènere, Aenocyon.

## Referències

* ↑ Entrada «Canis dirus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «llop gegant». TERMCAT, 7 abril 2021.
* ↑ Grimm, D. «The legendary dire wolf may not have been a wolf at all» (en anglès). Science, 13 gener 2021. DOI: 10.1126/science.abg5607. [Consulta: 7 abril 2021].
# Megalocnus

Megalocnus és un gènere fòssil de peresosos gegants que poblaren el Carib durant el Plistocè superior. Se'ns coneixen dues espècies: M. rodens, els fòssils del qual s'han trobat a Cuba, i M. zile, que habità l'illa de L'Espanyola.

## Referències

* ↑ Entrada «Megalocnus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 agost 2023].
# Hybodus

Hybodus és un gènere extint de tauró, aparegut en el període Permià i desaparegut al Cretaci.
Arribaven a tenir una longitud de 2 metres i es creu que eren depredadors oportunistes. Posseïen algunes característiques que els fan diferents a altres espècies de taurons primitius: posseïen dos tipus diferents de dents (afilats i plànols), la qual cosa suggereix que tenien un tipus de dieta variada; la seva aleta dorsal estava equipada amb una protecció d'os.

## Taxonomia

* Hybodus houtienensis
* Hybodus butleri
* Hybodus obtusus
* Hybodus parvidens
* Hybodus rajkovichi
* Hybodus montadendis

## Referències

* ↑ Entrada «Hybodus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Sudamerícids

Els sudamerícids (Sudamericidae) són una família de mamífers gondwanateris que visqueren des del Cretaci superior fins a l'Eocè. Els membres que formen la família són Lavanify del Cretaci de Madagascar, Bharattherium (=Dakshina) del Cretaci de l'Índia, Gondwanatherium del Cretaci de l'Argentina, Sudamerica del Paleocè de l'Argentina i espècies encara no anomenades provinents de l'Eocè de l'Antàrtida i el Cretaci de Tanzània. Es creu que els sudamerícids, o si més no els més grossos, eren animals herbívors que consumien matèria vegetal abrasiva.

## Referències

* ↑ Entrada «Sudamericidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Gurovich i Beck, 2009; Krause et al., 1997; Prasad, 2008; Prasad et al., 2007; Wilson et al., 2007
* ↑ Krause et al., 2014, p. 512.

## Bibliografia

* Gurovich, Y. i Beck, R. 2009. The phylogenetic affinities of the enigmatic mammalian clade Gondwanatheria (cal subscripció). Journal of Mammalian Evolution 16:25–49.
* Krause, D.W., Prasad, G.V.R., von Koenigswald, W., Sahni, A. i Grine, F.E. 1997. Cosmopolitanism among gondwanan Late Cretaceous mammals (cal subscripció). Nature 390:504–507.
* Krause, D. W.; Hoffmann, S.; Wible, J. R.; Kirk, E. C.; Schultz, J. A.; Von Koenigswald, W. V.; Groenke, J. R.; Rossie, J. B.; O'Connor, P. M.; Seiffert, E. R.; Dumont, E. R.; Holloway, W. L.; Rogers, R. R.; Rahantarisoa, L. J.; Kemp, A. D.; Andriamialison, H. «First cranial remains of a gondwanatherian mammal reveal remarkable mosaicism» (en anglès). Nature, 515, 2014, pàg. 512-517. DOI: 10.1038/nature13922.
* Prasad, G.V.R. 2008. Sedimentary basins & fossil records Arxivat 2011-07-26 a Wayback Machine.. P. 90–96 a Singhvi, A.K. i Bhattacharya, A. (editors). Glimpses of Geoscience Research in India: The Indian Report to IUGS 2004–2008. Nova Delhi: The Indian National Science Academy (INSA).
* Prasad, G.V.R., Verma, O., Sahni, A., Krause, D.W., Khosla, A. i Parmar, V. 2007. A new late Cretaceous gondwanatherian mammal from central India. Proceedings of the Indian National Science Academy 73(1):17–24.
* Wilson, G.P., Das Sarma, D.C. i Anantharaman, S. 2007. Late Cretaceous sudamericid gondwanatherians from India with paleobiogeographic considerations of Gondwanan mammals (cal subscripció). Journal of Vertebrate Paleontology 27(2):521–531.
# Gentiana laevigata

Gentiana laevigata és una espècie de planta fanerògama que pertany a la família de les gencianàcies (Gentianaceae).

## Descripció

Gentiana laevigata és una planta herbàcia perenne amb arrel pivotant de 2 a 5 mm de gruix, usualment ramificada. Les seves Tiges són erectes, decumbents a la base, de 30 a 80 cm d'alçada, glabres a papil·loses i puberulents.
Les fulles són sèssils, lanceolades a oblongues, de 2 a 5 cm de llarg i 8 a 25 mm d'amplada, l'àpex és agut a obtús, la base és arrodonida a decurrent, el marge és sencer, una mica revolut, amb una nervadura prominent i dues tènues, de color verd clar amb tints morats, discolors.
Les flors són solitàries o disposades en grups de dos a sis, sèssils a curtament pedunculades, terminals o a les axil·les de les fulles superiors, acompanyades per bràctees linears, ocasionalment oblongues, d'1 a 2 cm de llarg. El calze és campanulat, glabre, el tub de 8 a 12 mm de llarg, els lòbuls erectes, linear a estretament oblongs de 3 a 8 mm de llarg. La corol·la és blava morada, cilíndrica a lleugerament campanulada, el tub de 2,5 a 4 cm de llarg, els lòbuls ovat–deltoïdals, estesos, de 3 a 8 mm de llarg, tan llargs com amples, àpex arrodonit, apèndixs interlobulars bicuspidats, de a 2 mm de llarg, subiguals. Inclosos els estams, anteres de 2 a 3 mm de llarg. El pistil té un estil curt, estigma bifurcat, curt.
La càpsula és el·líptica de 2 a 4 cm de llarg i les llavors fan entre 1,5 a 2 mm de llarg i són alades.

## Distribució i hàbitat

Gentiana laevigata està present a Mèxic, a la Sierra Madre del Sur.
En el seu hàbitat creix en pastures i vessants de pinedes i alzinars, a una altitud dels 1900 fins als 2800 m. Floreix d'agost a febrer.

## Taxonomia

Gentiana laevigata va ser descrita per Martin Martens i Henri Guillaume Galeotti i publicat a Bulletin de l'Academie Royale des Sciences et Belles-lettres de Bruxelles 11(6): 369, a l'any 1844.

### Etimologia

Gentiana: Segons Plini el Vell i Dioscòrides Pedaci, el seu nom deriva del de Genci, rei de Il·líria en el segle ii, a qui s'atribuïa el descobriment del valor curatiu de la Gentiana lutea.
laevigata: epítet llatí que significa "llis", "relliscós".

### Varietats acceptades

* Gentiana laevigata var. hintoniorum (B.L.Turner) T.N.Ho
* Gentiana laevigata var. laevigata.

## Referències

* 1 2 3 Pringle, James S. «El género Gentiana (Gentianaceae) en México» (en castellà i anglès). Polibotánica, 27, abril 2009. ISSN: 1405-2768 [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ «Gentiana laevigata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ Plini el Vell: Naturalis Historia XXV, 34 (anglès).
* ↑ Dioscòrides Pedaci: De materia medica III, 3 Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. (en grec i llatí).
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets |laeteviolaceus - lappaceus» (en anglès), 2019. [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ «Accepted Infraspecifics» (en anglès). Royal Botanic Gardens Kew |Plants of the World Online. [Consulta: 16 març 2024].

## Enllaços externs

* Fotos de Gentiana laevigata
# Premi de Curtmetratges "Manuel Carmona Mir"

Els Premis de Curtmetratges "Manuel Carmona Mir" són uns guardons cinematogràfics concedits anualment per la Setmana de Cinema de Melilla.

## Creació

El Premi de Curtmetratges "Manuel Carmona Mir" de la Setmana de Cinema van ser creats en 2007 per la Conselleria de Cultura de Melilla.

## Premis vigents

· Primer Premi: 1.500,00 €
· Segon Premi: 1.000,00 €
· Tercer Premi: 500,00 €
| Títol | Director | Any |
| La llei del més fort | Raúl Monge Sancho | 2024 |
| Vas mentir, Amanda | Eva Libertad i Nuria Muñoz | 2024 |
| El Tron | Lucía Jiménez | 2024 |
| Mamà | Miguel Azurmendi Gómez | 2023 |
| 36 | AnaLambarri Tellaeche | 2023 |
| The Monkey | Xosé Zapata Pérez i Lorenzo Degl'innocenti | 2023 |

## Vegeu també

* Melilla
* Setmana de Cinema de Melilla

## Referències

* ↑ Pulido, Juan Luis Espinosa. «El cortometraje 'La ley del más fuerte', primer premio 'Manuel Carmona Mir'» (en castellà). El Faro de Melilla, 09-05-2024. [Consulta: 22 octubre 2024].
* ↑ «Ciudad Autónoma de Melilla - Ganadores del XVII Premio de Cortometrajes "Manuel Carmona Mir" de la XVI Semana de Cine de Melilla- año 2024». www.melilla.es. [Consulta: 22 octubre 2024].
* ↑ «BOME | BOME-A-2023-515». bomemelilla.es. [Consulta: 22 octubre 2024].