OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# August Baeyens

August Louis Baeyens (Anvers (Bèlgica), 5 de juny, 1895 – Idem, 17 de juliol, 1966), va ser un violista i compositor belga.
Baeyens va estudiar viola, harmonia i contrapunt amb Napoleon Distelmans i August de Boeck al Conservatori Flamenc d'Anvers i va rebre un primer premi de viola el 1916. A partir de 1911, va ser viola a orquestres belgues, inclosa la de la companyia d'òpera de llengua francesa. a Anvers, de Royal, i a l'orquestra de la "Nieuwe Concerten".
El 1927, Baeyens va fundar l'"Anvers Kamermuziekensemble" (Anvers Chamber Ensemble). El grup va interpretar una àmplia gamma de música contemporània abans de la seva desaparició el 1932. Al conjunt se li atribueixen moltes estrenes belgues i altres, com ara obres d'Arnold Schoenberg, Alban Berg, Darius Milhaud, Francis Poulenc, Béla Bartók, Paul Hindemith, Arthur Honegger, Igor Stravinski, i diversos compositors flamencs com Jef van Durme i Karel Albert.
El 1932 Baeyens es va convertir en secretari de l'Òpera Reial Flamenca (Koninklijke Vlaamse Opera) traduint llibrets d'òpera al neerlandès entre altres tasques. Més tard, va ser nomenat director (1944–1948 i 1953–1958). El 1958 va dimitir per dedicar-se a la composició.Mertens, Corneel (1980), "Baeyens, August", The New Grove Dictionary of Music and Musicians, Volume 2, London: Macmillan, pp. 15–16, ISBN 0-333-23111-2 Després d'un llarg període de malaltia, va morir a Anvers el 17 de juliol de 1966.

## Obres seleccionades

Per consultar la llarga llista d'obres d'August Baeyens, aneu al seu arxiu de la Viquipèdia anglesa.

## Referències

* 1 2 Baker's Biographical Dictionary of Musicians, Eighth Edition, Revised by Nicolas Slonimsky, Schirmer Books, New York, 1993, page 91.
* 1 2 August Baeyens biography at CeBeDeM Archived 2013-12-28 at the Wayback Machine Retrieved 1 October 2011.
# Memory

«Memory» té aquests significats:
* Memory (musical), obra de teatre musical d'Àngels Gonyalons
* Memory (pel·lícula de 2006), pel·lícula estatunidenca protagonitzada per Billy Zane, Tricia Helfer i Terry Chen.
* Memory (pel·lícula de 2022), pel·lícula estatunidenca dirigida per Martin Campbell i protagonitzada per Liam Neeson.
* Memory (pel·lícula de 2023), pel·lícula mexicana-estatunidenca dirigida per Michel Franco.
# Cómicos (pel·lícula de 1954)

Cómicos és una pel·lícula de producció espanyola i argentina, la primera dirigida en solitari pel cineasta Juan Antonio Bardem. El film va participar en la selecció oficial del 7è Festival Internacional de Cinema de Canes. Es va estrenar a l'Argentina el 21 de maig de 1959. Bardem va refer Cómicos com a musical el 1971, Varietés protagonitzada per Sara Montiel.

## Argument

Ana Ruiz (Elisa Christian Galvé) és una jove i ambiciosa actriu que de moment no ha tingut ocasió més que a interpretar papers secundaris. Però a la fi li arriba la seva gran oportunitat d'assumir un paper protagonista. L'única condició que posa l'empresari Carlos Márquez (Carlos Casaravilla) és que Ana es converteixi en el seu amant. Però ella està enamorada de Miguel (Fernando Rey).

## Repartiment

* Elisa Galvé - Ana Ruiz
* Fernando Rey - Miguel
* Emma Penella - Marga
* Rosario García Ortega - Doña carmen
* Mariano Asquerino - Don Antonio
* Carlos Casaravilla - Carlos
* Rafael Alonso - Ernesto Blasco
* Manuel Arbó - Rafael Muñoz
* Matilde Muñoz Sampedro - Matilde Agustín
* Aníbal Vela - Empresari

## Premis

La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 400.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1954.

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Comedians». festival-cannes.com. [Consulta: 25 gener 2009].
* ↑ 'Cómicos', un conmovedor homenaje de Juan Antonio Bardem a los artistas ambulantse, El País, 7 de febrer de 2017
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-114

## Bibliografia

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Fragment a YouTube
* Cómicos a Historia de nuestro cine
# Fuselloviridae

Els Fuselloviridae són una família de virus del tipus ADN bicatenari que infecten el gènere Sulfolobus dels organismes Archaea. Espècie tipus: Sulfolobus virus 1 (Sinònim: Sulfolobus shibatae bacteriophage SSV1. ICTV acrònim aprovat: SSV-1.)

## Referències

* ↑ «Fuselloviridae» (en anglès). ViralZone. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Fuselloviridae» (en castellà). Química.es. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Taxon Details» (en anglès). ICTV. [Consulta: 19 octubre 2024].
# Narnaviridae

Narnaviridae és una família de virus del tipus virus d'ARN monocatenari +.

## Gèneres

* Gènere Narnavirus; espècie tipus: Saccharomyces cerevisiae 20SRNA narnavirus
* Gènere Mitovirus; espècie tipus: Cryphonectria parasitica mitovirus-1 NB631
Abans els Narnaviridae tenien el seu propi grup però actualment són considerats del tipus virus d'ARN monocatenari +.

## Referències

* ↑ «Narnaviridae» (en anglès). ViralZone. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Narnaviridae» (en castellà). Química.es. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Taxon Details» (en anglès). ICTV. [Consulta: 19 octubre 2024].
# Guttavirus

Guttavirus és un gènere de virus d'ADN bicatenari que infecten el gènere Sulfolobus dels organismes Archaea. Espècie tipus: Sulfolobus virus SNDV.

## Referències

* ↑ «Alphaguttavirus» (en anglès). ViralZone. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Guttaviridae» (en castellà). Química.es. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Taxon Details» (en anglès). ICTV. [Consulta: 19 octubre 2024].
# Novella Calligaris

Novella Calligaris (Pàdua, 27 de desembre de 1954) és una nedadora i periodista italiana, coneguda per ser la primera esportista italiana en guanyar una medalla als Jocs Olímpics en natació.

## Palmarès
### Jocs Olímpics

* 1 medalla d'argent en 400 m lliures als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972
* 1 medalla de bronze en 800 m lliures als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972
* 1 medalla de bronze en 400 m estils als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972

### Campionats del Món

* 1 medalla d'or en 800 m lliures: 1973
* 1 medalla de bronze en 400 m lliures: 1973
* 1 medalla de bronze en 400 m estils: 1973

### Campionats d'Europa

* 1 medalla d'argent en 800 m lliures: 1974
* 1 medalla de bronze en 800 m lliures: 1970
* 1 medalla de bronze en 400 m lliures: 1974

## Referències

* ↑ «Novella Calligaris». Enciclopedia Treccani. Roma: Istituto della Enciclopedia Italiana.

## Bibliografia

* Anghileri, Aronne. Alla ricerca del nuoto perduto. Cassina de Pecchi: SEP Editora, 2002. ISBN 88-87110-27-1.
# Amy Pieters

Amy Pieters (Haarlem, 1 de juny de 1991) és una exciclista neerlandesa que va competir en ruta i en pista. Després d'un accident greu el desembre 2021, va estar en coma durant quatre mesos. El seu pare Peter, el seu germà Roy, i el seu tiet Sjaak, han estat ciclistes professionals.

## Palmarès en pista

* 2010
** Campiona dels Països Baixos en Madison (amb Roxane Knetemann)
* 2012
** Campiona d'Europa sub-23 en Persecució
* 2013
** Campiona dels Països Baixos en Madison (amb Kelly Markus)
* 2014
** Campiona dels Països Baixos en Madison (amb Kelly Markus)
* 2015
** Campiona dels Països Baixos en Scratch

### Resultats a la Copa del Món

* 2011-2012
** 1r a Astanà, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2014
** 1a a l'Omloop Het Nieuwsblad
** 1a al Gran Premi Stad Waregem
** Vencedora d'una etapa al Ladies Tour of Qatar
* 2015
** 1a al Gran Premi Stad Waregem
** Vencedora d'una etapa a la Ruta de França
* 2016
** 1a a l'A través de Flandes
** Vencedora d'una etapa a la Ruta de França
** Vencedora d'una etapa al The Women's Tour
* 2017
** 1a a l'Open de Suède Vårgårda TTT
** Vencedora d'una etapa al Healthy Ageing Tour
** Vencedora d'una etapa al The Women's Tour
* 2018
** 1a a l'Univé Tour de Drenthe
** 1r al Gran Premi de Plouay Bretagne
** 1r al Healthy Ageing Tour i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de l'Emakumeen Euskal Bira
* 2019
** Campiona del món en contrarellotge per equips mixts
** Campiona d'Europa en ruta
** Campiona d'Europa en contrarellotge per equips mixts
** Vencedora d'una etapa al The Women's Tour
* 2021
** Campiona dels Països Baixos en ruta
** 1r a la Nokere Koerse

## Referències

* ↑ «Amy Pieters» (en anglès). Procyclingstats.com. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ «La campiona d'Europa Amy Pieters, en coma induït després d'un accident mentre s'entrenava». CCMA, 25-12-2021. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ «Na maanden in coma kan Amy Pieters in het weekend naar huis: ‘Ze moest eerst zelf leren ademen’» (en neerlandès). Algemeen Dagblad, 21-06-2024. [Consulta: 14 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Amy Pieters a ProCyclingStats
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
Campions del Món de ciclisme - Contrarellotge per equips mixtos :
2019:  Bouwman, Mollema, van Emden, Brand, Markus, Pieters (NED)
2021:  Arndt, Martin, Walscheid, Brennauer, Klein, Kröger (GER)
2022:  Bissegger, Küng, Schmid, Chabbey, Koller, Reusser (SUI)
2023:  Bissegger, Küng, Schmid, Chabbey, Koller, Reusser (SUI)
2024:  Matthews, O'Connor, Vine, Brown, Chapman, Roseman-Gannon (AUS) :
# Ben O'Connor

Ben O'Connor (Subiaco, 25 de novembre de 1995) és un ciclista australià que actualment milita a l'equip Decathlon-AG2R La Mondiale. En el seu palmarès destaquen algunes etapes en curses d'una setmana i, sobretot, una etapa a cadascuna de les tres Grans Voltes: al Giro d'Itàlia de 2020, al Tour de França de 2021 i a la Vuelta a Espanya de 2024.

## Palmarès

* 2016
** 1r al New Zealand Cycle Classic i vencedor d'una etapa
* 2017
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Alps
* 2020
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile de Bessèges
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2021
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 2022
** 1r al Tour del Jura
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 2024
** 1r a la Volta a Múrcia
** Vencedor d'una etapa a l'UAE Tour
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2018. Abandona (19a etapa)
* 2019. 32è de la classificació general
* 2020. 20è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2024. 4t de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2019. 25è de la classificació general
* 2022. 8è de la classificació general
* 2024. Guanyador de la sisena etapa

### Resultats al Tour de França

* 2021. 4t de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2022. No surt (10a etapa)
* 2023. 17è de la classificació general

## Referències

* ↑ esport3. «Ben O'Connor guanya a Madonna di Campiglio, el primer gran final del Giro als Alps», 21-10-2020. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ esport3. «Ben O'Connor s'imposa en solitari a la 9a etapa del Tour i escala a la segona posició», 04-07-2021. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ Sánchez, Borja. «Etapa i general a la Vuelta per a Ben O'Connor». L'Esportiu, 22-08-2024. [Consulta: 22 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Ben O'Connor a ProCyclingStats
Campions del Món de ciclisme - Contrarellotge per equips mixtos :
2019:  Bouwman, Mollema, van Emden, Brand, Markus, Pieters (NED)
2021:  Arndt, Martin, Walscheid, Brennauer, Klein, Kröger (GER)
2022:  Bissegger, Küng, Schmid, Chabbey, Koller, Reusser (SUI)
2023:  Bissegger, Küng, Schmid, Chabbey, Koller, Reusser (SUI)
2024:  Matthews, O'Connor, Vine, Brown, Chapman, Roseman-Gannon (AUS) :
# Liubov Iegórova

Liubov Iegórova (en rus: Любо́вь Ива́новна Его́рова; Sèversk, Unió Soviètica, 1966) és una esquiadora de fons russa, ja retirada, que competí a la dècada del 1990. És la segona dona que més títols olímpics en esquí ha aconseguit, per darrere de Raïssa Smetànina.

## Biografia

Va néixer el 5 de maig de 1966 a la població de Sèversk, situada a l'óblast de Tomsk, que en aquells moments formava part de la Unió Soviètica i que avui en dia forma part de Rússia. Fou membre del Partit Comunista de la Unió Soviètica.

## Carrera esportiva

Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 realitzats a Albertville (França) en representació de l'Equip Unificat, aconseguint guanyar cinc medalles: tres medalles d'or en les proves de persecució 5/10 km, 15 km. clàssics i en els relleus 4x5 km i dues medalles de plata en les proves de 5 km. clàssics i 30 km. lliures. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega), i en representació de Rússia, aconseguí guanyar quatre medalles: tres noves medalles d'or en les proves de 5 km, persecució 5/10 km i relleus 4x5 quilòmetres i una medalla de plata en la prova dels 15 km, a més de finalitzar cinquena en la prova dels 30 km. lliures.
En el Campionat del Món realitzat a Trondheim Yegorova fou desqualificada per dopatge el 26 de febrer de 1997 per l'ús de bromantan, un esteroide anabolitzant, tres dies després d'haver guanyar la prova dels 5 km. Sancionada per la Federació Internacional d'Esquí (FIS) no pogué participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó), i la seva reaparició en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Lake Placid (Estats Units) se saldà amb l'assoliment d'un cinquè lloc en la prova de 10 km i una onzena posició en la prova d'esprint femení.
Al llarg de la seva carrera aconseguí sis medalles en el Campionat del Món d'esquí nòrdic, destacant els tres ors aconseguits els anys 1991 (30 km i relleus 4x5 km) i 1993 (relleus 3x5 km).

## Referències

* 1 2 «Lyubov Yegorova». Enciclopedia Britànica (anglès)

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Lyubov Yegorova Arxivat 2012-10-26 a Wayback Machine.
# Catalunya – Lituània (22-12-2000)

La selecció catalana de futbol disputà un partit amistós contra la selecció de Lituània el 22 de desembre del 2000 al Camp Nou de Barcelona, davant de 48.000 espectadors, que acabà amb victòria de Catalunya per 5-0. La selecció nacional de Catalunya tornava a jugar un partit al Camp Nou 24 anys després del Catalunya-Rússia (1-1) del 1976.

## Fitxa tècnica

| Catalunya | 5 - 0 | Lituània |
| Òscar Garcia 9' 82' Jordi Cruyff 42' Gerard López 70' (p.) Xavi Hernández 77' | Mundo Deportivo Avui | |
| Catalunya | Lituània |
CATALUNYA: :
| PO | Toni Jiménez |
| PO | Reina Reina |
| DF | Delfí Geli |
| DF | Xavier Aguado |
| DF | Quique Álvarez |
| DF | Toni Soldevilla |
| CC | Pep Guardiola (c) |
| CC | Xavi Hernández |
| CC | Roger Garcia |
| CC | Gabri Garcia |
| CC | Albert Celades |
| CC | Sergio González |
| DV | Òscar Garcia |
| DV | Jordi Cruyff |
| DV | Rubén Navarro |
| DV | Gerard López |
| Seleccionador: |||
| Pitxi Alonso ||||
LITUÀNIA: :
| PO | Pavelas Leusas |
| DF | Nerijus Radžius |
| DF | Rolandas Džiaukštas |
| DF | Tomas Kančelskis |
| DF | Marius Skinderis |
| CC | Darius Žutautas |
| CC | Orestas Buitkus |
| CC | Saulius Mikalajūnas (c) |
| CC | Vitalijus Daniličevas |
| CC | Nerijus Vasiliauskas |
| CC | Deimantas Bička |
| CC | Andrius Gedgaudas |
| DV | Gražvydas Mikulėnas |
| DV | Artūras Fomenka |
| DV | Vytautas Karvelis |
| DV | Andrius Velička |
| Seleccionador: |||
| Julius Kvedaras ||||

## Referències

* ↑ Colomé, Jordi «La selecció catalana torna avui a jugar al Camp Nou després de 24 anys d'absència» (PDF). El Punt, 22-12-2000, pàg. 50 [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ Lluch Martín, Isaac; Colomé, Jordi «Catalunya goleja al camp i triomfa a la graderia» (PDF). Avui, 23-12-2000, pàg. 52 [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ Astruells, Andrés «Catalunya entusiasma a todos» (PDF) (en castellà). Mundo Deportivo, 23-12-2000, pàg. 16 [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ Colomé, Jordi «La selecció catalana torna avui a jugar al Camp Nou després de 24 anys d'absència» (PDF). El Punt, 22-12-2000, pàg. 50 [Consulta: 12 maig 2024].
# Catalunya – Xile (28-12-2001)

La selecció catalana de futbol disputà un partit amistós contra la selecció de Xile el 28 de desembre del 2001 al Camp Nou de Barcelona, davant de 60.000 espectadors, que acabà amb victòria de Catalunya per 1-0.

## Fitxa tècnica

| Catalunya | 1 - 0 | Xile |
| Luis García 56' | Mundo Deportivo Avui | |
| Catalunya | Xile |
CATALUNYA: :
| PO | Toni Jiménez | |
| PO | Víctor Valdés | |
| DF | Carles Puyol | |
| DF | Quique Álvarez | |
| DF | Xavier Aguado | |
| DF | Sergi Barjuan | |
| DF | Curro Torres | |
| DF | Toni Soldevilla | |
| DF | Alberto Lopo |
| CC | Pep Guardiola (c) | |
| CC | Xavi Hernández | |
| CC | Albert Celades | |
| CC | Roger Garcia | |
| CC | Sergio González | |
| DV | Luis García | |
| DV | Gabri Garcia | 72' |
| DV | Òscar Garcia | |
| DV | Gerard López | |
| DV | Lluís Codina | |
| Seleccionador: |||
| Pitxi Alonso ||||
XILE: :
| PO | Carlos Toro | |
| DF | Fernando Solís | |
| DF | Héctor Robles | |
| DF | Alex von Schwedler | |
| DF | Raúl Muñoz | |
| DF | Adrián Rojas | 72' |
| CC | Raúl Palacios | |
| CC | Marco Villaseca | |
| CC | David Pizarro | |
| CC | Víctor Cancino (c) | |
| CC | Luis Medina | |
| CC | Patricio Almendra | |
| DV | Jaime Valdés | |
| DV | Carlos Verdugo | |
| DV | Fernando Martel | |
| DV | Julio Gutiérrez | |
| Seleccionador: |||
| Jorge Garcés ||||

## Referències

* ↑ Ponz, Àngel «El Camp Nou vibra amb la selecció catalana i bat el rècord de públic» (PDF). El Punt, 29-12-2001, pàg. 50 [Consulta: 15 maig 2024].
* ↑ Colomé, Jordi «El rècord de públic, amb 60.000 espectadors, i una treballada victòria contra Xile fan completa la festa» (PDF). Avui, 29-12-2001, pàg. 54 [Consulta: 15 maig 2024].
* ↑ Astruells, Andrés «Victoria de prestigio» (PDF) (en castellà). Mundo Deportivo, 29-12-2001, pàg. 2 [Consulta: 15 maig 2024].
# Portada/efemèride octubre 28

Apel·les Mestres
« 27 d'octubre · 28 d'octubre · 29 d'octubre »
# Premi Internacional de Poesia Ciutat de Melilla

El Premi Internacional de Poesia Ciutat de Melilla és una dels premis literaris més importants d'Espanya, atorgat cada any a una col·lecció de poesia inèdita per un autor de parla hispana. El premi es va crear en 1979 en honor de Miguel Fernández, el poeta més distingit de Melilla, i l'organitza la Conselleria de la Cultura de la Ciutat Autònoma de Melilla. El premi l'atorga en octubre un grup de crítics i poetes de renom, entre les festivitats culturals organitzades per la UNED i l'Ajuntament de Melilla. En 2003 es va establir un finalista. El guanyador del premi rep €18.000, mentre el finalista en guanya €9.000, i tots dos llibres són publicats per Visor, un editor de poesia.

## Guanyadors

* 1979 Alfonso Canales
* 1980 Mariano Roldán
* 1981 Luis Rosers
* 1982 Miguel Fernández
* 1983 Pedro Molina Temboury
* 1984 Fernando Quiñones
* 1985 Miguel Ángel Velasco
* 1986 Antonio Abad
* 1987 Elsa López
* 1988 Almudena Guzmán
* 1989 Pablo García Baena
* 1990 Arcadio López Casanova
* 1991 Ángel García López
* 1992 Rafael Morales
* 1993 Javier Yagüe Bosch
* 1994 Felipe Benítez Reyes
* 1995 Vicente Gallego
* 1996 Juan Carlos Suñén
* 1997 Luis Antonio de Villena
* 1998 Clara Janés
* 1999 Itzíar López Guil
* 2000 Ángeles Mora
* 2001 Benjamín Prado
* 2002 Antonio Jiménez Millán
* 2003 Antonio Cabrera
* 2004 Francisco Díaz de Castro
* 2005 Luis Alberto de Conca
* 2006 Gioconda Belli
* 2007 Miguel García Posada
* 2008 Antonio Lucas
* 2009 Marco Antonio Campos
* 2010 Diana Bellessi
* 2011 Manuel Vilas Vidal
* 2012 Juan Van-Halen
* 2013 Eduardo García
* 2014 Juan Antonio González Iglesias
* 2015 José Luis Rey
* 2016 José Antonio Mesa Toré
* 2017 Loreto Sesma
* 2018 Karmelo C. Iribarren
* 2019 Isabel Pérez Montalbán

## Referències

* ↑ Hoy, Melilla. «La 40 edición del premio Internacional de Poesía y la beca Miguel Fernández se fallarán en el Instituto Cervantes de Madrid» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-01-13. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «XLI Premio Internacional de Poesía Ciudad de Melilla, 2019». Arxivat de l'original el 2020-04-03. [Consulta: 13 gener 2020].
# Fira de Melilla

La Fira de Setembre o Fira de Melilla és la fira de la ciutat espanyola de Melilla, celebrada en honor a la seva Patrona, la Verge de la Victòria i el recinte firal de la qual s'enclava a l'Esplanada Multifuncional de Sant Lorenzo, un entorn modern per a una fira tradicional, pròxim al port esportiu.

## Història

La primera edició firal recordada es va celebrar en 1903.

## Descripció
### De Dia

D'uns anys a aquesta part s'imposa la Fira de Dia, amb desenes de casetes particulars i oficials i establiments per a prendre l'aperitiu, amb la gastronomia de Melilla, tan variada i multicultural com la seva població al ritme de rumbes i sevillanes.
El recinte festiu s'omple d'animació, grups rocieros, penyes i actuacions. Gens mancada en la Fira de Melilla.

### De Nit

La nit firal és festa i port. La Caseta Oficial de Festejos se suma a l'alegria oferint, cada nit, actuacions musicals de primer nivell arribades de la Península i de grups locals a l'alça que busquen un buit en el panorama artístic nacional.
El 8 de setembre és el dia de la Verge de la Victòria, Patrona de Melilla, l'ambient festiu dóna pas, per unes hores, al recolliment cristià i Melilla es llança al carrer en serena processó per a retre homenatge a la imatge de la Verge, Coronada i Alcaldessa Perpètua, que abandona temporalment el seu enclavament a dalt de les muralles llegendàries per a baixar a l'Eixample Modernista.

## Data de celebració

La fira es va celebrar des de 1903 amb una durada de vuit dies.

## Vestit tradicional

El vestit de flamenca, que és un vestit típic andalús, el nom del qual prové del flamenc, que és un tipus de música folklòrica amb influències gitanes.

## Els toros

Els toros en la plaça de toros de Melilla han estat units a la celebració de la fira des del començament.

## Referències

* ↑ Díez Sánchez, Juan «1910: LA PRIMERA GRAN FERIA DE MELILLA». , 28-08-2010 [Consulta: 29 octubre 2017].
# Nombre pentagonal

Un nombre pentagonal és un nombre figurat que estén el concepte de nombre triangular i quadrat al pentàgon, però, a diferència dels dos primers, els patrons utilitzats en la construcció dels nombres pentagonals no són simètricament rotacionals.
L’n-èsim nombre pentagonal p$_n$ és el nombre de diferents punts en un patró de punts, que consisteix en el contorn de pentàgons regulars amb costats que contenen d'1 a n punts, superposats, de forma que tenen en comú el vèrtex.

## Definició

Cada nombre pentagonal p$_n$ està definit per la següent fórmula:
   $p_{n}={\frac {n(3n-1)}{2}}$
Per n ≥ 1, n ∈ N, els primers nombres pentagonals són:
1, 5, 12, 22, 35, 51, 70, 92, 117 ...
L’n-èsim nombre pentagonal és la tercera part del (3n-1)-èsim nombre triangular.
Els nombres pentagonals són importants en la teoria de particions de Leonhard Euler, tal com està expressat en el seu teorema del nombre pentagonal.

## Generalitzacions

Els nombres pentagonals generalitzats són obtinguts de la fórmula descrita a dalt, però ara n pren valors de la seqüència 0, 1, -1, 2, -2, 3, -3, 4..., produint:
0, 1, 2, 5, 7, 12, 15, 22...
Els nombres pentagonals no s'han de confondre amb els nombres pentagonals centrats.

## Tests per nombres pentagonals

Es pot comprovar si un nombre x és un nombre pentagonal fent la següent operació:
    $n={\frac {{\sqrt {24x+1}}+1}{6}}$
Si n resulta un nombre enter, llavors x és l'n-èsim nombre pentagonal. Si n no és un nombre enter, llavors x no és pentagonal.

## Enllaços externs

* Pentagonal number (anglès)
* Pentagonal number theorem (anglès)