OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Macrodon mordax

Macrodon mordax és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja crustacis, peixos i cefalòpodes.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical (9°N-2°N) i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic oriental: des de Panamà fins a l'Equador.

## Ús comercial

La seua carn és excel·lent per a l'alimentació humana.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Schinz H. R., 1822. Das Thierreich eingetheilt nach dem Bau der Thiere als Grundlage ihrer Naturgeschichte und der vergleichenden anatomie. Mit vielen Zusätzenversehen von H. R. Schinz. Cotta, Stuttgart & Tübingen Das Thierreich v. 2. i-xvi + 1-835.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H. & Starks, E. C., 1904. The fishes of Panama Bay. Memoirs of the California Academy of Sciences v. 4: 1-304, Pls. 1-33.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* 1 2 Chao, L.N., 1995.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Macquartita

La macquartita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom en honor de Louis Charles Henri Macquart (1745-1808), metge, químic i mineralogista francès.

## Característiques

La macquartita és un silicat de fórmula química Cu₂Pb₇(CrO₄)₄(SiO₄)₂(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1979. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la macquartita pertany a «09.HH - Silicats sense classificar, amb Pb» juntament amb els següents minerals: luddenita, creaseyita, plumbotsumita i molibdofil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1979 a la mina Mammoth-Saint Anthony, a Tiger, al districte de Mammoth del comtat de Pinal, Arizona (Estats Units), on sol trobar-se associada a altres minerals com: dioptasa, quars, wil·lemita, wulfenita, crisocol·la, hematites, fluorita i barita. És l'unic indret on ha estat descoberta aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Macquartite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 octubre 2016].
* ↑ «Macquartite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 12 octubre 2016].
# Lockhart (Carolina del Sud)

Lockhart és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 39 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lockhart tenia 39 habitants, 19 habitatges i 12 famílies. La densitat de població era de 107,6 habitants/km².
Dels 19 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 21,1% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,5% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 38,5% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 55 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.583 $ i la renda mediana per família de 42.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.500 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 13.263 $. Cap de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lockhart». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lockhart». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mahdawi

Mahdawi (en àrab: مهدوي اسلام) és una secta religiosa formada a l'Índia musulmana per Sayyid Muhammad Mahdi al-Jaunpuri (1443-1505) de Jaunpur que es va proclamar mahdí i va tenir alguns seguidors al sultanat de Gujarat, que consideraven que feia miracles com ressuscitar als morts o tornar la vista als cecs, però fou expulsat del sultanat i va morir a l'Afganistan (a Farah). Els seus seguidors el consideren la persona més important de l'islam després de Mahoma, i els dos són considerats 'masum' (معصوم) i iguals en tots els aspectes.
Els seus seguidors no foren molestats inicialment però sota Muzaffar II (1510-1526) van començar a ser perseguits i alguns executats. Aurangzeb quan fou governador d'Ahmedabad al Gujarat, va actuar contra la secta (1645) i a causa de les persecucions es van introduir a la takiyya i es van fer passar per musulmans ortodoxos i per això el seu nombre al dia d'avui és incert; n'hi ha a Gujarat, Bombai, Decan, Uttar Pradesh i Sind (aquí són anomenats zikris o dhikris). No creuen en un futuir mahdi redemptor i acusen als musulmans de no acceptar al mahdí ja vingut. Els seus temples, anomenats "daira" es fan allunyats dels centres urbans per separar als creients dels desitjos terrenals i arribar a les didar (visions de Déu).

## Bibliografia

* Timothy R. Furnish, Holiest Wars: Islamic Mahdis, their Jihads, and Osama bin Laden, Greenwood Publishing Group, 2005, pp 38–41
* L.K.A Iyer, The Mysore: Tribes and Castes, Vol IV, Mittal Publications, 1988, pg 374
* Gazetter of the Bombay Presidency, Bombai 1899
* Hastings Encyclopaedia of Religion and Ethics, VI
# Lovecraft: A Biography

Lovecraft: A Biography és una biografia de l'escriptor H. P. Lovecraft creada per l'escriptor de ciència-ficció L. Sprague de Camp, publicat primerament en enquadernació de tapa dura per l'editorial Doubleday el febrer de 1975. Una edició posterior en tapa dura fou publicada per Barnes & Noble el gener de 1996. La primera edició d'enquadernació en rústica, corregida i resumida per l'autor, fou publicada per Ballantine Books l'agost de 1976. La primera edició britànica fou publicada per New English Library l'any 1976. El 29 de setembre de 2011 fou publicada una versió per a llibre electrònic de l'edició de Ballantine Books al portal de Victor Gollancz Ltd SF Gateway, com a part de la publicació d'obres de De Camp en format electrònic. El llibre té versions traduïdes a l'alemany, al rus, i moltes altres llengües.
La biografia, una anàlisi amb pèls i senyals del famós escriptor de terror i ciència-ficció, fou la primera biografia important i independent de Lovecraft. L'aproximació de De Camp fou descrita per alguns com a franca i justa, mentre que d'altres la titllaren d'incòmode i desproporcionada. Per exemple, De Camps criticà l'actitud poc comercial de l'escriptura de Lovecraft malgrat que sempre manifestà una postura intencionada de mantenir que la seva escriptura només era per la seva pròpia distracció.
De Camp considerà algunes de les crítiques que li feren, tal com expressà en revisions posteriors de l'edició de tapa dura, i consegüentment alterà el text a l'edició d'enquadernació rústica per tal de tenir-les en compte. En total, De Camp eliminà entre 13,000 i 16,000 «repeticions, digressions i especulacions obiter dicta» de l'edició rústica. A requisit de l'editor, també eliminà «la secció de notes, bibliografia i índex», una supressió de la que no estigué especialment satisfet.

## Premis

El llibre fou nominat al Premi Mundial de la Fantasia de 1976 en categoria de premi especial (professional) així com resultà en quart lloc del Premi Locus al millor element associatiu de 1976.

## Influència en d'altres obres

La biografia realitzada per De Camp fou en gran part reemplaçada per l'obra de S. T. Joshi, amb un tractament més complet, I Am Providence (Hippocampus Press, 2 vols., 2010) (publicat inicialment de forma resumida per Necronomicon Press, 1996, com a H. P. Lovecraft: A Life).

## Referències

* 1 2 3 4 5 Laughlin, Charlotte; Daniel J. H. Levack. De Camp: An L. Sprague de Camp Bibliography. San Francisco: Underwood/Miller, 1983, p. 78.
* 1 2 3 «Lovecraft: A Biography» (en anglès). ISFDb.org. [Consulta: 12 agost 2018].
* ↑ «Orion Publishing Group's L. Sprague de Camp webpage». Arxivat de l'original el 2011-08-26. [Consulta: 12 agost 2018].
* ↑ Amazon.com entry for e-book edition
* ↑ De Camp, L. Sprague. Лавкрафт :биография. Санкт-Петербург: "Амфора", 2008.

## Enllaços externs

* Qusoor.com - Crítica de John Goodrich (anglès)
* Weirdass.net - Crítica de Cliff Almas (anglès)
# Lovebugs

Lovebugs és un grup de britpop suís de Basilea. El van crear el 1992 Adrian Sieber, Sebastian "Baschi" Hausmann i el bateria Julie. Són una de les bandes amb més èxit de Suïssa, amb tres números u al país.
Entre els èxits que han conreat hi ha "Angel Heart" ("Cor d'Àngel"), "Music Makes My World Go Round" ("La música fa donar voltes al meu món"), "Flavour of the Day" ("Sabor del dia"), "Everybody Knows I Love You" ("Tothom sap que t'estimo") i "Avalon". Els Lovebugs van representar Suïssa al Concurs de la Cançó Eurovisió del 2009 a Moscou amb la cançó "The Highest Heights" ("Les altures més altes"). Van prendre part a la primera semifinal però no van aconseguir classificar-se per la final.

## Membres

* Adrian Sieber: veu i guitarra
* Thomas Rechberger: veu i guitarra
* Stefan Wagner: veu, piano i sintetitzador
* Florian Senn: baix
* Simon Ramseier: bateria

## Discografia
### Àlbums

* 1994: Fluff
* 1995: Tart
* 1996: Lovebugs [CH-#44)]
* 1997: Lovebugs (remix album)
* 1999: Live via satellite - the radio X-Session
* 2000: Transatlantic Flight [CH-#3]
* 2001: Awaydays [CH-#1]
* 2003: 13 Songs With A View [CH-#7]
* 2005: Naked (Unplugged) [CH-#1]
* 2006: In Every Waking Moment [CH-#1]
* 2009: The Highest Heights [CH-#2]

### Senzills

* 1994: Take Me As I Am
* 1995: Slumber
* 1996: Starving
* 1996: Fantastic
* 1996: Marilyn
* 1996: Whirpool
* 1996: Fingers And Thumbs
* 1998: Angel Heart [CH-#32]
* 1999: Under My Skin [CH-#17]
* 2000: Bitter Moon [CH-#42]
* 2000: Wall Of Sound
* 2001: Music Makes My World Go Round [CH-#16]
* 2001: Coffee And Cigarettes [CH-#46]
* 2002: Flavour Of The Day [CH-#28]
* 2003: A Love Like Tides [CH-#63]
* 2003: '72
* 2005: Everybody Knows I Love You (unplugged)
* 2005: When I See You Smile (unplugged)
* 2005: A Love Like Tides (unplugged)
* 2006: The Key [CH-#17]
* 2006: Avalon (featuring Lene Marlin) [CH-#10], [NO-#13]
* 2006: Listen To The Silence
* 2006: Back To Life
* 2009: 21st Century Man [CH-#55]
* 2009: The Highest Heights [CH-#74]

## Referències

* ↑ Steffen Hung. «The Official Swiss Charts and Music Community». Swisscharts.com.
* 1 2 «Eurovision Song Contest 2009 Semi-Final (1) | Year page | Eurovision Song Contest - Oslo 2010». Eurovision.tv, 12-05-2009.

## Enllaços externs

* Official site
* myspace site
* laut.de Arxivat 2006-12-24 a Wayback Machine.
# Marc Juni Penne

Marc Juni Penne és el nom dels següents personatges:
* Marc Juni Penne (pretor), magistrat romà, edil curul el 205 aC i pretor urbà el 201 aC
* Marc Juni Penne (cònsol), magistrat romà, pretor el 172 aC i cònsol el 167 aC
* Marc Juni Penne (tribú), tribú de la plebs el 126 aC
# Marc Juni Gracà

Marc Juni Gracà (en llatí Marcus Junius Gracchanus) va ser un escriptor romà. Formava part de la gens Júnia, i va agafar el nom de Gracchanus en honor de la seva amistat amb els Gracs especialment amb Gai Grac. Va escriure una obra, De Potestatibus, que explicava la constitució romana i les magistratures des del temps dels reis. Detallava en quines ocasions s'havies introduït noves magistratures i quins canvis es van fer en els deures dels antics. L'obra anava dedicada a Tit Pomponi, pare de Tit Pomponi Àtic, l'amic de Ciceró.
Gracà és citat per Censorí, Macrobi, Plini i Marc Terenci Varró. El setè llibre del tractat De Potestatibus és citat per Ulpià, i per Joan Laurenci, però aquest últim no cita el tractat original, sinó el fragment d'Ulpià que es troba al Digest, perquè sembla que aquesta obra ja s'havia perdut en la seva època.
Pel que ara es coneix, Gracà era un historiador molt ben assabentat de la compilació de les Lleis de les dotze taules, i treia la seva informació de les fonts més autèntiques, com ara els escrits dels pontífexs i els primers llibres de lleis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 286.
# Manuel Puig

* Aquest article tracta sobre el novel·lista argentí. Si cerqueu el pintor català, vegeu «Manuel Puig Genís».
Juan Manuel Puig Delledonne (General Villegas, Argentina, 28 de desembre de 1932 - Cuernavaca, Mèxic, 22 de juliol de 1990), conegut com a Manuel Puig, va ser un escriptor argentí de rellevància mundial per les novel·les Boquitas pintadas, El beso de la mujer araña i Pubis angelical.
Va passar la infància en el seu poble natal i va emigrar a la capital argentina per a cursar els estudis secundaris. Després de començar diferents estudis superiors, va optar per estudiar cinematografia, i per aquest motiu es va traslladar a Itàlia. No va finalitzar la formació i va acabar dedicant-se a l'escriptura. Va viure a Roma, París, Londres, Estocolm, Mèxic, Nova York, Rio de Janeiro i Cuernavaca. És autor de vuit novel·les i quatre obres de teatre, a més de relats breus i guions cinematogràfics. És molt reconegut pel seu ús de la polifonia literària i el monòleg interior.

## Obres
### Novel·la

* La traición de Rita Hayworth (1968)
* Boquitas pintadas (1969)
* The Buenos Aires affair (1973)
* El beso de la mujer araña (1976)
* Pubis angelical (1979)
* Maldición eterna a quien lea estas páginas (1980)
* Sangre de amor correspondido (1982)
* Cae la noche tropical (1988)

### Teatre

* Bajo un manto de estrellas (1981)
* El beso de la mujer araña (1983)
* La cara de villano (1985)
* Recuerdos de Tijuana (1985)

### Relats

* Los ojos de Greta Garbo (1993)
* Estertores de una década. Nueva York 78, seguido de Bye-bye, Babilonia. Crónicas de Nueva York, Londres y París (1993)

### Cartes

* Querida familia. Cartas europeas, 1956-1962 (2005)
* Querida familia. Cartas americanas, 1963-1983 (2006)

#### Publicacions pòstumes

* El misterio del ramo de rosas (1997, Beatriz Viterbo Editora), amb pròleg de Julia Romero i d'Angelo Morino.
* La tajada - Gardel, uma lembrança (1998, Beatriz Viterbo Editora), amb pròleg de Graciela Goldchluk i de Julia Romero
* Triste golondrina macho - Amor del bueno - Muy señor mío (1998, Beatriz Viterbo Editora), amb pròleg de Julia Romero i de Graciela Goldchluk. La versió escollida té un final inèdit. Nominada al premi “Teatro del Mundo”, Centre Cultural Ricardo Rojas, Universitat de Buenos Aires.

## Referències

* ↑ Jozef, Bella. «Manuel Puig: las máscaras y los mitos en la noche tropical». Universidad Federal de Río de Janeiro. [Consulta: 7 març 2012].
# Majerovce

Majerovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1363.
# Man on the Moon (banda sonora)

Man on the Moon (Music from the Motion Picture) és la banda sonora de la pel·lícula Man on the Moon (1999). La banda sonora es va publicar el 22 de novembre de 1999 per Warner Bros. Records amb Jersey Records.

## Crèdits

* Chris Bilheimer – disseny embalatge
* Anita Camarata – supervisió música
* Kaylin Frank – supervisió associada música
* Ted Jensen – masterització
* Pat McCarthy – producció
# Marendadisc

Marendadisc és un col·lectiu artístic fundat per Raph Dumas i Manuel Pérez el 2004. Ha promogut una gran quantitat de gèneres musicals amb la contribució d'artistes internacionals, ja sigui com a segell discogràfic o com a organitzador d'un gran nombre de festes, espectacles; festivals i exposicions.
Implantat al litoral rossellonès, a la frontera entre l'Estat francès i l'Estat espanyol, Marendadisc ha proposat moltes festes 'clubbing' a establiments com Le Rachdingue (Vilajuïga), Le Batofar (París), Elmediator (Perpinyà), Premier (Barcelona) etc, però també esdeveniments públics com Marendabeach (Polilles i Port Leucata), Tilt 4 Kids (Teatre de l'Arxipèlag, Perpinyà), Jazzcotech Weekender (Casa Musicale, Perpinyà)...
Pel que fa als segells, Marendadisc i les seves subdivisions Lace i Enjoy Recordings han publicat desenes de referències en tota mena de suports (CD, Vinil, digital) àmpliament distribuïdes al món. Algunes d'elles han acabat amb llicències a grans discogràfiques com Pschent / Hotel Costes, EMI, Universal o Wagram; Diverses produccions musicals han pres forma a l'estudi Marendadisc, que ha rebut artistes molt talentosos com The Limiñanas, Pascal Comelade, Nilco o Renaud Papillon Paravel.
# Malva (color)

El malva és un color proper al magenta, semblant al de les flors de malva. Es tracta d'una tonalitat pàl·lida d'un color entre el lila i el lavanda, una de les tantes variacions del violat. És més un gris o un blau que un matís clar de magenta. Moltes flors salvatges que es defineixen com blaves són en realitat malva.
Una mostra del color malva:

## Localització i usos

* Color d'algunes flors.
* Sensitiva.
* Ciclamen.
* Crocus
* Berbena.
* Geranium sylvaticum
* Flor de malva
* Color d'alguns mol·luscs.
* Cantharidus opalus opalus
* Color d'una posta de sol.
* Color d'alguns compostos inorgànics.
* Clorur de neodimi
* Malva o ciclamen és el color d'un dels mallots dels guanyadors del Giro d'Itàlia
* Color que es fa servir en pintura artística.
* Paret tacada de malva a Estudi d'un nu, o Suzanne cosint, Paul Gauguin.
* Frescos amb alguns tons malva a Bonampak (Mèxic).

## Vegeu també

* Llista de colors
# Mantella manery

Mantella manery és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Es troba en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantella manery. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mariano Cuber Sagols

Mariano Cuber Sagols (m. 1956) fou un polític republicà valencià. Membre del Partit d'Unió Republicana Autonomista (PURA), fou regidor de l'ajuntament de València i escollit alcalde el gener de 1919 substituint Faustí Valentín i Torrejón. Tanmateix, va dimitir el març de 1919 davant la convocatòria d'una vaga general. El maig de 1935 va ser nomenat Subsecretari d'Estat d'Instrucció Pública del govern d'Alejandro Lerroux i del ministre valencià Joaquim Dualde.
Actualment compta amb un carrer dedicat al barri del Cabanyal-Canyamelar de la ciutat de València.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.172. ISBN 9788495484802.
* ↑ Platja), Cant De L'estoreta Del Maritim (falla Blocs. «Cant de l'Estoreta Velleta del Marítim (Blocs Platja): Mariano Cuber», 07-10-2019. [Consulta: 14 març 2023].
# Manuel Dios

Manuel Dios (Villanueva de la Cañada, 24 de maig de 1990) és un actor i guionista espanyol.
Neix a Villanueva de la Cañada, amb vinculacions a Galícia per part de la família paterna, concretament Vilagarcía de Arousa.
És conegut sobretot pel seu paper a la sèrie Cuéntame cómo pasó de Televisió Espanyola, des dels inicis de la sèrie al 2001, quan encara era un nen, interpretant un dels amics del protagonista Carlos Alcántara, fins a l'actualitat, si bé el personatge va estar absent en les temporades 10, 13 i 15. Alhora que realitzà la formació en un màster de guió per a cinema i televisió per formar-se com a guionista, des de 2021 va ser integrat a l'equip de guió, coordinat per Joaquim Oristrell, i ha compaginat aquesta nova feina amb la d'actor a la sèrie.
A banda de Cuéntame, l'actor també ha participat a Somne d'Isidro Ortiz i al telefilm Contamos todos. El 2010 també va col·laborar en la sèrie històrica 50 años de..., que tracta sobre l'evolució de la societat espanyola.

## Referències

* 1 2 «Manuel Dios» (en castellà). Fórmula TV. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «Parabéns polos 20 anos de Diario de Arousa de Manuel Dios, Luis na serie "Cuéntame"» (en gallec). Diario de Arousa, 02-04-2021. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ Coalla, Carla «Un actor de 'Cuéntame cómo pasó' pasa de personaje a guionista». El Comercio, 13-01-2022.
* ↑ «Manu Dios, de interpretar a Luis a convertirse en guionista de 'Cuéntame cómo pasó'» (en castellà). Fórmula TV, 11-01-2021. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ Herrera, Nuria «Manuel Dios, Luis en 'Cuéntame', se incorpora al equipo de guionistas de la serie». Diez Minutos, 14-01-2021.
* ↑ Medina, María «¿Qué actor de 'Cuéntame' se ha convertido en guionista de la serie?». Hola!, 13-01-2021.
# Marché-Allouarde

Marché-Allouarde és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 72 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Marché-Allouarde era de 72 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família i 2 estaven desocupats. Tots els 25 habitatges eren cases. Dels 23 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Marché-Allouarde el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 32 eren actives i 14 eren inactives. De les 32 persones actives 28 estaven ocupades (17 homes i 11 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Marché-Allouarde hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Marché-Allouarde a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Marché-Allouarde a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.