OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dong dong de jia qi

Dong dong de jia qi (xinès), "un estiu amb l'avi") és una pel·lícula de drama familiar taiwanès de 1984 dirigida per Hou Hsiao-hsien i coescrita amb Hou per Chu T'ien-wen. La pel·lícula explica les gestes semi-autobiogràfiques d'un germà i una germana joves que passen un estiu crucial al país amb els seus avis mentre la seva mare està a cures crítiques a l'hospital.
La pel·lícula va ser la sisena de Hou, i la primera després del seu èxit internacional Feng gui lai de ren (1983). Va ser ben rebuda per la crítica a Taiwan i en els circuits de festivals nord-americans i europeus, guanyant el Premi del Jurat al Festival Internacional de Cinema de Locarno el 1985 i el Montgolfière d'or al 1985 Festival de Cinema dels Tres Continents de Nantes.

## Trama

Un nen petit, Dong-Dong i la seva germana passen unes vacances d'estiu a casa dels seus avis al camp mentre la seva mare es recupera d'una malaltia; passen les hores pujant als arbres, nedant en un rierol, buscant bestiar desaparegut i afrontant amb inquietuds les realitats enigmàtiques i de vegades amenaçadores de la vida adulta.

## Repartiment

* Guo Yen-zheng: un infant
* C. Chen Li
* Mei-feng
* Edward Yang
* Yang Lai-yin

## Recepció

El Chicago Reader va donar a la pel·lícula una crítica positiva, qualificant la pel·lícula un "record líric de la infància" i elogiant la "atenció fina i poc sentimental a l'incident de la infància".

## Referències

* ↑ Gina Marchetti, Tan See Kam Hong Kong Film, Hollywood and New Global Cinema: No Film is An Island, p. 186
* ↑ Xiao Cai The Ethics of Witness: Dailiness and History in Hou Hsiao-hsien’s Films, p. 245
* ↑ Graham, Pat. «A Summer at Grandpa's» (en anglès).

## Enllaços externs

* Dong dong de jia qi a YouTube
# Mikhaïl Botvínnik

Mikhaïl Moisséievitx Botvínnik (en rus Михаи́л Моисе́евич Ботви́нник), (17 d'agost de 1911 - 5 de maig de 1995), fou un Gran Mestre d'escacs i enginyer soviètic, tres cops Campió del món, entre 1948 i 1963, i sis cops campió soviètic. Hom el considera un dels millors jugadors de tots els temps, amb el mèrit afegit de ser un dels pocs jugadors d'elit que desenvolupaven, al mateix temps, una carrera professional en un altre àmbit, en aquest cas, en enginyeria electrònica i informàtica, i fou un dels pioners dels escacs per ordinador. Botvínnik desenvolupà algorismes per al manteniment de les centrals elèctriques soviètiques i, durant la dècada del 1980, fou un dels defensors del projecte OGAS.
Fou conegut com el patriarca de l'escola soviètica d'escacs; el seu estil es basava en una rigorosa preparació d'obertures, anàlisis profundes, i acurada tècnica. Botvínnik fou el primer jugador de classe mundial que es va formar dins el sistema soviètic, cosa que li creava moltes pressions polítiques, però que també li va permetre de tenir molta influència en el poderós sistema soviètic d'escacs. Va jugar un rol principal en l'organització dels escacs, i tingué molta influència durant l'interregne del campionat del món d'escacs en el disseny del sistema pel Campionat del món després de la II Guerra Mundial.
Va esdevenir un membre destacat del sistema d'entrenament en escacs a l'URSS que va portar aquell estat a dominar els escacs mundials durant dècades. Va fundar i dirigir la més famosa escola d'escacs de l'URSS, de la qual varen ser alumnes, entre d'altres, els futurs campions del món Anatoli Kàrpov, Garri Kaspàrov, i Vladímir Kràmnik.
Botvínnik va rebre els ordes de Lenin, de la Revolució d'Octubre, de la Bandera Roja del Treball i de la Insígnia d'Honor i el títol de "Mestre Honorífic de l'Esport".

## Referències

* ↑ «Els 10 millors jugadors d'escacs de la història» (en anglès), 06-09-2009. [Consulta: 7 octubre 2010].
* ↑ Baraniuk, C. «Why the forgotten Soviet internet was doomed from the start» (en anglès). BBC, 26-10-2016. [Consulta: 2 novembre 2016].
* ↑ Nota biogràfica a Chessgames.com (anglès)

## Vegeu també

* Torneig d'escacs AVRO de 1938
Títols :
| Precedit per: Aleksandr Alekhin | Campió del món d'escacs 1948–1957 | Succeït per: Vassili Smislov |
| Precedit per: Vassili Smislov | Campió del món d'escacs 1958–1960 | Succeït per: Mikhaïl Tal |
| Precedit per: Mikhaïl Tal | Campió del món d'escacs 1961–1963 | Succeït per: Tigran Petrossian |
# Velma Dunn

Velma Dunn (Monrovia, 9 d'octubre de 1918 - Whittier, 8 de maig de 2007) fou una saltadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició de palanca de 10 metres del programa de salts.

## Referències

* ↑ «Velma Dunn Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 5 març 2019].
# 431 aC

El 431 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 323 ab urbe condita. La denominació 431 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode més usat a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments

* Esclata la Guerra del Peloponnès, un conflicte bèl·lic que va afectar Grècia des de l'any 431 aC fins al 404 aC i va enfrontar la Lliga de Delos (conduïda per Atenes) i els seus aliats, de tendència democràtica, contra Esparta i els seus, de tendència oligàrquica. La primera fase de la guerra es coneix amb el nom de guerra d'Arquidam o guerra Arquidàmica, des del seu inici fins a la pau de Nícies, el 421 aC. Aquest nom deriva del rei d'Esparta Arquidam II.
* Desenvolupament de la teoria dels quatre humors.
* Bràsides, general espartà, va ser nomenat èfor d'Esparta. En el primer any de la guerra del Peloponnès, va introduir cent homes a Metone mentre era assetjada pels atenesos, i va aconseguir salvar la ciutat.
* La població de l'illa d'Egina va ser expulsada pels atenencs, acusada d'haver contribuït a l'inici de la guerra, i substituïda per clerucs grecs.
* Eurípides estrena la tragèdia Medea a a Atenes, dins de les festivitats de les Dionísies, on va obtenir el tercer premi.
* Un grup de 300 tebans va intentar sorprendre la ciutat de Platea. Van entrar a la ciutat amb la complicitat del partit oligàrquic i a la nit van intentar agafar el control però els ciutadans es van recuperar de la sorpresa, van matar 180 assaltants i la resta van fugir.
* A Roma van ser elegits cònsols Tit Quinti Pennus Cincinnat i Gai Juli Mentó. Les pèrdues romanes en la guerra contra els volscs dirigida pels cònsols, van fer que es nomenés un dictador, Aulus Postumi Tubert.

## Naixements

* Aquell any, o potser el 430 aC va néixer Dionisi el Vell, tirà de Siracusa (405 aC-367 aC).

## Necrològiques

* Fídies, escultor grec.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Tritle, Lawrence A. A New History of the Peloponnesian War. [Londres]: John Wiley & Sons, 2009, p. 111. ISBN 9781405122504.
* ↑ Smith, William (ed.). «Archidamus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ Garrison, Fielding H. An introduction to the history of medicine. With medical chronology, suggestions for study and bibliographic data. Filadèlfia: Saunders, 1967, p. 93.
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, II, 3-10
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, II, 27
* ↑ Easterling, P. E. (ed.). Historia de lka literatura clásica I: literatura griega. Madrid: Gredos, 1990, p. 349. ISBN 842491421X.
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, II, 1
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 23, 26-29
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XII, 64
* ↑ Ciceró. Tusculanes, V, 20, 22
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIII, 91; XIV, 66
* ↑ «Fídies». GEC. [Consulta: 25 desembre 2023].
# Gerra

La gerra, ancolla, tina, cadaf, pitxer o pitxell és un got gran de forma panxuda que pot ser de terrissa, vidre o metall, normalment té una nansa encara que també n'hi ha amb dues nanses i una obertura ampla.
És un tipus d'atuell molt usat d'ençà de la prehistòria fet d'argila cuita i normalment amb una nansa, les de dues nanses es van començar a usar a comptar de la protohistòria.
A Catalunya la gerra i el seu diminutiu, el gerró, servien sobretot per a contenir oli.
Hi ha diversos models de boques:
* De boca rodona. Aquest tipus amb una nansa va ser dels primers utilitzats (després del bol) per beure, estant dels més abundants en arqueologia.
* De bec. Presenta aquesta gerra un bec per vessar l'aigua o qualsevol altre líquid, realitzat al mateix caire de la boca i la nansa està col·locada al costat oposat per facilitar l'abocament del líquid o beure'l directament. Malgrat ser un model molt comú a l'època neolítica, es continua fabricant amb diversos materials.
* De boca quadrada. De boca quadrada, existeixen també gots sense nanses, però la pròpiament gerra acostumava a tenir uns 15/20 cm d'altura i amb nansa, els terrissaires acostumen a denominar-la «gerra de pics».
* Amb coll i dues nanses. Aquest model és molt popular a la terrissa hispano-lusitana, anomenada «alcarraza» a Andalusia i «terrassa» (tarraza en espanyol) a València i la seva utilització era principalment com a contenidor d'aigua.
* D'una nansa amb vessador o broc. La singularitat d'aquest tipus de gerra es troba a la seva nansa-broc per la que surt el líquid, el que permet de beure a raig, es considera el prototip del càntir o porró. Es troben entre els atuells de la ceràmica cardial.

## Vegeu també

* Setrillera de missa
* Gerro

## Referències

* ↑ http://dcvb.iecat.net/results.asp?Word=pitxer&Id=110976&search=pitxer Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine.
* ↑ La Gran Enciclopèdia en català (2004), Volum X
* ↑ Sempere Ferràndiz (2006) p.76
* ↑ Sempere Ferràndiz (2006) pp.76-78

## Bibliografia

* Sempere Ferràndiz, Emili. Historia y arte en la cerámica de España y Portugal. Barcelona, Les Puntxes, 2006. ISBN 978-84-611-3612-4.
# William Dod

William Dod (Lower Bebington, Merseyside, 18 de juliol de 1867 - Earls Court, Londres, 8 d'octubre de 1954) va ser un arquer anglès que va competir a començaments del segle xx.
Nascut a Bebington, era descendent de Sir Anthony Dod d'Edge, que va ser nomenat cavaller a la batalla d'Azincourt pel rei Enric V.
Dod va ser educat a casa per professors particulars gràcies a néixer en el si d'una rica família que havia fet fortuna amb el comerç del cotó. Aquest fet li va permetre no haver de treballar per guanyar-se la vida i poder dedicar tot el seu temps a practicar el golf i la caça. Va descobrir el tir amb arc a la casa de la família de Legh.
Ni Dod ni la seva germana Lottie havien disputat cap competició de tir amb arc fins que es van mudar de la seva vida nadiua al sud de Berkshire, el 1906, on es van unir al recentment creat Welford Park club de tir amb arc. Dos anys més tard va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla d'or en la prova de la ronda York del programa de tir amb arc. William Dod va ser el tirador que millor es va adaptar a la pluja torrencial que va afectar tots els participants el primer dia de la competició i al vent de la segona jornada, amb la qual cosa guanyà amb 47 punts sobre Reginald Brooks-King.
El 1909 i 1911 guanyà el títol nacional de Tir amb Arc i poc després abandonava la pràctica d'aquest esport per tornar a dedicar-se al golf. El 1912 va arribar a la quarta ronda del Campionat Amateur Britànic.
Després de l'esclat de la Primera Guerra Mundial Dod es va allistar al cos Royal Fusiliers i va servir com soldat en les trinxeres durant un breu període, abans de ser transferit a la Royal Navy. En ella hi va romandre un any com a oficial administratiu abans de ser enviat a Anglaterra.
Tant ell com la seva germana es van establir a Westward Ho! en finalitzar la Segona Guerra Mundial i un cop va fer vuitanta anys es traslladà a Londres, on morí el 1954.

## Referències

* ↑ The 1613 Visitation of Cheshire
* ↑ The 1623 Visitation of Surrey
* 1 2 3 4 «William Dod Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 23 gener 2016].
# Òrnees

Òrnees (en grec antic: Ὀρνέαι, llatí: Orneae; gentilici Ὀρνεάτης, orneata) fou una ciutat de l'antiga Grècia situada al districte de l'Argòlida, al Peloponnès.
Apareix esmentada per primera vegada en el Catàleg de les naus de la Ilíada. Segons el mite, el seu nom provenia d'Orneu, un fill d'Erecteu. La llegenda diu que originàriament era poblada per cinuris, fins que arribaren els doris a conquerir Argos.
Sembla que Òrnees era una polis independent. Després de la batalla de Mantinea (418 aC), Òrnees era aliada d'Argos. El 416 aC, l'exèrcit espartà envaí el territori d'Argos i conquerí Òrnees; a continuació, fortificaren l'indret i hi establiren argius fugitius. Més tard, els argius, amb l'ajuda dels atenesos, els argius recobraren la ciutat i foragitaren els fugitius que s'hi havien establert; segons Pausànias, els habitants foren transferits a Argos, i la ciutat fou repoblada. Els espartans tornaren a conquerir la ciutat cap al 350 aC, sembla que per la seva condició d'aliada de Megalòpolis. En algun moment del mateix segle, els orneates patiren una invasió de Sició, però els aconseguiren foragitar, i commemoraren la victòria amb una dedicatòria a Delfos.
Sembla, doncs, que durant el segle iv aC, encara que en diverses ocasions sotmesa al domini argiu, Òrnees mantengué la seva condició de polis. Posteriorment, però, va perdre aquest estatus: Estrabó (segle i aC) ja la descriu com a kome. Segons el mateix autor, era situada en una plana on corria un riu, anomenat també Òrnees, i es trobava al nord del camí d'Argos a Mantinea, anomenat Clímax, que seguia el curs del riu Ínac. Les restes de la ciutat es troben vora la vila de Lirkia, a un lloc anomenat Paleokastri, on es conserven restes d'un sistema defensiu que es pot datar del segle iv aC.

## Referències

* ↑ Homer, Ilíada, II 571.
* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Orneae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 27 gener 2021].
* 1 2 Hansen, M. H.; Nielsen, T. H. An inventory of archaic and classical poleis. Oxford University Press, 2004, p. 612.
# Castell de Ròcafixada

El castell de Ròcafixada (en occità: Castèl de Ròca Fixada; en francès: Château de Roquefixade) és una antiga fortalesa situada a la comuna de Ròcafixada, a l'Arieja.

## Història

El castell surt mencionat per primer cop als documents el 1034.
Els primers senyors del castell coneguts són els senyors de Pailhès
El 1205, va ser escenari de les núpcies de Ramon de Perella amb Corba de Lanta. Ramon de Perella posseïa també el castell de Perella i el de Montsegur.
Va servir de refugi i resistència pels albigesos durant el segle xiii. El 1212 Simó de Montfort va prendre el castell, el qual va passar a dependre dels comtes de Tolosa.
El 1272 Felip III, rei de França, va prendre el castell després de la rendició de Roger Bernat III de Foix. El rei va assegurar-ne el manteniment i hi va emplaçar, des del 1278, una guarnició reial, composta d'un castellà, un guaita, un porter, dotze sergents i de gossos guardians. L'interès d'aquest manteniment i mobilització era la presència propera de la frontera amb el Regne d'Aragó.
El 1463, el rei Lluís XI va restituir el castell als comtes de Foix, amb Gastó IV de Foix.
El castell va gaudir de diversos manteniments durant els segles XV i XVI, per acabar sent destruït per ordre de Lluís XIII el 1632. El 1675, el baró de Celles, Vital Guilhon de Lestang, va comprar el castell i la seva família el va conservar fins a la Revolució francesa, quan va ser venut com a bé nacional.
Les runes del castell de Ròcafixada són classificades de monument històric de França des del 7 de febrer de 1995.

## Referències

* ↑ «Història de la comuna de Ròcafixada» (en francès). Arxivat de l'original el 2016-04-15. [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ «Associació Castell de Ròcafixada» (en francès). [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ «Castell de Ròcafixada a la pàgina del Ministeri Francès de Cultura» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 23 març 2018].

## Vegeu també

* Castells càtars

## Bibliografia

* Henri-Paul Eydoux - Châteaux des pays de l'Aude - p. 218-224, dins del Congrès archéologique de France. 131$^e$ session. Pays de l'Aude. 1973 - Société Française d'Archéologie - París - 1973

## Enllaços externs

* Castell de Ròcafixada [archive]
* Laurence Cabrol, "Roquefixade, la citadelle du vertige", Ariege News, 22 Maig 2006 (francès)
# Calliteara pudibunda

Calliteara pudibunda és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Lymantriinae.

## Distribució

Es troba a Europa i Anatòlia.

## Descripció

L'envergadura alar fa 40-60 mm.
La femella té les anteriors blanques grisoses amb polsim fosc; té línies transversals fosques ondulades amb vores de color blanc en el costat intern. Les ales posteriors són blanques amb una franja submarginal fosca.
El mascle té les ales anteriors de color gris oliva, amb una àrea mitjana negra i línies ondulades transversals lleugerament més fosques a les zones marginals i basals. Les ales posteriors són de color groc grisenc, amb una banda transversal que és lleugerament més clara que en la femella.

## Biologia

Els adults volen d'abril a juny.
Els ous són de color marró groguenc amb una taca fosca al mig. La larva en general és de color groc llimona, però de vegades és marró groguenca, violeta o gris negrosa, amb profundes incisions segmentàries negres, flocs de pèls dorsals més lleugers i flocs vermells o marrons a l'11 segment. Les larves s'alimenten sobre faigs, roures, salzes, bedolls, Prunus i Crataegus.

## Galeria

* Calliteara pudibunda larva
* Calliteara pudibunda mascle
* Calliteara pudibunda femella
* Calliteara pudibunda mascle
* Calliteara pudibunda

## Referències

* ↑ Seitz, A. Ed. Die Großschmetterlinge der Erde, Verlag Alfred Kernen, Stuttgart Band 2: Abt. 1, Die Großschmetterlinge des palaearktischen Faunengebietes,Die palaearktischen Spinner und Schwärmer, 1912- 1913

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtualː Calliteara pudibunda (castellà).
* Catalogue of Lifeː Calliteara pudibunda (en).
* INPN : Calliteara pudibunda (fr)
* Lepinetː Calliteara pudibunda (fr)
* Calliteara pudibunda (castellà)
# Vesna Radović

Vesna Radović (Belgrad, 7 de setembre de 1954) fou una jugadora d'handbol sèrbia, que jugava de portera, que va competir sota bandera de Iugoslàvia durant la dècada de 1970. Posteriorment es nacionalitzà austríaca.
Amb l'equip iugoslau va disputar el Campionat del món d'handbol de 1975 i 1978.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. Posteriorment, el 1984, i com a jugadora austríaca, va disputar els Jocs de Los Angeles, on fou sisena en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ Women Handball World Championship 1975 Soviet Union 03-13.12 Winner East Germany a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1978 in Czechoslovakia 30.11-10.12 Champion East Germany a todor66.com
* ↑ «Vesna Radović Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 d'abril 2011. [Consulta: 3 novembre 2019].
# Puig del Molí de Vent (Calonge)

El Puig del Molí de Vent és una muntanya de 61 metres que es troba al municipi de Calonge, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# 474 aC

L'any 474 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República Romana es coneixia com l'Any del consolat de Fus i Vulsó, o de vegades, any 279 Ab urbe condita o de la fundació de Roma. La denominació 474 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode més usat a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Sicília

* Els etruscs ataquen Cumes i altres colònies gregues a Campània i els grecs van demanar ajut a Hieró que va aconseguir una gran victòria naval sobre els etruscs a l'anomenada batalla de Cumes, victòria que va trencar el poder naval etrusc. Per controlar la navegació entre Etrúria i la Campània, Hieró va situar una guarnició a l'illa d'Ischia.

### República Romana

* Luci Furi Medul·lí Fus i Gneu Manli Vulsó són elegits cònsols a Roma. Els dos cònsols van marxar contra la ciutat de Veios i va signar una treva per quaranta anys. Per aquests fets van obtenir a la seva tornada els honors d'una ovació o triomf menor. L'any 473 aC van ser acusats pel tribú de la plebs Gneu Genuci, per no implementar la Llei Cassia agraria d'Espuri Cassi Viscel·lí durant l'any del seu consolat, però l'acusació no va prosperar per l'assassinat de Genuci.
* A la primavera, Publi Valeri Publícola, que havia estat cònsol el 475 aC va celebrar un triomf a Roma per haver vençut els sabins.

### Imperi Persa

* El rei Xerxes I emet un decret on dona als jueus la facultat d'unir-se per defensar les seves vides contra els seus oponents en les 127 províncies de l'Imperi Persa que s'estén des de lÍndia a Etiòpia.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XI, 51
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, II, 54-55
* ↑ Dionisi d'Halicarnàs. Ῥωμαϊκὴ Ἀρχαιολογία (Antiguitats Romanes), IX, 28
* ↑ Esther Chapter 8
# Gianni Morandi

Gian Luigi Gianni Morandi (Monghidoro, Emília-Romanya, 11 de desembre del 1944) és una gran figura de la cançó italiana.
L'any 1965 enregistrà un tema en català (Si no et tingués ja mai més) en un EP compartit amb Jimmy Fontana, Rita Pavone i Donatella Moretti.

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 197.

## Enllaços externs

* Web oficial de Gianni Morandi. (italià)
* Biografia de Gianni Morandi. Arxivat 2014-12-22 a Wayback Machine. (italià)
* Lletres d'algunes cançons de Gianni Morandi. (italià)