OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marcelo Pont Vergés

Marcelo Pont Vergés (Córdoba, 17 de febrer de 1957) és un director d'art, dissenyador de producció en llargmetratges i cinema publicitari, escenògraf d'òpera, teatre i musicals i dibuixant de còmics argentí.

## Història

Nascut a la ciutat de Córdoba. Va realitzar els seus estudis mitjans en el Col·legi Montserrat i després va estudiar la carrera d'arquitectura en la Universitat Nacional de Còrdova, encara que no la va acabar. Va treballar en més de 300 comercials en USA, Europa, Llatinoamèrica i el Carib, 10 llargmetratges i 3 curtmetratges. A més té experiència en òpera, teatre i musicals muntats a Nova York, Philadelphia, Buenos Aires, Caracas, Mèxic, Còrdova, La Plata, l'Havana i altres països d'Amèrica i Europa com a dissenyador d'escenografia i vestuari.

## Films

* El General y la Fiebre (1998)
* Jennifer's Shadow (2004)
* Puras Joyitas (2007)
* El secreto de sus ojos (2009) (
* La hora cero (2010)
* Piedra Papel o Tijera (2012)
* Azul y no tan rosa (2012) (guanyadora del Goya a millor pel·lícula Iberoamericana)
* km 72 (2014)
* Messi (documental) (2014)
* La Parte Ausente (2014)

## Premis i Nominacions

* Bronze World Medal Nova York Festival (Millor Director d'Art en Cinema Publicitari, 1997)
* Premi ANAC de Cinema (Millor Director d'Art, 100 AÑOS DE PERDÓN, 1997)
* Premi Municipal de Cinema (Millor Director d'Art, PURAS JOYITAS, 2008)
* Premi Festival de Cinema Veneçolà de Mèrida (Millor Director d'Art, PURAS JOYITAS, 2008))
* Premio Sur Academia de Artes y Ciencias Cinematográficas de Argentina (Millor direcció artística, EL SECRETO DE SUS OJOS, 2009)
* Premio Cóndor de Plata Asociación de Cronistas Cinematográficos de Argentina (Nominat Millor Direcció Artística, EL SECRETO DE SUS OJOS, 2010)
* Goya a la millor direcció artística (Nominat per, EL SECRETO DE SUS OJOS, 2010)

## Referències

* ↑ página de Pont Vergés. http://marcelopont.com.ar Arxivat 2020-06-07 a Wayback Machine.
* ↑ Entrevista a Marcelo Pont Arxivat 2020-06-07 a Wayback Machine. a cinedelasalturas.com.ar
* ↑ El secreto de sus ojos, ganadora del Oscar Arxivat 2014-10-02 a Wayback Machine., La Nación, 8 de març de 2010
* ↑ nota de "El Universal" sobre el premio Goya http://www.eluniversal.com/arte-y-entretenimiento/cine/140209/azul-y-no-tan-rosa-obtuvo-el-goya-a-mejor-pelicula-iberoamericana
* ↑ Llista de guanyadors
* ↑ Lista de ganadores del año 2009 http://academiadecine.org.ar/premio-sur/premio-sur-2009/ganadores/
* ↑ Marcelo Pont: El cordobés que puede ganar un Goya. La Voz, 18 de gener de 2l10
# Mani Acili Glabrió Gneu Corneli Sever

Mani Acili Glabrió Gneu Corneli Sever (en llatí Manius Acilius Glabrio Gnaeus Cornelius Severus, nascut al voltant del 119 - mort posteriorment al 177) va ser un senador de l'Imperi Romà. Va ser cònsol ordinari en 152 amb Marc Valeri Homul·le com el seu col·lega. Acili Glabrió es coneix quasi exclusivament d'inscripcions supervivents.

## Referències

* ↑ Syme, "An Eccentric Patrician", Chiron, 10 (1980)
Càrrecs públics :
| Precedit per: Sext Quintili Condià i Sext Quintili Màxim | cònsol 152 amb Marc Valeri Homul·le | Succeït per: Gai Bruci Present i Aule Juni Rufí |
# Captura electrònica

La captura electrònica (símbol ε) és un tipus de radioactivitat beta que es dona en elements químics inestables per tenir massa protons en el nucli atòmic quan aquest no té energia suficient per a emetre un positró (emissió de positrons).
El fenomen observat és que un dels electrons presents en els orbitals del mateix àtom és capturat per un dels protons del nucli, formant un neutró i un neutrí, que s'allibera del nucli:
    $\mathrm {p} +\mathrm {e} ^{-}\rightarrow \mathrm {n} +{\nu }_{e}$
El nombre de neutrons en el nucli s'incrementa en 1, el nombre de protons es redueix en 1 i la massa atòmica es manté gairebé inalterada. En canviar el nombre de protons, la captura electrònica converteix l'element en un nou element, amb una reducció d'1 en el nombre atòmic.

### Exemples

| $\mathrm {_{13}^{26}Al} +\mathrm {e} ^{-}\rightarrow \mathrm {_{12}^{26}Mg} +{\nu }_{e}$ | $\mathrm {_{28}^{59}Ni} +\mathrm {e} ^{-}\rightarrow \mathrm {_{27}^{59}Co} +{\nu }_{e}$ |
# Àsine (Messènia)

Àsine (grec antic: Ἀσίνη) és el nom d'una antiga ciutat de Messènia.
Va ser fundada pels dríops, segons Heròdot, quan aquesta tribu va ser foragitada pels argius de la ciutat d'Àsine a l'Argòlida, segons Pausànias. Estava situada a la banda occidental del golf de Messènia, que segons Estrabó també s'anomenava golf d'Àsine (Ἀσιναῖος κόλπος) per aquesta ciutat.
Era considerada una ciutat important a partir de la seva fundació al final de la primera guerra messènica fins al segle vi, quan l'esmenta el geògraf Hièrocles. Tucídides explica la seva importància durant la guerra del Peloponnès i en períodes posteriors. Quan els messenis van recuperar el seu país després de la batalla de Leuctra no van molestar als habitants de la ciutat, que encara en temps de Pausànias (segle ii), reivindicaven la seva condició de dríops.
La ciutat va caure en decadència a partir del segle iii. Posteriorment, en temps de Justinià el Gran, el lloc es va restablir i va donar lloc a la nova ciutat de Coró, segurament per trasllat de l'antiga ciutat, situada més la nord, sota l'actual Petalidi.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 366. ISBN 9788441224223.
* ↑ Heròdot, Històries, VIII 73.
* ↑ Smith, William (ed.). «2. Asine». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Καλλιγά [Kalligá], Χάρις Α. [Cháris A.]. Μονεμβασία: Μια βυζαντινή πόλις-κράτος [Monembasía: Una ciutat-estat bizantina]. Αθήνα: Ποταμός, 2010, p. 25.
# Marta Cubí Tudó

Marta Cubí Tudó (Igualada, 6 de maig de 1985) és una exjugadora i entrenadora de futbol.
Cubí va iniciar la seva carrera futbolística al club de la seva ciutat, el CF Igualada, on va aconseguir la promoció la temporada 2001-02 a la Segona Divisió i va jugar l'any següent a la categoria de plata encara amb el club de la seva ciutat natal. La temporada 2002-03 fitxa pel RCD Espanyol on hi passa 6 temporades jugant a la Primera Divisió, on hi destaca el títol de màxima golejadora amb 32 gols a la temporada 2004-05. La següent temporada es guanya la Lliga i la Copa de la Reina. La temporada 2006-07 és màxima golejadora del seu equip juntament amb Adriana Martín (6 gols) a la Lliga de Campions.
A la finalització de la temporada 2008-09 on guanya la Copa, fou acomiadada i va fitxar la temporada següent pel FC Barcelona on hi passa una temporada. La temporada 2010-11 fitxa pel CE Sant Gabriel on hi juga tres temporades, també totes a la màxima categoria del futbol femení espanyol. La primera part de la temporada 2013-14 la disputa al Cerdanyola del Vallès FC a la Segona Divisió; mentre que la segona part és fitxada pel FC Levante Las Planas on hi jugarà aquella mitja temporada a Primera Divisió, i les dues següents a Segona Divisió.
Finalment, torna al club de la seva ciutat, el CF Igualada per jugar-hi dues darreres temporades a Segona Divisió. El 22 d'abril de 2018 juga el seu darrer partit.
Cubí va jugar partits amb la Selecció Espanyola els anys 2004 i 2005. Amb la Selecció Catalana va disputar partits amistosos i va guanyar el Campionat d'Espanya de Seleccions Autonòmiques sub-25 la temporada 2006-07.
Després de penjar les botes, Cubí continuarà lligada a l'Igualada sent entrenadora, fet que ja ha compaginat entrenant clubs com el FC Martinenc, Espanyol, el propi filial del CF Igualada o la selecció Catalana Sub-16.

## Palmarès
### Clubs

* 5 Copes Catalunya de futbol femenina: 2005-06, 2006-07, 2007-08, 2008-09 i 2009-10
* 1 Lliga espanyola de futbol femenina: 2005-06
* 2 Copes espanyoles de futbol femenina: 2006 i 2009

## Referències

* ↑ «Fleeting leads scoring race» (en anglès). UEFA.com, 17-04-2007. [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ «Noemí Rubio, apartada, i Cubí i Guàrdia, també». El Punt Avui, 22-05-2009. [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ «Carrera esportiva». [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ «Marta Cubí torna a casa». FutFem.cat, 05-07-2016. [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ «Les noies del CFI tanquen la temporada per la porta gran en l'adéu de Marta Cubí». Anoia Diari, 27-04-2018. [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ «Palmarès». [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ «Sandra Vilanova i Marta Cubí segueixen al capdavant de l'Amateur Femení». FC Martinenc, 06-06-2016. [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ «Intento ser per a elles l'entrenadora que m’agradaria tenir com a jugadora». RCD Espanyol, 07-04-2008. Arxivat de l'original el 30 de juny 2018. [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ «Igualada rendeix homenatge a Marta Cubí, un emblema del futbol femení». Regió 7, 29-06-2018. [Consulta: 29 juny 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Marta Cubí Tudó
* Especial Marta Cubí a FutFem.cat
# Frederick Wolters

Frederick Wolters (San Francisco, 14 de juny de 1904 - San Leandro, 29 de desembre de 1990) va ser un jugador d'hoquei sobre herba estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip estatunidenc en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Fred Wolters Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 16 juliol 2018].
# Marge esquerre d'Ucraïna

El Marge esquerre d'Ucraïna (ucraïnès: Лівобережна Україна; rus: Левобережная Украина) és el nom històric de les zones d'Ucraïna a l'esquerra (est) del riu Dniéper, que inclou les actuals Óblast de Txerníhiv, Poltava i Sumi, així com les parts orientals de Kíiv i Txerkassy.
Pel Tractat de Pereiàslav del 1654, aquesta àrea d'Ucraïna passà a estar sota el control de Moscòvia, la qual cosa fou ratificada posteriorment pel Tractat d'Andrússovo el 1667, el Tractat de Pau Eterna del 1686 entre la Confederació de Polònia i Lituània i Moscòvia.
El marge esquerre d'Ucraïna va gaudir de cert grau d'autonomia dins de Moscòvia (des del 1721 convertida en l'Imperi Rus), com l'Hetmanat cosac, autonomia que es va perdent gradualment al llarg del segle xviii.

## Vegeu també

* Marge dret d'Ucraïna

## Referències

* ↑ Orest Subtelny; Ukraine History;; University of Toronto Press; 2000. ISBN 0-8020-8390-0. pp 117-145-146-148
# Jack Holden

Jack Holden (West Midlands, 13 de març de 1907 - Cockermouth, 7 de març de 2004) va ser un atleta anglès, especialista en curses de fons i cros, que va competir entre les dècades de 1920 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on abandonà en la marató del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en la marató del Campionat d'Europa d'atletisme de 1950, per davant Veikko Karvonen i Fedosiy Vanin. Als Jocs de l'Imperi Britànic de 1950, disputats a Auckland, també guanyà la medalla d'or en la marató. Es proclamà quatre vegades vencedor del campionat nacional de marató, entre 1947 i 1950.
Entre 1933 i 1939 guanyà quatre edicions del Cros de les Nacions.

## Millors marques

* marató. 2h 31' 03" (1952)

## Referències

* ↑ Marathon and Cross Country legend Jack Holden passes away. IAAF (10 March 2004). Retrieved on 2011-01-27.
* 1 2 Jack Holden a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ European Championships (Men). GBR Athletics. Consulta 2020-05-08.
* ↑ «John Thomas Holden | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-10-27. [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ «NUTS - AAA and National Championships Medallists - Marathon». [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ «International Cross Country Championships». [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 24 octubre 2020].
# Ralph McKittrick

Ralph McKittrick (Saint Louis, Missouri, 17 d'agost de 1877 - Saint Louis, 4 de maig de 1923) va ser un golfista i tennista estatunidenc que va competir a principis del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de plata en la prova per equips del programa de golf, com a membre de l'equip Trans-Mississippi Golf Association. En la prova individual quedà eliminat en vuitens de final, tot i que havia guanyat la qualificació prèvia al Match play.
En les proves de tennis quedà eliminat en els vuitens de final de la prova individual, mentre en la prova de dobles, fent parella amb Dwight F. Davis, quedà eliminat als quarts de final.

## Referències

* 1 2 «Ralph McKittrick Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 11 octubre 2015].
# Jocs Paralímpics d'Estiu de 1992

Els Jocs Paralímpics de Barcelona 1992 van ser els novens Jocs Paralímpics i es van celebrar a Barcelona, Catalunya entre el 3 i el 14 de setembre de 1992.

## Esports

Un total de 15 esports es van practicar als Jocs.
* Atletisme
* Bàsquet en cadira de rodes
* Boccia
* Ciclisme
* Esgrima en cadira de rodes
* Futbol 7
* Golbol
* Halterofília
* Judo
* Natació
* Tennis en cadira de rodes
* Tennis taula
* Tir
* Tir amb arc
* Voleibol

## Instal·lacions esportives

En total 12 instal·lacions esportives dels jocs olímpics s'utilitzaren per a les competicions paralímpiques.:

### Àrea olímpica de Montjuic

L'anomenada Anella Olímpica:
* Estadi Olímpic de Montjuic – Atletisme, cerimonies d'inauguració i de clausura.
* Palau Sant Jordi – Tennis taula i Voleibol.
* Piscines Picornell – Natació.
* INEFC – Esgrima en cadira de rodes i Judo.
* Estadi Pau Negre - Futbol 7.
Les instal·lacions de la Fira de Barcelona van veure la competició de:
* Poliesportiu Municipal de l'Espanya Industrial – Halterofília.

### Àrea olímpica de Parc del Mar

* Complex Esportiu Municipal Mar Bella – Boccia.

### Àrea olímpica de la Vall d'Hebron

Ubicada al nord de la ciutat, en el districte d'Horta-Guinardó, fou seu de tres esports paralímpics:
* Camp Olímpic de Tir amb Arc – Tir amb arc.
* Pavelló Municipal d'Esports de la Vall d'Hebron – Golbol.
* Centre Municipal de Tennis Vall d'Hebron – Tennis en cadira de rodes.

### Altres instal·lacions

* Badalona (Pavelló Olímpic de Badalona) – Bàsquet en cadira de rodes
* Mollet del Vallès (Camp de Tir Olímpic de Mollet) – Tir
El Ciclisme es va realitzar en circuits urbans.

## Vegeu també

* Jocs Olímpics d'Estiu de 1992
* Rubén Álvarez Serrano
* Espanya als Jocs Paralímpics de Barcelona 1992

## Referències

* ↑ (castellà) [ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1992/09/04/pagina-7/1454072/pdf.html Instal·lacions esportives]

## Enllaços externs

* Barcelona Olímpica. Jocs Olímpics i Paralímpics Barcelona 1992 (en català, castellà i anglès), de la Fundació Barcelona Olímpica, el Centre d'Estudis Olímpics de la UAB, i l'Arxiu Municipal de Barcelona.
* «Olimpíada Popular». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Lloc web oficial del Comité Paralímpic Internacional
* Barcelona'92 en el sitio web del Comité Paralímpic Espanyol (en castellà) Arxivat 2012-06-20 a Wayback Machine.
# Frits Smol

Frits Smol (la Haia, 6 de juliol de 1924 - la Haia, 1 de novembre de 2006) va ser un waterpolista neerlandès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, fou cinquè en la mateixa competició.
També guanyà el Campionat d'Europa de waterpolo de 1950.

## Referències

* ↑ «Frits Smol Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de febrer 2009. [Consulta: 26 maig 2019].
* ↑ Men Water Polo European Championship 1950 Wien (AUT) – 20–26.08 Winner Netherlands. todor66.com
# Maria d'Harcourt

Maria d'Harcourt, nascuda el 1398, morta el 1476, va ser comtessa d'Aumale, de Mortain i baronessa d'Elbeuf de 1452 a 1476. Era filla de Joan VII d'Harcourt, comte titular d'Harcourt i d'Aumale i baró d'Elbeuf, i de Maria d'Alençon.
A la mort del seu germà Joan VIII d'Harcourt el 1424 va agafar el títol de comtessa d'Aumale que el seu pare havia abandonat quan el territori fou ocupat pels anglesos el 1418 i que després havia portat nominalment el seu germà. Sembla que va reivindicar igualment el comtat d'Harcourt corresponent a l'herència paterna, ja que va prendre igualment el títol de comtessa d'Harcourt, però va ser la seva germana Joana d'Harcourt, que també l'havia agafat, la que finalment el va conservar. Va transmetre immediatament la gestió de les seves terres al seu fill segon Joan VIII d'Harcourt-Lorena.
Es va casar el 12 d'agost de 1416 amb Antoni de Lorena (1400 † 1458), comte de Vaudémont i senyor de Joinville. Van tenir a:
* Ferry II (1428 † 1470), comte de Vaudémont i senyor de Joinville;
* Joan VIII († 1473), comte d'Aumale i baró d'Elbeuf;
* Enric de Lorena († 1505), bisbe de Thérouanne (1447-1484), i després de Metz (1484-1505);
* Margarida de Lorena, senyor d'Aarschot i de Bierbeke (morta abans de 1474), casada el 1432 amb Antoni I el Gran de Croÿ
* Maria († 1455), casada el 1450 amb Alan IX († 1462) vescomte de Rohan
És cèlebre com a guerrera: poc després d'haver donat a llum a un dels seus fills va organitzar una expedició militar de la qual va prendre el comandament per anar a alliberar Vaudémont i va aconseguir trencar-ne el setge.

## Referències

* ↑ el ordinal VIII és degut al fet que Joan VIII d'Harcourt, encara que va portar el títol, ho va fer en vida del pare o sigui sense dret, i de fet mai va ser comte degut a l'ocupació anglesa
* ↑ Marie d'Harcourt, Dictionnaire Philibert Riballier et Charlotte-Catherine Cosson de La Cressonnière 1779]
# Mar d'Etiòpia

Mar d'Etiòpia (Æthiopicum Mare en llatí) fou el nom clàssic donat a la part sud de l'oceà Atlàntic. Aquest nom té poc a veure amb l'Etiòpia actual i és actualment obsolet.
En els mapes del segle xvi l'Oceà Atlàntic septentrional es coneix com a Sinus Occidentalis, mentre que la part central, al sud-oest de la zona de l'actual Libèria es coneix com a Sinus Atlanticus i l'Atlàntic meridional com a Mare Aethiopicum.
Segons els antics historiadors grecs Diodor i Palaephatus les gòrgones habitaven les illes Gòrgades al mar d'Etiòpia. L'illa més gran era l'illa de Cerna. Henry T. Riley, fent el comentari dels textos d'Ovidi especula que aquestes illes podrien ser les illes de Cap Verd.
El botànic William Albert Setchell atribueix aquest nom a certes illes antàrtiques.

## Vegeu també

* Etiòpia (mitologia)
* Gòrgones

## Referències

* ↑ Georg Heinrich von Boguslawski, Handbuch der Ozeanographie, 1907.
* ↑ Ovid, The Metamorphoses, commented by Henry T. Riley ISBN 978-1420933956
* ↑ Studies of South African Phaeophyceae. I. Ecklonia maxima

## Enllaços externs

* Transactions and Proceedings of the Royal Society of New Zealand 1868-1961
* Anais do Museu Paulista: História e Cultura Material - Do oceano dos clássicos aos mares dos impérios: transformações cartográficas do Atlântico sul
* "Tekeli-li" or Hollow Earth Lives: A Bibliography of Antarctic Fiction
* Pomponius Mela, de Chorographia Liber Primus
# Jacob Boot

Jacob Boot (Wormerveer, 1 de març de 1903 - Dordrecht, 14 de juny de 1986) va ser un atleta neerlandès que va competir durant la dècada de 1920 i 1930.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres relleus, fent equip amb Jan de Vries, Harry Broos i Marinus van den Berge, mentre en el salt de llargada fou vuitè.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, quedà eliminat en sèries en l'única prova del programa d'atletisme que disputà, els 100 metres.
Es proclamà campió nacional de salt de llargada el 1923, 1924, 1932 i 1933.

## Millors marques

* salt de llargada. 7m 24cm (1932)

## Referències

* 1 2 3 «Jaap Boot Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 9 juny 2018].
# Mosaic de la caça del cérvol

El Mosaic de la caça al cérvol és un mosaic existent a l'interior de la "Casa de la violació d'Elena" a Pella, antiga capital del Regne de Macedònia. L'obra, avui conservada en el "Museu Arqueològic de Pella" (Pella) és signada per l'artista grec Gnosis però es considera pugui haver estat inspirada per una obra pictòrica de Melant de Sició. Els personatges que hi apareixen són identificats amb Alexandre Magne, Hefestió i Peritas, el ca de Alexandre.

## Descripció

La disposició de les figures, amb els caçadors sobre els dos extrems de la presa, les armes alçades, l'esguard de l'animal, la posició de l'home de la dreta de l'observador (és a dir Alexandre), recorda un altre mosaic existent a Pella: el "Mosaic de la caça del lleó" on els subjectes representats són Alexandre i un altre dels seus generals, Cràter. Els principals elements diferencials entre ambdós mosaics està en els animals participants en l'escena.

## Interpretació

El caçador situat a la dreta del cérvol, armat d'espasa, és considerat Alexandre Magne. El caçador de l'esquerra, armat de destral doble, arma tradicionalment atribuida al déu grec Hefest, és identificat amb el general macedoni Hefestió, amic i amant de Alexandre. El ca de caça és en conseqüència identificat amb Peritas, el nom del ca de Alexandre Magne ens ha pervingut per fonts històriques antigues (Flavi Arrià, Diodor de Sicília, Plini el Vell).

## Referències

* ↑ Guerrini L (1961), «MELANTHIOS», in Enciclopedia dell'arte antica classica e orientale, v. IV, Roma, Istituto della enciclopedia italiana, p. 982.
* ↑ Paolo Moreno. «Melanthios». A: Enciclopedia dell'arte antica classica e orientale : Secondo supplemento. Istituto della enciclopedia italiana, 1995.
* 1 2 Chugg, Andrew (2006). Alexander's Lovers. Raleigh, N.C.: Lulu. ISBN 978-1-4116-9960-1, pp 78-79.
# Ding Ning

Ding Ning (xinès simplificat: 丁宁; xinès tradicional : 丁寧, va néixer el 20 de juny de 1990) és una jugadora de tennis de taula xinesa. Ella va ser la guanyadora de l'individual femení en el campionat de tennis de taula mundial el 2011. Ella va guanyar la medalla d'or en tennis de taula en individual dels Jocs Olímpics de 2016. Va guanyar el campionat del tennis de taula mundial de 2015, Ding Ning va guanyar el seu segon títol mundial en individual femení en derrotar el seu compatriota Liu Shiwen 4-3 en la final. Ella va guanyar la medalla d'or als Jocs Olímpics de Rio en vèncer la seva compatriota Li Xiaoxia en individual en una emocionant final femenina.

## Carrera

Individual (a partir de 2014)
* Campionat Mundial: Guanyadora (2011, 2015)
* Copa del Món : Guanyadora (2011, 2014).
* Pro Tour: Guanyador Open de Kuwait (2009); Anglès, Open d'Àustria (2011); Eslovè, Open polonès (2012); Austríac, Qatar, Open de Rússia (2013); Open de la Xina (2014); . Open de Corea (2016)
* Subcampiona (4): Open d'Alemanya (2010); Qatar, l'harmonia de la Xina <Suzhou> Open (2011); KRA Open de Corea (2012); Opens de Kuwait, Xina, Polònia (2015); Open de Kuwait, Qatar, Japó (2016).
* Pro Tour Grand Finals (1): Guanyadora Lisboa, Portugal (2015)
aparences: 4. Registre: subcampió (2009, 11,12,13).
* Campionat d'Àsia: Guanyadora (2009).
* Copa d'Àsia : Guanyador (2014); 2º (2010); 3º (2009).
* Campionats menors del món : Guanyadora (2005).
* Jocs Olímpics : 2º (2012).

## Referències

* ↑ «Perfil de la jugadora». Arxivat de l'original el 2011-06-16. [Consulta: 13 març 2017].