OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Korona Kielce SA

El Korona Kielce SA és un club de futbol polonès de la ciutat de Kielce.

## Història

El club va néixer el 1973 per la fusió d'Iskra Kielce i SHL Kilece. Evolució del nom:
* 1973: KSS [Kieleckie Stowarzyszenie Sportowe] Korona Kielce (fusió de SHL Kielce i Iskry Kielce)
* 1996: MKS SF [Miejski KS Sekcja Futbolowa] Korona Kielce
* 2000: KKP [Kielecki Klub Piłkarski] Korona Kielce (fusió amb KKP Kielce antic Błękitnymi Kielce)
* 2003: Sportowa Spółka Akcyjna Kolporter Korona Kielce
* 2007: Kolporter Korona Spółka Akcyjna
* 2008: Korona Spółka Akcyjna
La millor època del club ha estat a partir de l'any 2000. Ha estat tres cops cinquè a la primera divisió (2006, 2012, 2017). L'any 2007 fou finalista a la copa polonesa.

## Palmarès

* I liga (segona categoria):
** 2004–05
* II liga (grup IV):
** 1989–90, 1996–97, 2003–04

## Futbolistes destacats

Futbolistes que han estat internacionals:
* Andrius Skerla
* Paweł Golański
* Arkadiusz Kaliszan
* Jacek Kiełb
* Wojciech Kowalewski
* Marcin Kuś
* Grzegorz Piechna
* Piotr Świerczewski
* Łukasz Załuska

## Referències

* ↑ «Zawodnicy» (en polonès). korona-kielce.pl. Arxivat de l'original el 8 d'octubre 2013. [Consulta: 4 agost 2017].
* ↑ «Korona Kielce». 90minut.pl. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Poland Final Tables (1st and 2nd level)». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Poland - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial (polonès)
* Web no oficial (polonès) (anglès)
# L'Espoli (Museu de Santa Cruz)

La versió de l'Espoli al Museu de Santa Cruz, a Toledo, obra d'El Greco, és una obra realitzada entre els anys 1580 i 1585, exposada a aquest museu, i catalogada per Harold Wethey amb el número X-82 en el seu catàleg raonat d'obres d'aquest pintor.

## Anàlisi de l'obra

Oli sobre llenç; 186 x 126 cm.; 1580-85 ca.
Obra autèntica per Manuel Bartolomé Cossío, August Liebmann Mayer i per José Camón Aznar. Per a Harold Wethey, és tanmateix una obra de taller, fet que es nota en les qualitats emotives, inferiors a les del sublim original de la sagristia de la Catedral de Toledo, Respecte a aquell meravellós original, aquí el rostre de Crist apareix alterat, i segurament és obra de taller. Tanmateix H.E. Wethey reconeix que aquí el color segueix essent esplèndid.
Respecte a l'original de la Catedral de Toledo, cal remarcar certes diferències:
* A dalt a la dreta apareix el cap d'un home d'edat avançada, girat d'espatlles, que ja apareixia a la versió de Múnic
* El grup de Les Tres Maries és més gran, com al llenç de Múnic
Però les diferències més importants són les que no apareixen a l'esmentada tela de Múnic:
* Jesús apareix aquí amb la Corona d'espines, que és petita i sense cap gota de sang, donada la poca tendència d'El Greco al tremendisme.
* La part superior amb les piques i alabardes és més petita,
Aquestes diferències són importants, perquè es repeteixen en versions posteriors. Efectivament, El prototip, la magnífica obra mestra de la Catedral de Toledo no era accesible a tothom, mentre que aquesta peça de l'Església de Santa Leocàdia devia estar a l'abast de tota la gent de Toledo.

## Procedència

* Església de Santa Leocadia (Toledo)
* El Museo Parroquial de San Vicente (Toledo)

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Polígrafa; Madrid-1967
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1
* Frati, Tiziana; La Obra pictórica completa de El Greco ; Noguer Rizzoli Editores; Barcelona-1970

## Referències

* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada, p. 198-199.
* ↑ Frati, Tiziana. Obra citada, p. 97.
* ↑ Gudiol, José. Obra citada, p. 165.
# Kienberg

Kienberg és un municipi del cantó de Solothurn (Suïssa), situat al districte de Gösgen.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Kienheim

Kienheim (en alsacià Kiene) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 450 habitants.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Kochersberg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 173 | 175 | 203 | 513 | 538 | 519 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Alfred Exinger | |
# Kutadgu Bilig

El Kutadgu Bilig és un poema èpic escrit per Yusuf Balasaguni escrit en una varietat antiga d'uigur parlada pels karlucs. El poema s'estructura amb la mètrica mesnevi i divideix el contingut en 85 parts que intercalen poemes, consells i excursos a la trama principal. Els protagonistes són quatre personatges ben diferents que representen diferents valors. El rei s'associa al sol i representa la justícia. El seu visir, associat a la lluna plena, simbolitza la fortuna. Hi apareix un savi reputat i un dervix, que parla sobre el final de la vida humana. Entre tots quatres busquen assolir i definir la felicitat i dialoguen entre ells mentre es descriuen escenes quotidianes medievals.

## Referències

* ↑ Yusuf Khass Hajib, Wisdom of Royal Glory (Kutadgu Bilig): A Turko-Islamic Mirror for Princes, University of Chicago Press, 1983
# La Antorcha

La Antorcha va ser una revista manuscrita setmanal publicada a Igualada l'any 1880.
Sembla que no se n'ha conservat cap exemplar, però els estudis sobre la premsa catalana la mencionen. Estava vinculada a l'Ateneu Igualadí de la Classe Obrera i en van sortir uns quinze exemplars.
«Els primers periòdics que sortiren de l'Ateneu tingueren un caire íntim, eren manuscrits i algun d'ells contenia dibuixos que feien els mateixos redactors socis ... La Antorcha, periòdic setmanal fet a la ploma...».
Joan Serra i Constansó explicava: «A l'Ateneu ja li sortien ales. La llista de socis creixia ... La Veu d'Igualada apareixia setmanalment, manuscrita, al saló de lectura; la rellevava La Antorcha, també manuscrita i redactada per en Martí Bech, en Joanet Riba, el Juanito Llorenç, el Pepet Vallès, el Jaume Roca i jo, que hi feia els dibuixos» A més, «Jaume Serra Iglesias, president de l'Ateneu Igualadí (1889-1890), va col·laborar també en els diaris manuscrits del seu gran amic Joan Serra i Constansó La Veu d'Igualada, La Antorcha i L'Ensaig.

## Referències

* ↑ Bertran Pijoan, Lluís. Premsa de Catalunya. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 1931, p. 377.
* ↑ Torrent, Joan «Nostra premsa: Premsa comarcal: Igualada». Curiositats de Catalunya, 45, 05-12-1936.
* ↑ Carner Borràs, Antoni «Brevísima història del periodismo igualadino». Igualada, 2172, 25-01-1975.
* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1, p. 48.
* ↑ Riba Gumà, Salvador. L'Ateneu Igualadí de la Classe Obrera (1863-1939). Igualada: Ateneu Igualadí, 1988, p. 413.
* ↑ Serra Constansó, Joan. Mig segle de vida igualadina. Barcelona: R. Tobella, 1924, p. 167.
* ↑ Dalmau Ribalta, Antoni «Els últims dies de Jaume Serra i Iglesias». Revista d'Igualada, 45, 01-12-2013.
# La Argentina (Huila)

La Argentina és un municipi de Colòmbia, del departament de Huila, situat a 153 quilòmetres de la capital departamental, Neiva.
L'existència de la població es remunta al segle xvi.
El 1960 aconsegueix la categoria de municipi. El municipi es divideix en barris i veredas.

## Referències

* ↑ «Lloc web oficial de la població». Arxivat de l'original el 2013-08-10. [Consulta: 17 març 2011].
# Kristy, Are You Doing Okay?

«Kristy, Are You Doing Okay?» és el vint-i-quatrè senzill de la banda californiana The Offspring, el tercer extret del seu vuitè àlbum d'estudi Rise and Fall, Rage and Grace (2008).
La cançó fou composta per Dexter Holland en forma de disculpa a una noia que coneixia de petit. Aquesta noia fou víctima d'abusos sexuals i tot el veïnat, inclòs el mateix Holland, no van fer res per ajudar-la. El videoclip fou dirigit per Lex Halaby i estrenat el 2 de febrer de 2009. Apareix una noia jove, interpretada per Natalie Dreyfuss, que contínuament escriu en un diari sobre haver estat maltractada. També hi apareix un noi company de classe que representa a Dexter Holland de jove, s'adona que quelcom va malament però no fa res per ajudar-la. Holland apareix en una habitació tocant la guitarra amb fulls de diari de la Kristy penjades a la paret.

## Referències

* ↑ Williamson, Aidan. «The Offspring: Rise and Fall, Race and Grace» (en anglès). StrangeGlue.com, 17-06-2008. Arxivat de l'original el 2009-01-13. [Consulta: 18 abril 2016].
* ↑ «Offspring comes to Cleveland» (en anglès). Vindy.com, 19-06-2008. Arxivat de l'original el 2011-10-15. [Consulta: 18 abril 2016].

## Enllaços externs

* Kristy, Are You Doing Okay? a Discogs (anglès)
# Kristína (cantant)

Kristína Peláková, més coneguda pel nom artístic de Kristína, (Svidník, 20 d'agost de 1987) és una cantant eslovaca, que va representar al seu país en la semifinal del Festival d'Eurovisió de 2010, però no va arribar a passar a la final.

## Biografia

Des de ben jove, Kristína cantava, ballava i tocava el piano en el seu natal Svidník Eslovaquia. Anys més tard, va cursar classes de cant en el Conservatori de música de Košice. Durant els seus estudis, Kristína freqüentava diferents clubs de jazz de la ciutat; va ser aquí on va conèixer al seu futur productor musical, Martin Kavulič, que el va ajudar a aconseguir un contracte amb la discogràfica H.O.M.I Production.
El 2007, va llançar el seu primer senzill juntament amb el raper Opak anomenat Som tvoja. El 2008 aconsegueix el seu primer èxit a Eslovàquia amb el senzill "Vráť el meu tie hviezdy", el qual va formar part del seu àlbum debut ....ešet váham.
El 2010, Kristína participa en la preselecció nacional del seu país per al Festival d'Eurovisió de 2012, sortint victoriosa amb el tema Horehronie, el qual és una oda a la regió homònima eslovaca. Recentment la cançó va aconseguir el primer lloc en les llistes del seu país.

## Discografia
### Àlbums

* ....ešet váham (2008)

### Senzills

| Any | Senzill | Posició | Posició | Àlbum |
| 2008 | "Vráť mi tie hviezdy" | — | 6 | ....ešet váham |
| 2008 | "Stonka" | 31 | 4 | ....ešet váham |
| 2008 | "Ešet váham" | — | 6 | ....ešet váham |
| 2010 | "Horehronie" | 27 | 1 |

## Referències

* ↑ Klier, Marcus. «Slovakia sends Kristina to the Eurovision Song Contest» (en anglès), 27-02-2010. Arxivat de l'original el 2015-07-09. [Consulta: 5 desembre 2016].
* ↑ Brey, Marco. «Kristína to represent Slovakia!», 27-02-2010.
* ↑ «Kristína - Biografia» (en eslovac). Arxivat de l'original el 2009-07-15. [Consulta: 5 desembre 2016].
* 1 2 IFPI SR
* ↑ Hitparáda - Radio Top100 Oficiální IFPI

## Enllaços externs

* Kristína - Lloc web oficial
# Krivá

Krivá és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. El 2021 tenia 808 habitants.

## Referències

* ↑ «Žilinský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 22 gener 2021. [Consulta: 25 gener 2022].
# L'Étrange Madame X

L'Étrange Madame X és una pel·lícula dramàtica francesa de 1951 dirigida per Jean Grémillon. El guió va ser escrit per Marcelle Maurette, Pierre Laroche (diàleg) i Albert Valentin (adaptació). És protagonitzada per Michèle Morgan i Henri Vidal. Explica la història d'una criada que es casa amb un aristòcrata, després s'enamora d'un treballador i en queda embarassada.

## Sinopsi

Étienne es troba amb Irène en un estadi durant un esdeveniment esportiu. Un diumenge marxen al camp i s'enamoren. Treballa en un taller de fusteria, ella és la cambrera de la senyora Voisin-Larive, una burgesa, almenys així es va presentar al seu amant. En realitat, és l'esposa de Voisin-Larive, de la qual era la secretària privada. Ella va acceptar casar-se amb ell sense estimar-lo i el seu marit s'acomoda a aquest cast matrimoni.
Quan Irène queda embarassada del seu amant, el seu marit la manté allunyada mentre dona a llum el nen per evitar l'escàndol. Neix una nena, que Étienne confia al seu oncle i a la seva tieta. Pressionada per Étienne per casar-se amb ella, Irene finalment consent. Ella informa al seu marit del seu desig de divorciar-se. Intenta dissuadir-la però Irène no cedeix.
El nadó cau greument malalt. Corrent a casa de Voisin-Larive per avisar la Irene, la veu ballant a la sala de ball. La conversa que escolta entre dos convidats li diu que és l'esposa de Voisin-Larive. Està devastat per aquesta mentida. El nen mor. Després del funeral, Étienne finalment trenca amb Irene i marxa de la ciutat. La Irene torna amb el seu marit, desconsolada.

## Repartiment

* Michèle Morgan - Irene
* Henri Vidal - Etienne
* Maurice Escande - Jacques
* Arlette Thomas - Jeanette
* Louise Conte - Angèle
* Robert Vattier - Moissac
* Paul Barge - oncle Léon
* Roland Alexandre - Marcel

## Referències

* ↑ L'Étrange Madame X a unifrance.org
* ↑ L'Étrange Madame X a ilcinemaritrovato.it

## Enllaços externs

* L'Étrange Madame X a Films de France
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# L'Étoile

L'Étoile (en francès, L'estel) és una opéra bouffe en tres actes amb música d'Emmanuel Chabrier i llibret en francès d'Eugène Leterrier i Albert Vanloo.
Chabrier va conèixer als seus llibretistes a la casa d'un amic mutu, el pintor Gaston Hirsh, el 1875. Chabrier els va interpretar les primeres versions del romanç O petite étoile i el conjunt Le pal, est de tous els supplices... (en paraules de Verlaine Leterrier i Vanloo la van trobar massa tosca i apagada). Van estar conformes a col·laborar i Chabrier va emprendre la composició amb entusiasme. La història es fa ressò d'alguns dels personatges i situacions del Fisch-Ton-Kan de Chabrier.
L'Étoile es va estrenar el 28 de novembre de 1877 en el Théâtre des Bouffes-Parisiens d'Offenbach. En la seva temporada inicial l'orquestra modesta va quedar horroritzada amb la dificultat de la partitura de Chabrier, que era molt més sofisticada que qualsevol altra cosa que Offenbach havia escrit per al petit teatre del bulevard.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Repartiment de l'estrena, 28 de novembre de 1877 (Director: Léon Roques) |
| Ouf 1.er, rei dels 36 regnes | tenor | Daubray |
| Xaloc, astròleg | baix | Étienne Scipion |
| Príncep Hérisson de Porc-Epic, ambaixador de la cort de Mataquin | baríton | Jolly |
| Tapioca, secretari d'Hérisson | tenor | Jannin |
| Lazuli | mezzosoprano | Paola Marié |
| La princesa Laoula | soprano | Berthe Stuart |
| Aloès, esposa de Hérisson | mezzosoprano | Llueix |
| Oasi, dama d'honor | soprano | Blot |
| Asphodèle, Youca, Adza, Zinnia, Koukouli, dames d'honor | sopranos, mezzos |
| Cap de policia | paper parlat | Pescheux |
| Cor: Poble, guàrdies, cortesans |||

## Referències

* ↑ Delage R. Emmanuel Chabrier. Fayard, París, 1999.
* ↑ Crichton R. Chabrier – high spirits and a soft heart. Opera, 42:9, September 1991, p1028.
# La ciutat de l'alegria

La Ciutat de l'alegria (títol original en anglès: City of Joy) és una pel·lícula franco-britànica dirigida per Roland Joffé, estrenada el 1992 i doblada al català.
Aquesta pel·lícula és una lliure interpretació del llibre de Dominique Lapierre, igualment titulat La Cité de la joie, i publicat el 1985. El llibre ha venut diversos milions d'exemplars i traduït a nombroses llengües.

## Argument

Max, un jove cirurgià estatunidenc, decideix, després del fracàs d'una operació, renunciar a la seva pràctica i marxar a l'Índia. Allà, a Calcuta, davant la misèria, es nega al principi a implicar-se, però després de ser colpejat i robat, és ajudat per una família que fuig de la fam del camp. El granger (Om Puri) el porta a una clínica a la "Ciutat de l'alegria", un dispensari enmig dels barris de barraques, on malgrat els seus problemes, la seva fam i la seva misèria, els indis són tots igualment feliços de la simplicitat de les seves vides.

## Repartiment

* Patrick Swayze: Max Lowe
* Om Puri: Hazari Pal
* Ayesha Dharker: Amrita Pal
* Pauline Collins: Joan Bethel
* Shabana Azmi: Kamla Pal
* Art Malik: Ashoka

## Referències

* ↑ «La ciutat de l'alegria». Ésadir.cat. [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «City of Joy» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 20 desembre 2022].
# L'Abadia de Montcortès

L'Abadia de Montcortès és una obra de Baix Pallars (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un gran casal fortificat en un penyal rocós que s'aixeca i domina el mateix centre de la vila de Montcortés, molt a prop de l'església.
Gran edifici de planta rectangular constituït per una planta baixa i un o dos pisos més, amb coberta de teula a dues vessants. Els parament són de pedra vista sense desbastar, de mida irregular en els que es poden apreciar els diferents moments constructius. La roca sobre la qual s'assenten els murs apareix retallada en diversos punts. La façana principal està situada a llevant, en el mur perpendicular al cavall que suporta la coberta. En aquesta façana est s'obre una espaiosa i assolellada galeria coberta. També al sud existeix una galeria en el pis superior i dos balcons. A l'oest i al nord les obertures són més reduïdes. Es pot observar com al llarg del temps s'han anat practicant diverses obertures, algunes d'elles molt recentment, en el decurs de les obres de condicionament realitzades fa poc, quan va ser comprada al bisbat d'Urgell.

## Referències

* 1 2 «L'Abadia de Montcortès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 juliol 2017].
# L-311

La L-311, o Carretera de Guissona, és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació de Lleida. Discorre pels termes municipals de Cervera, Tarroja de Segarra, Torrefeta i Florejacs i Guissona, a la de la Segarra.

## Cervera

La carretera arrenca de llevant de la ciutat de Cervera, concretament de l'antic traçat de la N-II, prop del punt quilomètric 520, a poc més d'un quilòmetre a llevant de la boca est del Túnel de Cervera, des d'on arrenca cap al nord-oest, recorre tot el costat de llevant dels eixamplaments moderns de Cervera, fins a l'extrem nord-est de la vila, i arriba al gran punt giratori damunt del traçat de l'autovia A-2, després de trobar el traçat antic de la carretera N-141f(b) i de travessar la via del Ferrocarril de Barcelona a Lleida. Des d'aquest punt rodó, s'adreça cap al nord, travessa per damunt l'autovia C-25, fins que a 3,5 quilòmetres del seu inici troba la cruïlla de la qual surt cap al nord-est la pista rural asfaltada que mena al poble de Castellnou d'Oluges. En aquell punt trenca cap al nord-oest, i en poc més d'un quilòmetre arriba al punt on deixa el terme municipal de Cervera i entra en el de Tarroja de Segarra.

## Tarroja de Segarra

Entra en aquest terme gairebé en el seu extrem meridional, i el travessa del sud-est a nord-oest, fins que arriba a ponent del poble, i hi fa el tomb de sud a nord pel costat oest. Tarroja de Segarra queda a llevant de la carretera, i a ponent seu es troba el poble de Sedó i el santuari de la Mare de Déu de Santesmasses. En aquest tram, la carretera recorre el termenal entre Tarroja de Segarra i Torrefeta i Florejacs, per acabar sortint del terme de Tarroja pel seu extrem nord.

## Torrefeta i Florejacs

Adreçant-se cap al nord, va a passar pel mig, equidistant, de Torrefeta (ponent) i Bellveí (llevant), fins que entra en el terme de Guissona al cap de 3 quilòmetres.

## Guissona

Entra en aquest terme pel seu extrem sud-oest, des d'on va fent un arc cap al nord-oest fins que arriba al punt giratori on enllaça amb les carreteres L-310 i L-313, un quilòmetre al sud-oest de la vila de Guissona, a l'extrem del seu nucli urbà.

## Referències

* ↑ Carreteres de la Diputació de Lleida
* ↑ La neu i el gel dificulten la circulació a nou carreteres de les Garrigues, Anoia, Segarra, Berguedà i Ribera d'Ebre, 324.cat
* ↑ La Generalitat aprova la millora de la L-324 entre Tarroja de Segarra i Concabella Arxivat 2017-03-22 a Wayback Machine., 9 de desembre de 2002
* ↑ Com arribar Arxivat 2017-04-11 a Wayback Machine. a guissona.cat

## Enllaços externs

* La L-311 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# L-501

La L-501 és una carretera antigament provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació provincial de Lleida. Té l'origen a la carretera L-500, en el terme de la Vall de Boí, en el quilòmetre 15,65, des d'on en un quilòmetre de pujada mena a Boí. Passa per un sol terme, el de la Vall de Boí, i, de fet, només toca el poble de Boí. En el seu quilòmetre de recorregut puja 38 metres. Ara bé, tot i que la carretera oficial mor a Boí, la seva prolongació puja en dos quilòmetres més a Taüll i encara en un altre més, al Pla de l'Ermita, des d'on una moderna pista també asfaltada duu fins a l'Estació d'esquí Boí-Taüll.

## Referències

* ↑ Carreteres de la Diputació de Lleida
* ↑ Talls a la carretera L-501 per reforçar el ferm del vial, naciodigital.cat, 14 de juny de 2010
* ↑ Boí-Taüll a altimetrias.net

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Serra (Peramea)

La Serra és una serra del terme municipal de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme de Montcortès de Pallars.
S'estén de nord-oest a sud-est, al nord-oest de la vila de Peramea, a migdia del poble de Balestui i a l'est del de Bretui, entre la vall del Riu d'Ancs (nord) i la Llau de la Serra (sud). Al seu extrem nord-oest hi ha la Foradada del Tat, on enllaça amb la Serra del Peret.
# La Serra (Muntanyola)

La Serra és una masia de Muntanyola (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia d'estructura complexa tant de planta com d'alçat. La façana principal es troba orientada a migdia; en aquest indret el cos és cobert a dos vessants i amb el carener perpendicular a la façana, amb un cos de porxos adossat a la part esquerra on la vessant del cos es prolonga. Al davant s'hi formen dependències agrícoles que junt amb un portal tanquen la lliça. A ponent s'hi descriuen tres cossos graonats, el de la part nord més elevat. A l'era s'hi conserva una construcció circular destinada a guardar el boll.
Es construïda amb pedra.

## Història

Mas que es troba al sector de Múnter i del qual no en tenim cap notícia documental llevat una dada constructiva datada al segle xviii.

## Referències

* 1 2 3 «La Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 agost 2021].