OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paul Dujardin

Paul Dujardin (Tourcoing, 10 de maig de 1894 - Coulon, 17 d'abril de 1959) va ser un waterpolista francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam guanyà la medalla de bronze en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaquen 16 campionats nacionals de waterpolo amb l'equip Enfants de Neptune de Tourcoing i el subcampionat d'Europa de 1927.

## Referències

* ↑ «Paul Dujardin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 8 gener 2018].
* ↑ Stéphane Gachet «Rétro». La Voix des Sports, 05-03-2012, pàg. 56.
* ↑ Le Miroir des Sports, 6 setembre 1927, p.201.
# Bevil Rudd

Bevil Rudd (Kimberley, 5 d'octubre de 1894 - Kimberley, 2 de febrer de 1948) va ser un atleta sud-africà que va competir durant la dècada de 1920. Especialista en els 400 metres, en el seu palmarès destaquen tres medalles olímpiques.
Rudd era net de Charles Rudd, fundador de l'empresa minera de diamants De Beers. Estudià al St. Andrew's College, de Grahamstown, on va destacar com a estudiant i atleta, motiu pel qual li fou concedida una beca per a la Universitat d'Oxford. Rudd va lluitar durant la Primera Guerra Mundial, i fou guardonat amb la Creu Militar per la valentia mostrada.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà tres proves del programa d'atletisme. En els 400 metres guanyà la medalla d'or; en els 4x400 metres relleus la de plata, fent equip amb Henning Dafel, Clarence Oldfield i Jack Oosterlaak i ens els 800 metres la de bronze. A banda d'aquests èxits destaquen el campionat britànic de les 440 i 880 iardes de 1920, cosa que li serví per ser reconegut com a millor atleta de l'any de la Gran Bretanya. El 1921 va establir un nou rècord del món de les 440 iardes.
En finalitzar els seus estudis a Anglaterra va tornar a Sud-àfrica, on treballà com a periodista esportiu. El 1930 passà a exercir d'editor del Daily Telegraph', càrrec que va ocupar fins després de la Segona Guerra Mundial.

## Millors marques

* 400 metres llisos. 48"3" (1920)
* 800 metres llisos. 1'53"6 (1920)

## Referències

* ↑ Poland, Marguerite. The Boy in You: A Biography of St. Andrew's College, 1855-2005. Fernwood Press, 2008, p. 81. ISBN 978-1-874950-86-8.
* ↑ The London Gazette: no. 30801. p. 8471. 16 juliol 1918.
* 1 2 3 «Bevil Rudd Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 d'octubre 2012. [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ Bevil Rudd. trackfield.brinkster.net
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1943

Els tercers Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1942 es van concedir el 1943. Es va concedir únicament a les pel·lícules i no pas al director o als artistes, i es va distingir per la seva dotació econòmica: un total de 1.850.000 pessetes, repartits en dos premis de 400.000 pessetes i uns altres quatre de 250.000 pessetes. Algunes d'elles havien estat declarades "d'interès nacional".

## Guardonats de 1943

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| 1r. lloc | 400.000 pts | Huella de luz | Rafael Gil |
| 2n lloc | 400.000 pts | La aldea maldita | Florián Rey |
| 3r lloc | 250.000 pts | Intriga | Antonio Fernández-Román |
| 4t lloc | 250.000 pts | Forja de almas | Eusebio Fernández Ardavín |
| 5è lloc | 250.000 pts | La casa de la lluvia | Antonio Fernández-Román |
| 6è lloc | 250.000 pts | Goyescas | Benito Perojo |

## Referències

* ↑ Santiago Pozo Arenas La industria del cine en España: legislación y aspectos económicos, 1896-1970, p. 56-57, Universitat de Barcelona, 1984
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 57-58
# Batalla de Kirk Kilisse

La batalla de Kirk Kilisse, o batalla de Kirkkilise o batalla de Lozengrad forma part de la primera guerra dels Balcans. Enfrontà Bulgària i l'Imperi otomà. L'exèrcit búlgar va derrotar l'otomà a la Tràcia oriental.

## Disposició de forces

L'enfrontament es va lliurar entre el 22 i el 24 d'octubre de 1912, entre Adrianópolis a l'oest i Kirkkilise (Lozengrad), a l'est. La línia otomana la formaven: la guarnició de Adrianópolis, en l'extrem esquerre, una divisió de cavalleria, i després els cossos d'exèrcit IV, I, II i III. En l'extrem dret de la línia es trobava la fortalesa de Lozengrad.

## La batalla

El dia 22, el 2n Exèrcit búlgar va avançar cap a Adrianópolis, per a evitar que la guarnició pogués auxiliar la resta de forces que formaven la línia defensiva enemiga. Aquesta mateixa nit, el 3r Exèrcit búlgar va assaltar les antiquades defenses de Lozengrad. A la tarda, el 1r Exèrcit búlgar va entrar en contacte amb el gruix de les forces enemigues al sud-oest de Lozengrad, on també es va trobar amb unitats de la guarnició de Adrianòpolis, que avançaven en direcció a Lozengrad.
Els búlgars van rebutjar un feble atac al seu flanc esquerra, realitzat per la guarnició de Adrianópolis, i un intent de flanquejar l'ala esquerra del 3r Exèrcit. La nit del 23 d'octubre, els otomans van abandonar en desordre els dos forts de Lozengrad, que els búlgars van prendre sense trobar resistència l'endemà al matí.
En els combats pel control de la plaça, els assalts d'infanteria búlgars, secundats per l'artilleria, van resultar molt eficaços. Les forces otomanes van patir la ineficàcia dels comandaments i la desmoralització i manca de disciplina de les tropes. A partir del 24, tota la línia otomana es va enfonsar i es va produir una caòtica retirada en meitat d'una intensa pluja.
Després de la victòria, el ministre de Guerra francès, Alexandre Millerand, va declarar que l'Exèrcit búlgar era el millor d'Europa, i que preferiria tenir cent mil búlgars junt als Aliats que a qualsevol altre exèrcit europeu.

## Conseqüències

Els búlgars van sofrir 887 morts i 4.034 ferits en la batalla, i els otomans, uns 1.500 morts i ferits i entre 2.000 i 3.000 presoners. La pèrdua de Lozengrad va ser un greu revés per als otomans i la derrota va desmoralitzar el comandament i les tropes. El nord de Tràcia va quedar en mans búlgares. Abdullah Pasha, afectat per la derrota, va sol·licitar que el Consell de Ministres demanés la pau.

## Referències

* 1 2 3 4 Hall, 2002, p. 25.
* 1 2 Министерство на войната (1928), p. 204
* ↑ Erickson, 2003, p. 86, 181.
* 1 2 3 4 5 6 Hall, 2002, p. 26.
* 1 2 3 Hall, 2002, p. 27.
* ↑ В. Мир, № 3684, 15. X. 1912.
* 1 2 3 Hall, 2002, p. 28.
# Pekka Niemi

Pekka Niemi (Keminmaa, 14 de novembre de 1909 - Kittilä, 21 de desembre de 1993) va ser un esquiador de fons finlandès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Garmisch-Partenkirchen, on disputà dues proves del programa d'esquí de fons. Guanyà la medalla de bronze en la prova dels 18 quilòmetres, mentre en la dels 50 quilòmetres fou vuitè.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles, una d'or, una de plata i una de bronze, al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1937.

## Referències

* 1 2 «Pekka Niemi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 15 abril 2019].
# Bob Twiggs

Bob Twiggs (Blackfoot, 27 de novembre de 1935) és un professor emèrit per la universitat Stanford, fou co-inventor, juntament amb el professor Jordi Puig-Suari de la California Polytechnic State University, del concepte CubeSat per a dissenys de satèl·lits miniaturitzats el qual es convertí en un estàndard industrial per al disseny i desenvolupament de Satèl·lits miniaturitzats.

## Carrera

L'any 2009, Bob Twiggs fou elegit professor a la Morehead State University per tal de potenciar l'estàndard "Cub de butxaca" i per ajudar a desenvolupar l'economia basada en l'espai en l'estat de Kentucky.

## CubeSat

El disseny de referència CubeSat fou proposat pels professors Jordi Puig-Suari d'Universitat Politècnica de l'Estat de Califòrnia i Bob Twiggs de la Universitat Stanford en 1999. L'objectiu era permetre als estudiants universitaris poder dissenyar, construir, provar i operar en l'espai un satèl·lit artificial amb capacitats similars a les del Spútnik 1.

## Referències

* ↑ «Prof. Twiggs», 03-05-2009. Arxivat de l'original el 2009-03-12. [Consulta: 7 octubre 2012].
* ↑ «Kentucky Space: Prof. Bob Twiggs: CubeSats make space more accessible», 03-05-2009.
* ↑ «SEEDMAGAZINE.COM : Revolutionary Minds : The Game Changers : Bob Twiggs + Jordi Puig-Suari», 03-05-2009. Arxivat de l'original el 2009-08-05. [Consulta: 7 octubre 2012].
* ↑ «CubeSat Workshop Program of Events», 15-08-2009.
* ↑ Miltiadis D. Lytras, Patricia Ordonez De Pablos, Adrian Ziderman, Alan Roulstone, Hermann Maurer, Jonathan B. Imber. Knowledge Management, Information Systems, E-Learning, and Sustainability Research (en anglès). Springer, 2010, p.290. ISBN 3642163173.
* ↑ Cubist Movement (en anglès). Space News, p.30.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2009-03-12 a Wayback Machine. (anglès)
* Satellite pioneer joins Morehead State's space science faculty (anglès)
# Paul Fritsch

Paul François Nicolas Fritsch (París, 25 de febrer de 1901 - Boulogne-Billancourt, 22 de setembre de 1970) va ser un boxejador francès que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or de la categoria del pes ploma, del programa de boxa. Gachet va guanyar la final contra el seu compatriota Jean Gachet.
En acabar els Jocs passà a lluitar com a professional, amb 99 combats disputats, però cap triomf de renom. Un despreniment de retina posà punt final a la seva carrera esportiva.

## Referències

* 1 2 «Paul Fritsch Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de novembre 2012. [Consulta: 10 setembre 2017].
# Karel Hromádka

Karel Hromádka (nascut el 23 d'abril de 1887, a GrossWeikersdorf, (en alemany: Großweikersdorf) Àustria-Hongria - mort el 16 de juliol de 1956) fou un jugador d'escacs txec, dos cops campió de Txèquia, el 1913 i el 1921 (ex aequo). El 1922 estava en el top-30 mundial, al lloc 27è.

## Resultats destacats en competició

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
Hromádka va guanyar el campionat nacional txec en dues ocasions, el 1913 (quan era Campionat d'escacs de Txèquia), i el 1921 (quan era Campionat d'escacs de Txecoslovàquia). Va participar en la I Olimpíada d'Escacs no oficial de Paris el 1924 on va puntuar 6.5/8 en la lluita per la primera plaça de la Copa de consolació. En la primera fase del torneig, va finalitzar tercer en el Grup 1 de qualificació. En aquesta Olimpíada, Txecoslovàquia hi va guanyar la medalla d'or en la classificació per equips (van puntuar per a l'equip Karel Hromádka, Jan Schulz, Karel Vaněk, i Karel Skalička).
Hromádka va participar també a la I Olimpíada d'Escacs, Londres 1927, on va puntuar +4 =3 -5.
Aconseguí la millor actuació de la seva carrera al torneig de Praga 1927, amb una performance-Elo de 2606

## Contribucions a la teoria dels escacs

En honor seu s'anomena Defensa Hromádka una variant de la defensa Benoni, una activa obertura d'escacs, altrament anomenada Benoni txeca 1.d4 Cf6 2.Nf3 c5 3.d5 d6 4.c4 e5.

## Referències

* 1 2 Chessmetrics :: Rànquing històric comparat de Karel Hromádka (anglès)
* ↑ Olimpbase :: Olimpíada de Paris 1924 (anglès)
* ↑ Olimpbase :: Olimpíada de Londres 1927 (anglès)

## Enllaços externs

* Historial del Campionat d'escacs de Txèquia (castellà)
# Premsa groga

Premsa groga és aquell tipus de premsa sensacionalista que inclou titulars de catàstrofes i un gran nombre de fotografies amb informació detallada sobre accidents, crims, adulteris i embolics polítics. Als països de llengua anglesa, s'associa als anomenats «tabloides», diaris d'un format més petit que el dels altres diaris.
El terme es va originar durant la «batalla periodística» entre el diari New York World, de Joseph Pulitzer, i el New York Journal, de William Randolph Hearst, de 1895 a 1898, i es pot referir específicament a aquesta època. Tots dos diaris van ser acusats, per altres publicacions més serioses, de magnificar certa classe de notícies per augmentar les vendes i de pagar als implicats per aconseguir exclusives. Erwin Wardman, director del diari New York Press va encunyar el terme «periodisme groc», a principis de 1897, per descriure el treball tant de Pulitzer, com de Hearst. L'èxit del personatge The Yellow Kid en ambdós diaris va contribuir a crear el terme.
Wardman, però, no va definir el terme i el 1898 va elaborar l'article «We called them Yellow because they are yellow». (El títol és un joc de paraules intraduïble al català. Yellow significa tant 'groc' com 'cruel' i 'covard'.)
En alguns països, com Mèxic durant el govern de Ernesto Zedillo Ponce de León, han existit pressions per part del govern per a evitar el desmesurat groguisme en els mitjans de comunicació electrònics.
Al Japó la premsa groga sol consistir en revistes setmanals que tracten temes com el xafardeig, la política i la pornografia. Kodansha és una editorial que edita Friday, una revista sensacionalista molt destacada.

## Referències i notes

* ↑ La historieta en el món modern , Oscar Masotta, pág.21-22.
* ↑ wjc/spanish10.htm Campbell, W. Joseph, La guerra Hispano-Americana: Les guerres americanes i els mitjans de comunicació en els documents primaris, Introducció Arxivat 2010-06-23 a Wayback Machine. (en anglès)
* ↑ .mx/gaceta/paginas/63/15-63.pdf Marc Tulio Flors, Tot i la sortida de l'aire dels programes Ciutat nua i Fora de la Llei , la violència no desapareixerà , Gaceta Universitària , Guadalajara, Mèxic, 24 de novembre de 1997, p. 15.
* ↑ «Japan's weeklies: Where porn meets politics». CNN, 20-01-2011 [Consulta: 25 març 2018].
# Per-Olof Olsson

Per-Olof Olsson (Estocolm, 10 de desembre de 1918 - Vadstena, 12 d'octubre de 1982) fou un nedador suec, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar tres proves del programa de natació. Fou quart en els 4x200 metres lliures i sisè en els 100 metres lliures, mentre en els 100 metres esquena quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or i una de plata al Campionat d'Europa de natació de 1947, i vint campionats nacionals, onze d'ells en els 100 metres lliures entre 1937 i 1949.

## Referències

* ↑ Per-Olof Olsson a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ «Swedish Medalists». Arxivat de l'original el 2020-07-22. [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ «100 Frisim Herrar. Lång bana». Arxivat de l'original el 2021-12-04. [Consulta: 2 agost 2020].
# Pedro Antonio Ginés Esteo

Pedro Antonio Ginés Esteo (Saragossa, 15 de gener de 2004) és un jugador d'escacs aragonès, que té el títol de Gran Mestre des de 2022. Fou Campió del món sub-14 el 2018, quan estava entrenat per Manuel Pérez Candelario. Ha estat també campió d'Espanya per edats en categories sub-10, sub-14, sub-16 i sub-18.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2419 punts, cosa que en feia el jugador número 74 de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2483 punts, a la llista del desembre de 2019.
L'octubre de 2018 fou Campió del món sub-14, a Halkidiki, Grècia, amb 8 punts de 9 possibles. Aquesta victòria significava el primer triomf espanyol en un mundial per edats en divuit anys, des que Paco Vallejo aconseguís el mundial sub-18 l'any 2000. El juliol de 2019 es proclamà campió d'Espanya en les categories sub-16 i sub-18 a Salobreña. El setembre de 2020 fou novè al Campionat d'Espanya absolut, a Linares (el campió fou David Antón), i revalidà el títol de Campió d'Espanya sub-18, a Salobreña.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Pedro Antonio Ginés Esteo» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 18 abril 2020].
* 1 2 «Entrevista a Pedro Ginés: El otro Campeón del Mundo de Ajedrez». thezugzwangblog.com, 11-2018 [Consulta: 15 juny 2019].
* 1 2 García, Leontxo «Pedro Ginés, campeón del mundo sub-14». El País, 01-11-2018 [Consulta: 18 abril 2020].
* 1 2 Rodrigo, Diego «Pedro Ginés, el rey del ajedrez aragonés». El Heraldo de Aragón, 29-07-2019 [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Espanya"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 3 gener 2022].
* ↑ «Evolució Elo de Pedro Antonio Ginés Esteo» (en anglès). FIDE consulta= 18 d'abril de 2020.
* ↑ Álvarez, Dani «Pedro Ginés: "En la partida definitiva, las horas se me pasaron volando"». El Heraldo de Aragón, 31-10-2018 [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ «Pedro Ginés: "Para ser un gran maestro no te vale con ser bueno de pequeño"». EFE, 03-11-2018 [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ Boyero, Jesús «EL zaragozano Pedro Ginés, campeón del mundo sub-14 de ajedrez». Marca, 30-10-2018 [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ Boyero, Jesús J. «David Antón y Sabrina Vega, campeones de España absolutos». Marca, 09-09-2020 [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Classificació del Campionat d'Espanya 2020». info64.org. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Historial de campionats d'Espanya sub-18». Federació Espanyola d'Escacs. [Consulta: 3 gener 2022].
* ↑ «Pedro Ginés: "Con nueve años ya empecé a ganar a mi padre al ajedrez"». El Periódico de Aragón, 23-09-2020 [Consulta: 3 gener 2022].

## Enllaços externs

* Entrevista a Aragón Deporte (castellà)
# Paul Lotsij

Paulus Jan "Paul" Lotsij (Dordrecht, Holanda Meridional, 4 de febrer de 1880 – Amsterdam, 19 de setembre de 1910) va ser un remer neerlandès que va competir cavall del segle xix i el segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà una medalla de plata en la prova de quatre amb timoner com a membre de l'equip Minerva Amsterdam. Era germà del també remer Geert Lotsij.

## Referències

* 1 2 «Paul Lotsij Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 de setembre 2011. [Consulta: 19 setembre 2015].
# Björn Borg (nedador)

Björn Borg (comtat de Västra Götaland, 14 de novembre de 1919 - Zúric, 13 d'abril de 2009) fou un nedador suec, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va disputar dues proves del programa de natació. Fou vuitè en la prova dels 4x200 metres lliures, mentre en els 100 metres esquena quedà eliminat en semifinals.
En el seu palmarès destaquen dues medalles d'or, en els 400 i 1.500 metres lliures, del Campionat d'Europa de natació de 1938 i 23 campionats nacionals. Durant la seva carrera va batre cinc rècords europeus i 35 de suecs. Per aquests èxits, el 1938 va rebre la Svenska Dagbladets guldmedalj.
El 1959 Borg es va traslladar a Suïssa, on va treballar d'empresari. Va morir a Zúric als 89 anys.

## Referències

* ↑ Björn Borg a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ Sahlberg, Ywonne. «Simmaren Björn Borg död – Norrköpings Tidningar» (en suec), 16-04-2009. [Consulta: 20 juliol 2020].
* 1 2 TT «Simmaren Björn Borg död» (en suec). Svenska Dagbladet, 16-04-2009. ISSN: 1101-2412.
# President de Sardenya

Aquesta és una llista dels Presidents de la Regió de Sardenya des de 1946 fins ara, així com dels vicepresidents i dels presidents de la Junta Regional de Sardenya.

## Governadors

* 1943: Antonio Basso
* 1943 - 1944: Giovanni Magli

## Alts Comissaris

* 1944 - 1949: Pietro Pinna Parpaglia

## Presidents de la Junta regional i de la Regió

| President de la Junta regional | Càrrec | Partit | N° |
| Luigi Crespellani | 1949 — 1954 | DCI | 1 |
| Alfredo Corrias | 1954 — 1955 | DCI | 2 |
| Giuseppe Brotzu | 1955 — 1958 | DCI | 3 |
| Efisio Corrias | 1958 — 1966 | DCI | 4 |
| Paolo Dettori | 1966 — 1967 | DCI | 5 |
| Giovanni Del Rio | 1967 — 1970 | DCI | 6 |
| Lucio Abis | 1970 | DCI | 7 |
| Antonio Giagu De Martini | 1970 — 1972 | DCI | 8 |
| Pietro Soddu | 1972 | DCI | 9 |
| Salvator Angelo Spano | 1972 | DCI | 10 |
| Antonio Giagu De Martini | 1972 — 1973 | DCI | - |
| Giovanni Del Rio | 1973 — 1976 | DCI | - |
| Pietro Soddu | 1976 — 1979 | DCI | - |
| Mario Puddu | 1979 | DCI | 11 |
| Alessandro Ghinami | 1979 — 1980 | PSDI | 12 |
| Pietro Soddu | 1980 | DCI | - |
| Mario Puddu | 1980 | DCI | - |
| Francesco Rais | 1980 — 1982 | PSI | 13 |
| Mario Melis | 1982 | PSdAz | 14 |
| Angelo Rojch | 1982 — 1984 | DCI | 15 |
| Mario Melis | 1984 — 1989 | PSdAz | - |
| Mario Floris | 1989 — 1991 | DCI | 16 |
| Antonello Cabras | 1991 — 1994 | PSI | 17 |
| Federico Palomba | 1994 — 1999 | Progressisti | 18 |
| Mauro Pili | 1999 | FI | 19 |
| Gian Mario Selis | 1999 | PPI | 20 |
| Mario Floris | 1999 — 2001 | UDR | - |
| Mauro Pili | 2001 — 2003 | FI | - |
| Italo Masala | 2003 — 2004 | AN | 21 |
| Renato Soru | 2004 — 2008 | DS / PD | 22 |
| Ugo Cappellacci | 2009 — 2014 | PdL / FI | 23 |
| Francesco Pigliaru | 2014 — 2019 | PD | 24 |
| Christian Solinas | 2019 — 2024 | PSd'Az | 25 |
| Alessandra Todde | 2024 — en càrrec | M5S | 26 |

## Vicepresidents de la Regió

| Vicepresident de la Regió | Mandat | Partit | N° |
| Carlo Mannoni | 2008 — 2009 | independent | 1 |

## Presidents del Consell Regional

* 1949 - 1951: Anselmo Contu
* 1951 - 1953: Alfredo Corrias
* 1953 - 1954: Alfredo Corrias
* 1954 - 1957: Efisio Corrias
* 1957 - 1958: Efisio Corrias
* 1958 - 1961: Agostino Cerioni
* 1961 - 1965: Agostino Cerioni
* 1965 - 1968: Agostino Cerioni
* 1968 - 1969: Paolo Dettori
* 1969 - 1974: Felice Contu
* 1974 - 1977: Felice Contu
* 1977 - 1979: Andrea Raggio
* 1979 - 1981: Armando Corona
* 1981 - 1983: Alessandro Ghinami
* 1983 - 1984: Francesco Rais
* 1984 - 1989: Emanuele Sanna
* 1989 - 1991: Salvatorangelo Mereu
* 1991 - 1994: Mario Floris
* 1994 - 1999: Gianmario Selis
* 1999 - 2004: Efisio Serrenti
* 2004 - en càrrec: Giacomo Spissu

## Notes

* ↑ Dimití el 15 de novembre de 2008 amb efecte el 26 de desembre.
* ↑ I "President de la Regió" i no més "President de la Junta Regional".
* ↑ Segon en elecció directa.
* ↑ Tercer en elecció directa.
* ↑ «Eleccions a Sardenya: Alessandra Todde (M5S) esdevé la primera dona a presidir l’illa». Nationalia, 27-02-2024. [Consulta: 3 març 2024].
* ↑ Del 26 de desembre de 2008 al 27 de febrer de 2009 exercita les funcions de President de la Regió.
# Beghisi Sultan

Beghisi Sultan, també anomenada Agha Beghi, Aka Begi, Uke Biki o Tagi Khan) (+1381) fou una princesa timúrida, filla de Tamerlà. La seva mare, segons Khwantemir, fou la concubina Narmish-agha o Turmish Agha que fou la mare de Jahangir ibn Timur, Jahanshah que va morir jove i la pròpia princesa Agha Beghi.
Es va casar amb Muhammad Beg o Muhammad ibn Musa, fill de l'amir Musa Taychi'ut. D'aquest matrimoni va nàixer Sultan Husayn Mirza, que el 1405 a la mort de Timur va intentar prendre el poder a Samarcanda, sense èxit: va fugir al Khurasan (província mongola) on fou executat.
Avançat l'any 1381 la princesa va morir, després d'estar un temps malalta. Deixava només al fill Sultan Husayn. Timur, a diferencia d'altres vegades, es va mostrar força afectat. L'enterrament va seguir el ritus musulmà però amb el màxim luxe. La inhumació fou a Xahrisabz. Timur va patir una depressió i no volia veure ningú.

## Referències

* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, VI, 38