OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chen Yin

Chen Yin (en xinès: 陈寅; n. Hebei, 29 de març de 1986) és un nedador de estil papallona xinès.

## Biografia

Va fer la seva primera aparició olímpica als Jocs Olímpics de Pequín 2008. Va nedar en la cinquena sèrie, i després de fer un temps d'1:56.55, va ser classificat per a la semifinal, quedant eliminat amb l'onzè millor temps, sent d'1:55.88. També va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012, nedant en la prova de 200 m papallona. Va nedar en la tercera sèrie, amb un temps d'1:55.60, passant a les semifinals en quedar en la posició sisena en el sumari total. Va nedar en la primera semifinal, aconseguint un temps d'1:54.43, sent aquest el tercer millor temps per disputar la final, en la qual va quedar vuitè nedant en 1:55.18.

## Marques personals

* Actualitzat a 3 de novembre de 2014.
Piscina llarga :
| Estil | Temps | Competició |
| 50 m papallona | 24.63 | Campionat asiàtic de natació de 2012 |
| 100 m papallona | 52.73 | Campionat asiàtic de natació de 2012 |
| 200 m papallona | 1:54.43 | Jocs Olímpics de 2012 |
| Piscina curta |||||
| Estil | Temps | Competició |
| 50 m papallona | 24.12 | Campionat Mundial de Natació de 2012 |
| 100 m papallona | 52.36 | Campionat Mundial de Natació de 2012 |
| 200 m papallona | 1:52.97 | Copa del Món de natació de 2007 |

## Referències

* ↑ «Swimming,200m butterfly men» (en anglès), 2012. [Consulta: 3 novembre 2014].
# André Bar

André Bar, (Lieja, 1 de setembre de 1935) va ser un ciclista belga, que fou professional de 1960 al 1964. Va combinar la pista amb la carretera. Com amateur, va participar en els Jocs Olímpics de Melbourne.

## Palmarès en pista

* 1955
** Campió de Bèlgica amateur en Persecució per equips
* 1956
** Campió de Bèlgica amateur en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 1955
** Campió de Bèlgica militar en ruta
* 1956
** 1r a la Romsée-Stavelot-Romsée
* 1957
** 1r a la Romsée-Stavelot-Romsée
* 1959
** 1r a la Volta al Marroc
* 1959
** 1r al Tour de l'Oise i vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Anna Hřebřinová

Anna Hřebřinová (Praga, 11 de novembre de 1908 - Praga, 6 de desembre de 1993) va ser una gimnasta artística txecoslovaca que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Anna Hřebřinová Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 8 gener 2019].
# Aimé Cassayet-Armagnac

Aimé Cassayet-Armagnac (Lo Mont, 9 d'abril de 1893 - Narbona, 26 de maig de 1927) va ser un jugador de rugbi a 15 francès que va competir durant les dècades de 1910 i 1920.
El 1924 va ser seleccionat per jugar amb la selecció de França de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata.
Pel que fa a clubs, jugà al Stadoceste tarbais, Sent Gaudenç i al Racing Club de Narbona. El 1919 guanyà la Copa de l'Esperança i el 1920 la lliga francesa, en ambdues ocasions amb el Stadoceste tarbais.
Durant la Primera Guerra Mundial va ser fet presoner de guerra pels alemanys. Va morir sobtadament d'una meningitis, precedida d'una peritonitis aguda.

## Referències

* 1 2 3 4 «Aimé Cassayet-Armagnac Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 d'agost 2011. [Consulta: 15 maig 2018].
# He Hongmei

He Hongmei –en xinès, 何红梅– (12 de juny de 1983) és una esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora d'una medalla als Jocs Asiàtics de 2010, i dues medalles al Campionat Asiàtic de Judo en els anys 2009 i 2012.

## Palmarès internacional

Jocs Asiàtics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | Canton ( R.P. de la Xina) | 3 | –52 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2009 | Taipei ( Xina Taipei) | 1 | –52 kg |
| 2012 | Taskent ( Uzbekistan) | 3 | –52 kg |

## Referències

* ↑ He Hongmei Arxivat 2012-12-17 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ He Hongmei en Judoinside.com (anglès)
# Li Qiang

Li Qiang (4 de gener de 1989) és un esportista xinès que competeix en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les, guanyador de dues medalles de plata al Campionat Mundial de Piragüisme els anys 2010 i 2015. Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu els anys 2008 i 2012, la seva millor actuació va ser un sisè lloc assolit a Pequín 2008 en la prova de C1 500 m.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Esdeveniment |
| 2010 | Poznań ( Polònia) | 2 | C1 500 m |
| 2015 | Milà ( Itàlia) | 2 | C1 200 m |

## Referències

* ↑ Li Qiang en Canoeresults.eu (en anglès).
* ↑ Li Qiang Arxivat 2012-10-23 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
# Wilfried Wesemael

Wilfried Wesemael (Aalst, 31 de gener de 1950) és un ciclista belga, ja retirat, que fou professional entre 1973 i 1982. El 1972, com a ciclista amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on disputà, sense sort, dues proves del programa de ciclisme. Durant la seva carrera professional destaquen els triomfs a la general de la Volta a Suïssa de 1979 i una etapa a la Volta a Espanya de 1975.

## Palmarès

* 1974
** 1r a la Kuurne-Brussel·les-Kuurne
* 1975
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1977
** 1r a Zele
* 1978
** 1r al Gran Premi de Canes
* 1979
** 1r de la Volta a Suïssa
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1980
** 1r a Nottingham

## Resultats al Tour de França

* 1974. 73è de la classificació general
* 1975. Fora de control (7a etapa)
* 1977. Fora de control (17a etapa)
* 1978. 47è de la classificació general
* 1979. Abandona (3a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1975. 39è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «WESEMAEL Wilfried». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Olympedia – Wilfried Wesemael». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Wilfried WESEMAEL» (en italià). [Consulta: 28 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Wilfried Wesemael a sitiodeciclismo.net
# Mulhausen

Mulhausen (en alsacià Mielhüse, en alemany: Mühlhausen) és un municipi alsacià de França, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2008 tenia 451 habitants. Limita amb Uhrwiller a l'est, Bischholtz al nord i Schillersdorf al sud-oest.
Forma part del cantó d'Ingwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes de Hanau-La Petite Pierre.
El nom significa «cases del molí», provinent de l'alemany Mühle, «molí», i Hausen, «cases».

## Fills il·lustres

* Johann Georg Ahle (1651-1706) compositor, organista, poeta i musicòleg.
* Johann Rudolph Ahle (1625-1673) compositor, organista i musicòleg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 390 | 394 | 401 | 352 | 372 | 376 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1937-1965 | Georges Peter |
| 1965-1989 | Georges Baltzer |
| 1989-2008 | Georges Delor |
| 2008- | René Schmitt |
# Régis Ovion

Régis Ovion (Vigneux-sur-Seine, 3 de març de 1949) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1972 i 1982.
Com a amateur obtingué notables èxits, entre els quals destaquen el campionat de França de persecució militar de 1969, el campionat de França de persecució per equips de 1971 i el Campionat del món en ruta amateur del mateix any. Aquell mateix 1971 guanyà el Tour de l'Avenir. Abans de passar a professional va prendre part en la prova en ruta dels Jocs Olímpics de Múnic de 1972, finalitzant en 15a posició.
Com a professional el seu palmarès és més discret. Destaca el Campionat de França de 1975. El 1976 guanyà una etapa al Tour de França, però en fou desqualificat per haver donat positiu en un control antidopatge i la victòria fou finalment atribuïda a Willy Teirlinck.

## Palmarès

* 1970
** 1r al Tour de Guadalupe
** 1r a la Ruta de França
* 1971
** Campió del món en ruta amateur
** 1r al Tour de l'Avenir i vencedor de 2 etapes
** 1r a la París-Mantes
** 1r a la Ruta de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia
** Vencedor de 2 etapes del Gran Premi Guillem Tell
* 1972
** 1r al Circuit de La Sarthe
* 1973
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1975
** Campió de França en ruta
* 1976
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oise
* 1977
** 1r al Tour de Còrsega
* 1978
** 1r a la París-Bourges
* 1980
** Vencedor d'una etapa del Critèrium Internacional
* 1981
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir

### Resultats al Tour de França

* 1973. 10è de la classificació general
* 1974. 34è de la classificació general
* 1975. 28è de la classificació general
* 1976. 28è de la classificació general
* 1977. 24è de la classificació general
* 1978. Abandona (17a etapa)
* 1980. 15è de la classificació general
* 1981. 29è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1974. 15è de la classificació general

## Referències

* ↑ Classificació de la 13a etapa del Tour de França de 1976 a memoire-du-cyclisme.eu

## Enllaços externs

* Fitxa de Régis Ovion a sitiodeciclismo.net
# Edward Barcik

Edward Barcik (Prusice, Baixa Silèsia, 31 de maig de 1950) va ser un ciclista polonès que va córrer a primers dels anys 70 del segle xx.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, en què guanyà una medalla de plata en la contrarellotge per equips, formant equip amb Ryszard Szurkowski, Lucjan Lis i Stanisław Szozda.
També destaca el Campionat nacional en ruta de 1971.

## Palmarès

* 1970
** Campió de Polònia de contrarellotge per parelles
* 1971
** Campió de Polònia en ruta
* 1972
** 1r a la Malopolski Wyscig Gorski
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Múnic en contrarellotge per equips
* 1975
** 1r a la Szlakiem Grodów Piastowskich

## Enllaços externs

* Fitxa d'Edward Barcik a sitiodeciclismo.net
# Roland Schär

Roland Schär, (Mühlenfeld, 1 de juliol de 1950) va ser un ciclista suís, que fou professional entre 1976 i 1977. De la seva carrera esportiva destaca el triomf al Giro del Mendrisiotto.
Com a amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic de 1972, en la prova de contrarellotge per equips.

## Palmarès

* 1975
** 1r al Giro del Mendrisiotto
* 1976
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Catalana

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it

## Referències

* ↑ «Roland Schär Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 April 2020. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Jiří Mainuš

Jiří Mainuš (Jakartovice, Districte d'Opava, 8 de gener de 1945) va ser un ciclista txecoslovac, d'origen txec. Va guanyar una medalla de plata al Campionat del Món de contrarellotge per equips de 1970. Va participar en els Jocs Olímpics de 1972.

## Palmarès

* 1967
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
* 1970
** 1r a la Milk Race i vencedor d'una etapa
* 1971
** Vencedor d'una etapa a la Ytong Bohemia Tour
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Ciclista Bergamasca
* 1972
** Vencedor d'una etapa a la Ytong Bohemia Tour
* 1973
** 1r a la Setmana Ciclista Bergamasca i vencedor de 3 etapes

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Estadi Nacional Moshood Abiola

L'Estadi Nacional Moshood Abiola, anteriorment Estadi Nacional d'Abuja, és un estadi esportiu de la ciutat d'Abuja, a Nigèria.
Les obres van començar el 18 de juliol de 2000 i l'estadi fou inaugurat tres anys més tard amb motiu dels Jocs Panafricans de 2003. El 12 de juny de 2019, el president Muhammadu Buhari anuncià el canvi de nom en honor a Moshood Abiola, el candidat presidencial del 1993. Malgrat ser àmpliament considerat com el presumpte guanyador de les eleccions no concloents, els resultats van ser anul·lats pel president militar Ibrahim Babangida.
Té una capacitat de 60.491 espectadors.
El complex esportiu inclou el velòdrom d'Abuja, situat al costat de l'estadi.

## Referències

* ↑ «Buhari names Abuja National Stadium after MKO Abiola» (en anglès). Punch, 12-06-2019.
* ↑ Yusuf, Omotayo. «President Buhari renames Abuja Stadium as MKO Abiola Stadium» (en anglès). Legit.ng - Nigeria news., 12-06-2019. [Consulta: 12 juny 2019].
* ↑ «Buhari Names National Stadium Abuja After MKO Abiola» (en anglès). Sahara Reporters, 12-06-2019. [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ «National Stadium Complex, Abuja/Nigeria» (en alemany). GUS - Gesellschaft für Umweltplanung Stuttgart.
* ↑ Olusola, Jide. «How The Abuja Velodrome Is Being Used». Daily Trust. Daily Trust. [Consulta: 17 setembre 2020].
# Víkingur Gøta

El Víkingur Gøta, conegut popularment com a Víkingur, és un club de futbol semiprofessional de les illes Fèroe. L'equip es va fundar el 2008 després de la fusió del GÍ Gøta i el Leirvík ÍF. El club té la seu a Leirvík, mentre que el seu estadi, el Serpugerði, es troba a Norðragøta. Tots dos municipis es troben a l'illa d'Eysturoy, a cinc quilòmetres l'un de l'altre. El 2016 l'equip va aconseguir el campionat de lliga feroès per primera vegada a la seva història.

## Palmarès

* Lliga de feroesa: 3
** 2016, 2017, 2024
* Copa feroesa: 6
** 2009, 2012, 2013, 2014, 2015, 2022
* Supercopa feroesa de futbol: 4
** 2014, 2015, 2016, 2017

## Entrenadors

* Anton Skoradal (2008)
* Jógvan Martin Olsen (1 de gener de 2009 – 1 de juliol de 2013)
* Sigfríður Clementsen (1 de juliol de 2013 – 16 de setembre de 2016)
* Sámal Erik Hentze (16 de setembre de 2016 –

## Resultats a Europa

La temporada 2014-15, l'equip va aconseguir arribar a la tercera ronda de classificació de l'Europa League, convertint-se en el primer equip de les Illes Fèroe en aconseguir superar dues rondes d'una competició de la UEFA.
A 18 de juliol de 2017
| Competició | P | PG | PE | PP | GF | GC | DG |
| UEFA Champions League | 4 | 2 | 1 | 1 | 7 | 5 | +2 |
| UEFA Europa League | 18 | 3 | 4 | 11 | 8 | 43 | –35 |
| Total | 22 | 5 | 5 | 12 | 15 | 48 | –33 |

### Partits

| Temporada | Competició | Ronda | Club | Local | Visitant | Total |
| 2010–11 | UEFA Europa League | 2Q | Beşiktaş | 0–4 | 0–3 | 0–7 |
| 2012–13 | UEFA Europa League | 1Q | Gomel | 0–6 | 0–4 | 0–10 |
| 2013–14 | UEFA Europa League | 1Q | Inter Turku | 1–1 | 1–0 | 2–1 |
| 2013–14 | UEFA Europa League | 2Q | Petrolul Ploiești | 0–4 | 0–3 | 0–7 |
| 2014–15 | UEFA Europa League | 1Q | Daugava | 2–1 | 1–1 | 3–2 |
| 2014–15 | UEFA Europa League | 2Q | Tromsø IL | 0–0 | 2–1 | 2–1 |
| 2014–15 | UEFA Europa League | 3Q | Rijeka | 1–5 | 0–4 | 1–9 |
| 2015–16 | UEFA Europa League | 1Q | Rosenborg | 0–2 | 0–0 | 0–2 |
| 2016–17 | UEFA Europa League | 1Q | Ventspils | 0–2 | 0–2 | 0–4 |
| 2017–18 | UEFA Champions League | 1Q | Trepça'89 | 2–1 | 4–1 | 6–2 |
| 2017–18 | UEFA Champions League | 2Q | FH | 0–2 | 1–1 | 1–3 |

## Referències

* ↑ Faroe Islands Soccer News, January 2008 Round-Up
* ↑ Hansen, Jóannes. «Víkingur skrivar søgu á Argjum» (en faroese). In.fo, 22-10-2016. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2017. [Consulta: 22 octubre 2016].
* ↑ Frederiksen, Leivur. «Sámal Erik Hentze skal venja Víking». Kringvarp Føroya, 16-09-2015. [Consulta: 5 agost 2016].
* ↑ «Elfsborg and Rosenborg relieved to get through». UEFA, 24-07-2014. [Consulta: 25 juliol 2014].

## Vegeu també

* Futbol a les Illes Fèroe

## Enllaços externs

* Víkingur Gøta - Lloc web oficial
# Bertrand de Orléans e Bragança

Bertrand I (nascut Bertrand Maria José Pio Januário Miguel Gabriel Rafael Gonzaga d'Orleans i Bragança; Mandatluec, 2 de febrer de 1941) és l'actual emperador de dret del Brasil (2022–), antic príncep imperial del Brasil (1981–2022), fill del príncep Pedro Henrique i la princesa Maria Isabel de Baviera. Ha estat emperador de dret des de la mort del seu germà Luiz del Brasil el 15 de juliol de 2022.

## Biografia

Tercer fill del príncep Pedro Henrique d'Orleans-Braganza i de la princesa Maria Elisabet de Baviera, els seus germans grans són, per ordre, el príncep Luiz d'Orleans-Braganza que va ser cap de la família imperial brasilera fins al 2022 i el príncep Eudes d'Orleans-Braganza, que va renunciar als seus drets dinàstics al tron brasiler per casar-se amb un plebeu.
Com els seus dos germans grans, Bertrand va néixer al sud de França, l'any 1941, tot i que l'exili imposat a la família ja havia estat revocat, l'any 1920, a causa de la Segona Guerra Mundial. Va arribar al Brasil només després del final del conflicte.
Al Brasil, la família es va instal·lar primer al Palau de Grão-Pará a l'estat de Rio de Janeiro, on va realitzar una part dels seus estudis secundaris al col·legi jesuïta Sant Ignasi. Més tard la seva família es va traslladar a Paraná, on el seu pare va comprar una granja i Bertrand va passar la seva infantesa. Quan tenia 18 anys, va marxar a São Paulo, on es va llicenciar en Dret per la Facultat de Dret de la Universitat de São Paulo el 1964. Encara viu a São Paulo.

### Títols

* En pretensió: Sa Altesa Imperial i Reial el Príncep Bertrand d'Orleans-Braganza.

## Referències

* ↑ «Dom Luiz de Orleans e Bragança morre, aos 84 anos, em São Paulo» (en portuguès brasiler). G1. Grupo Globo. [Consulta: 9 agost 2022].
# Albert Cohen

Abraham Albert Cohen (Corfú, 16 d'agost de 1895 - Ginebra, 7 d'octubre de 1981) va ser un escriptor suís romandés d'origen grec, descendent d'una família sefardita (Coen) i d'expressió francesa.
La seva obra més coneguda és la novel·la Bella del Senyor (1968), gran premi de novel·la de l'Acadèmia Francesa, encara que hi ha qui considera Comeclavos (1938) la seva obra més assolida.

## Biografia

Va pertànyer a la comunitat jueva de Corfú. Quan tenia cinc anys la seva família, dedicada a la fabricació de sabó, va decidir emigrar a Marsella quan la fàbrica va començar a decaure i l'antisemitisme creixia a l'illa. A França van fundar un comerç d'ous i oli d'oliva. L'escriptor evocaria aquest període en Li livre de dt. mère.
Va iniciar la seva educació el 1904 en el liceu Thiers, un centre privat catòlic. El 16 d'agost de 1905 és anomenat «brut jueu» al carrer, fet que relatarà en Ô vous, frères humains. El 1909 inicia amistat amb Marcel Pagnol i el 1913 acaba el batxillerat amb l'esment «assez bé».
Amb dinou anys es trasllada a Ginebra on comença la carrera de dret, després de llicenciar-se es va nacionalitzar suís i va començar la seva carrera diplomàtica en diverses organitzacions internacionals, va treballar en la Societat de Nacions en Ginebra com a delegat del moviment sionista des de l'any 1925. L'any 1919 s'havia casat amb la seva primera muller, Elisabeth Brocher, amb la qui va tenir una filla l'any 1921, Myriam. L'any 1924 mor la seva dona de càncer. Al 1925, Albert Cohen és nomenat director del periòdic Revue Juive (La revisió jueva), on van escriure Albert Einstein o Sigmund Freud. Al 1933 es casa amb la seva segona dona, Marianne Goss. Més endavant va treballar a l'Organització Internacional del Treball. Durant la II Guerra Mundial va fugir a Bordeus i després va marxar a Londres. El 10 de gener de 1943 mor la seva mare a Marsella. Aquell mateix any coneix la que serà la seva tercera esposa, Bella Berkowich. L'any 1945 va ser nomenat conseller jurídic del Comité Intergubernamental pels refugiats, dos anys més tard al tornar a Ginebra on el van nomenar per l'Organització Internacional dels Refugiats.
Va desenvolupar la seva carrera literària amb llargs períodes de silenci. La seva narrativa és de gran coherència en estar centrada sempre en els mateixos personatges: Solal i la seva pintoresca família. Pel seu sentit de l'humor ha estat comparat amb Rabelais.

## Obra

* Paraules jueves (poesia) 1921
* Ezquiel (teatre) 1933
* Solal (novel·la) 1930
* Comeclavos (novel·la) 1938
* Bella del Senyor (novel·la) 1968
* Els esforçats (novel·la) 1969
* El llibre de la meva mare (memòries) 1954
* Vosaltres, germans humans (memòries) 1972
* Carnet 1978 (memòries)1979

## Referències

* ↑ Vegeu l'article d'Enric González publicat en El País
* ↑ Dictionnaire de la litterature francaise du XXe siecle.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-147-9.
# Aldo Rebelo

Aldo Rebelo (Viçosa, 23 de febrer de 1956) és un periodista, escriptor i polític brasiler,
Nascut a l'estat d'Alagoas, va ser diputat federal per São Paulo durant cinc mandats pel Partit Comunista del Brasil (PCdoB), ocupant la presidència de la Cambra entre 2005 i 2007. Durant els governs Lula da Silva i Dilma Rousseff, va ser ministre de Defensa; de Ciència, Tecnologia i Innovació; d'Esports; i de Coordinació Política i Assumptes Institucionals. Després de formar part del PCdoB durant dècades, és afiliat al Partit Democràtic Laboral des de 2022.

## Referències

* ↑ «Um filho de vaqueiro no poder» (en portuguès brasiler). Gazeta do Povo, 29-09-2005. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ «Aldo Rebelo vai para o Ministério da Defesa» (en portuguès brasiler). O Estado de S. Paulo, 01-10-2015. Arxivat de l'original el 2024-05-21. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ «Aldo Rebelo saiu do PCdoB, mas ainda não ingressou em outro partido» (en portuguès brasiler). Valor. Grupo Globo, 16-08-2017. Arxivat de l'original el 2024-05-21. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ «Alagoano Aldo Rebelo se filia ao PDT e pode ser o vice de Ciro Gomes» (en portuguès brasiler). Folha de Alagoas, 31-03-2022. Arxivat de l'original el 2022-10-09. [Consulta: 6 octubre 2023].
# Alberto Giustolisi

Alberto Mario Giustolisi (Roma, 17 de març de 1928 - Genzano di Roma, 27 de febrer de 1990, fou un jugador d'escacs italià, que ostentà el títol de Mestre Internacional des de 1962. Va ser un dels més destacats escaquistes italians dels anys 1950 i 1960s, quatre cops campió d'Itàlia

## Resultats destacats en competició

Giustolisi va quanyar quatre Campionats d'Itàlia: a Ferrara el 1952 ex aequo amb Vincenzo Castaldi i Federico Norcia, a San Benedetto del Tronto el 1961, a Napoli el 1964 i a Rovigo el 1966. Jugador d'estil agressiu i brillant, va guanyar també nombrosos premis de bellesa en torneigs.
El 1950 fou tercer al torneig de Lucerna rere Euwe i Pilnik. El torneig de Madrid de 1951 va obtenir el premi de bellesa per la seva partida contra Artur Pomar. Al torneig Zonal de Dublín del 1957 va estar a punt de classificar-se per a l'Interzonal, però no ho aconseguí per un descuit (no es presentà a la continuació d'una partida ajornada en què hi tenia posició guanyadora); hi va obtenir, però, el premi de bellesa per la seva partida contra Walther.
El 1961-1962 va guanyar el fort Torneo di Capodanno di Reggio Emilia, per davant de dos Grans Mestres. També va guanyar molts campionats de Roma, i per equips, amb l'Accademia Romana Scacchi va vèncer en el campionat d'Itàlia per equips del 1959. Amb l'equip Dipendenti Comunali va guanyar el campionat per equips del 1962 a Lerici i del 1963 a Imperia.

### Participació en olimpíades

Giustolisi va participar, representant Itàlia, en dues Olimpíades d'escacs, a Dubrovnik 1950 i a Lugano 1968.

## Partides notables

* Max Euwe - Alberto Giustolisi (Venècia, 1948) Defensa Nimzo-Índia
   1.d4 Cf6 2.c4 e6 3.Cc3 Ab4 4.Dc2 Cc6 5.Cf3 d6 6.Ad2 O-O 7.a3 Axc3 8.Axc3 De7 9.b4 e5 10.dxe5 Cxe5 11.e3 Ad7 12.Ae2 Tfe8 13.O-O Cxf3+ 14.Axf3 Ce4 15.Ab2 Af5 16.Tad1 De6 17.De2 a5 18.b5 c6 19.Td4 Ted8 20.Tfd1 Td7 21.Aa1 f6 22.g4 Ag6 23.Ag2 d5 24.f4 Ae8 25.cxd5 cxd5 26.f5 Df7 27.Dc2 Tad8 28.a4 De7 29.Axe4 dxe4 30.Txd7 Txd7 31.Txd7 Dxd7 32.Ad4 h5 33.Dxe4 hxg4 34.Dxg4 De7 35.h4 Db4 36.h5 De1+ 37.Rg2 Af7 38.Df3 Dh4 39.Dxb7 Dg4+ 40.Rf2 Dxf5+ 41.Df3 Dxf3+ 42.Rxf3 Ab3 43.b6 Axa4 44.Re4 Ac6+ 45.Rd3 Rh7 1/2
* Alberto Giustolisi - Edgar Walther (Dublín, 1957) - Defensa índia de dama Premi de bellesa.
   1. c4 Cf6 2. Cc3 c5 3. Cf3 g6 4. d4 Ag7 5. e4 0-0 6. Ae2 d6 7. 0-0 Ca6 8. h3 cxd4 9. Cxd4 Ad7 10. Ae3 Cc5 11. Dc2 a6 12. Tad1 Db8 13. f4 Tc8 14. e5 Ce8 15. Cd5 Td8 16. Cxe7+ Rh8 17. Cf3 Ce6 18. f5! gxf5 19. Dxf5 Cd4 20. Cg5 1-0

## Bibliografia

* Adriano Chicco; Giorgio Porreca. Dizionario enciclopedico degli scacchi. Milà, Mursia, 1971.
* Adriano Chicco; Antonio Rosino. Storia degli scacchi in Italia. Venècia, Marsilio, 1990, ISBN 88-317-5383-5.

## Vegeu també

* Campionat d'escacs d'Itàlia

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Alberto Giustolisi» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 12 novembre 2010].
* ↑ «Equip italià a l'olimpíada de Dubrovnik 1950» (en anglès). olimpbase.org. [Consulta: 2 octubre 2011].