OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forca de guerra

La forca de guerra és una arma enastada en ús en l'Europa del segle XV al XIX i a l'Extrem Orient (sobretot a la Xina). Com algunes altres armes d'ast, deriva d'un estri agrícola: la forca. A Europa, té una variant de dues puntes (dents) de l'espelt de guerra.
# Fobètor

Fobètor (en grec antic Φοβητώρ «el que fa por») va ser, segons la mitologia grega, un dels Somnis, els fills d'Hipnos.
Hesíode diu que Fobètor és fill de Nix, la deessa primordial de la nit, i que va néixer directament d'ella. Segons Ciceró, el seu pare era Èreb, la personificació de la foscor. Ovidi, a Les metamorfosis, explica que els déus li donaven el nom d'Ícelos o Íkelos («aquell que és semblant»). Portava els malsons als mortals i jugava amb els seus germans Morfeu i Fantasos, amb els que s'intercanviava els somnis dels mortals.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 212
* ↑ Ciceró. De natura deorum, 1.43
* ↑ Ovidi. Les metamorfosis, XI, 640-642
# Font de Sant Mateu

La Font de Sant Mateu es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual és, probablement, la font més coneguda del susdit parc.

## Descripció

Rep el seu nom de l'ermita que hi ha a prop. La seua aigua prové d'una mina i es recull en una gran bassa (la Bassa de Sant Mateu) davant de la font. El broc està en una fornícula deprimida, amb una imatge del sant en ceràmica vidriada al damunt. La seua aigua es considerava molt digestiva i sovint la gent pujava a estar-s'hi una estona bevent després d'un àpat copiós. Actualment raja molt poc o gens, encara que els entesos creuen que amb una neteja de la mina tornaria a rajar sense problemes. De fet, a la bassa sempre hi ha aigua i sovint presenta indicis d'haver vessat a terra, fet que demostra que l'aqüífer encara no està esgotat.

## Accés

És ubicada a Premià de Dalt i és accessible amb cotxe: situats al Pi de la Creu de Can Boquet, seguim la pista de la Carena en direcció sud. A 1,4 km, davant de l'estació transformadora, prenem una pista a la dreta que duu a Can Riera. La font és just en el punt on una cadena talla el pas cap a aquesta masia. Coordenades: x=444035 y=4596763 z=450.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 117.

## Enllaços externs

* Premià de Dalt - Turisme Arxivat 2015-09-18 a Wayback Machine. (català)
* Serralada de Sant Mateu, Premià de Dalt (El Maresme) Arxivat 2016-01-20 a Wayback Machine. (català)
* Excursió a Sant Mateu de Premià de Dalt (català)
# Francesc Safont i Culleré

Francesc Safont i Culleré (La Floresta, 28 de juny del 1902 – Lleida, 25 de gener del 1983) va ser un compositor lleidatà, músic de formació autodidacta i membre fundador l'any 1924 de la cobla "Principal de Lleida".
Va néixer a la Floresta (Les Garrigues) el 1902. Quan tenia set anys, es va traslladar amb la seva família a Lleida, on va iniciar estudis musicals. Posteriorment, va entrar a formar part de la Banda Municipal de Lleida. El 1920 va començar les lliçons de flabiol amb el mestre Josep Vila i Amorós i les va completar amb Josep Duran de Girona. L'any 1924 es va formar la cobla La Principal de Lleida, de la qual va ser director. La vida musical de Francesc Safont està lligada també a actuacions amb orquestres de ball i sarsuela. Va ser intèrpret de flauta, flautí, clarinet i saxòfon, i va exercir com a director dels diversos cors Clavé de la ciutat. Als 47 anys va compondre la seva primera sardana, Antonieta. En el moment de la seva mort, havia escrit setanta sardanes, sis de les quals van ser enregistrades en disc. La bella inspiració va ser finalista de la Sardana de l'Any en l'edició de 1976.

## Llegat

L'arxiu musical sardanista Francesc Safont Culleré va ser ofert per la seva filla al Servei d'Arxiu i Llegats de l'Institut d'Estudis Ilerdencs l'any 1995. És un fons musical de 1.345 sardanes i música per a la cobla, una bona part de les quals són manuscrits. Conté també la col·lecció de sardanes compostes pel mateix Francesc Safont i un nombre considerable d'altres composicions.

## Referències

* ↑ «Safont i Culleré, Francesc al web Musics per la cobla». Arxivat de l'original el 2014-04-19. [Consulta: 29 juliol 2013].
* 1 2 «Llegat Francesc Lafont» Arxivat 2014-04-19 a Wayback Machine., Institut d'estudis Ilerdencs, Fundació Pública de la Diputació de Lleida.
# Francesc Xavier Campos Coll

Francesc Xavier Campos Coll, conegut com a Xisco Campos (Binissalem, Mallorca, 10 de març de 1982) és un exfutbolista balear que jugava de lateral o central.
El seu primer equip fou el CE Binissalem, tot i que als 16 anys fitxà pel RCD Mallorca. Després d'una gran campanya amb l'Écija Balompié en la qual aconseguí el campionat del Grup IV de Segona Divisió B fitxà pel Real Murcia.

## Clubs

| Club | Any |
| RCD Mallorca B | 2004-2006 |
| Llevant Unió Esportiva B | 2006-2007 |
| Écija Balompié | 2007-2008 |
| Real Murcia CF | 2008-2009 |
| Club Esportiu Castelló | 2009-2010 |
| Club Gimnàstic de Tarragona | 2010-2016 |
| SD Ponferradina | 2016-2017 |
| RCD Mallorca | 2017-2020 |
| Pontevedra C. F | 2020-2021 |
| Zamora C. F | 2021-2022 |

## Palmarès
### Campionats estatals

| Títol | Club | País | Any |
| Campió Segona Divisió B | Écija Balompié | Espanya | 2007-2008 |
| Campió Segona Divisió B | RCD Mallorca | Espanya | 2017-2018 |

## Enllaços externs

* fitxa al Gimnàstic
* Francesc Xavier Campos Coll a BDFutbol
* Francesc Xavier Campos Coll, Fitxa a Soccerway
# Francisco Eguiagaray

Francisco Eguiagaray Bohigas (Lleó, 23 de juliol de 1934 - Viena, 14 de maig de 1999) va ser un periodista espanyol.

## Biografia

Doctor en Filosofia i especialitzat en l'Europa Oriental, va viure durant trenta anys entre Viena i Moscou com a corresponsal per a diferents mitjans de comunicació.
Va viure primer a Viena, on va treballar per a l'Agència EFE i a mitjans de la dècada de 1970 es va traslladar a la capital de la llavors Unió Soviètica per fer-se càrrec de la recentment inaugurada corresponsalia de Radio Nacional de España i Televisió Espanyola. De 1982 a 1992 va ser corresponsal de TVE amb oficines a Moscou i Viena, coacreditat en totes les capitals dels països del Tractat de Varsòvia i a Belgrad. Després de 1992 va col·laborar en el diari ABC i en Radio Austria Internacional. Va publicar, també, en revistes especialitzades de política internacional: Madrid i Crónica.
Va ser un estudiós i admirador de l'Imperi Austrohongarès, amb la dissolució del qual atribuïa l'atzarós esdevenir històric d'aquesta part del món durant el segle xx.

## Llibres publicats

* El P. Feijoo y la filosofía de la cultura de su época. Madrid, Instituto de Estudios Políticos 1964
* Historia contemporánea de España. Múnic, Max Hueber Verlag 1964
* España contemporánea.Munic, Max Hueber Verlag 1966
* Los intelectuales españoles de Carlos V. Madrid, Instituto de Estudios Políticos 1965
* Operación Perestroika. Barcelona, Edicions del Drac 1989
* Europa del Este: La revolución de la libertad. Barcelona, Edicions del Drac 1991

## Bibliografia

* Francisco Eguiagaray, periodista. Hermann Tertsch, el País, 15 de mayo de 1999
* Francisco Eguiagaray, adiós al maestro de periodismo del Gran Este. Diario ABC, 15 de mayo de 1999
* Fallece el periodista Francisco Eguiagaray. La Vanguardia, 16 de mayo de 1999
# Francisco Elvira Cuadrado

Francisco Elvira Cuadrado (Argecilla, Guadalajara, 1910 - província de Lleó, 1946) va ser un militar i guerriller antifranquista espanyol.

## Trajectòria

Va ser militant del PCE, durant la Guerra Civil va lluitar amb l'exèrcit republicà i després de la guerra va estar pres en el camp miner de Casaio fins que va fugir al maig de 1944, passant a O Barco de Valdeorras. Finalment es va tirar a la muntanya convertint-se en el líder dels guerrillers comunistes i cap militar de la 2a Agrupació Guerrillera. Al març de 1945, en un intent d'evitar l'escissió entre comunistes i socialistes, va accedir a l'Estat Major de la Federació Guerrillera de Galícia-León, Elvira es va mostrar en tot moment partidari de la unitat entre els comunistes i els socialistes, intentant la reunificació del moviment guerriller a Galícia. Va morir el 27 de juliol de 1946 en un avanç de la Guàrdia Civil sobre el campament en el qual s'estava tenint lloc el conegut com Congrés de la Reunificació de la Federación de Guerrillas de León-Galicia.

## Bibliografia

* Bernardo Máiz, Galicia na II República e baixo o franquismo, Xerais, 1988.
* Secundino Serrano, Maquis. Historia de la guerrilla antifranquista, Temas de Hoy, 2002.
# Ferrosaponita

La ferrosaponita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'esmectita. Rep el nom per tractar-se de l'anàleg amb ferro de la saponita.

## Característiques

La ferrosaponita és un silicat de fórmula química Ca$_{0.3}$(Fe$^{2+}$,Mg,Fe$^{3+}$)₃((Si,Al)₄O$_{10}$)(OH)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, efesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Levoberezhnoe, a la conca del riu Nizhnyaya Tunguska, dins el districte d'Evenkiysky (Krai de Krasnoiarsk, Rússia). També ha estat descrita al Japó, l'Antàrtida, el Brasil, els Estats Units, Alemanya i Itàlia. Durant un temps va ser citada a la pedrera Can Súria, a Maçanet de la Selva (Girona, Catalunya), però més tard es va comprovar que els exemplars que recollits allà eren en realitat nontronita càlcica.

## Referències

* ↑ «Ferrosaponite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 desembre 2019].
* ↑ Viñals, Joan «CLASSIFICACIÓ CORRECTA DE LA “FERROSAPONITA” DE LA PEDRERA GUIXERES, CAN SÚRIA, MAÇANET DE LA SELVA, LA SELVA, GIRONA, ESPAÑA.». Infominer, 3/2009, 46, 2009, pàg. 8.
# Fredorada de desembre de 2001

La fredorada de desembre de 2001 va ser una onada de fred que va afectar la península Ibèrica. La màxima intensitat del fred va ser pel Nadal d'aquell any quan, a més hi havia neu a moltes zones (excepte el litoral). Aquesta fredorada no va ser tan intensa com la fredorada de febrer de 1956 o la de 1985.

## Temperatures mínimes de desembre de 2001

* Das (Cerdanya): -22,6 °C (dia 25)
* Oliola (La Noguera): -18 °C (dia 25)
* Oliana:-16,6 °C (dia 25)
* Boí (2.540 m): -14 °C (dia 24)
* La Seu d'Urgell: -13'8 °C (dia 25 de desembre)
* Sant Salvador de Guardiola: -13'6 °C (dia 25)
* Barcelona (Observatori Fabra): -1'9 °C (dia 24)
* Lleida (Raïmat): -14 °C (dia 16)
* Torredembarra (Tarragonès): -0'8 °C (dia 25)
* Girona: -6'8 °C (dia 25)
* Olot (Garrotxa): -9 °C (dia 17)
* La Vall d'En Bas (Garrotxa): -16'2 °C (dia 17)
* Muntanyola (Osona): -6'6 °C (dia 25)
* Gurb (Osona): -17'7 °C (dia 25)
* Punta del Fangar (Delta de l'Ebre): -1'3 °C (dia 25)
* Illa de Buda (Delta de l'Ebre): 0 °C (dia 25)

## Efectes de la fredorada de desembre de 2001

S'observa els efectes de la inversió tèrmica per exemple a Boí (2.540 m d'altitud) i Lleida (290 m) la temperatura mínima és la mateixa (-14 °C); a la Garrotxa va ser més greu la glaçada a la Vall d'En Bas (463 m) però amb acumulació d'aire fred per estar envoltada de muntanyes que no pas a Olot que està pràcticament a la mateixa alçada(421 m); a Osona Gurb, al fons de la Plana de Vic, (517 m) enregistra 11 °C menys que Muntanyola (més alta a 809 m d'altitud). Finalment la mínima temperatura enregistrada el desembre de 2001 va ser la de Das a 1.096 m d'altitud (-22'6 °C) situació que també és efecte de la inversió de temperatures, ja que a l'alta muntanya cerdana les temperatures mínimes van ser uns 10 graus més altes.
Com que el fred va anar acompanyat de nevades quasi a nivell de mar i la neu es va glaçar a les carreteres, hi va haver problemes en les comunicacions i el transport. En l'agricultura van ser especialment afectades les oliveres de les terres de ponent, ja que a partir de -7 °C hi ha danys en la vegetació, en molts casos la part aèria de les oliveres va morir però com les arrels no van ser afectades van rebrotar posteriorment. Es van aplicar uns ajuts oficials de la Generalitat de Catalunya pels danys agrícoles de desembre de 2001.

## Referències

* ↑ Amores, Marcos. La nevada del desembre del 2001, una data marcada al calendari. Beteve, 14 de desembre del 2021 [Consulta: 29 maig 2022].

## Enllaços externs

* Xarxa agrometeorològica de la Generalitat de Catalunya
# Fredosind

Fredosind o Fredesind va ser un religiós astur, bisbe de Salamanca a final de segle ix.
Està documentat durant el regnat d'Alfons III d'Astúries, els cronistes o historiadors l'han datat en termes generals entre 884/886, considerat el successor immediat del bisbe Sebastià, i 898/900. El seu període coincideix amb la recuperació de Salamanca per part dels musulmans el 885, només 4 anys després de la conquesta de la ciutat per part d'Alfons III. Amb tot, Fredosind només està documentat en un document de donació del futur Ordoni II i la seva muller, Elvira, al monestir de San Pedro de Montes el 898, que també signen altres bisbes. La seva signatura, en llatí, és: Sub Christi nomine Fredosindus Dei gratis Episcopus Salamanticæ Sedis conf. La majoria d'autors situen la seva mort el 898, atès que l'any següent està documentat el bisbe Dulcidi, només Flórez diu que la seva mort es va produir vers el 900.

## Referències

* 1 2 3 4 Flórez, Enrique. España Sagrada: teatro geographico-historico de la Iglesia de España (en castellà). Madrid: Oficina de Pedro Mártir, 1796, p. 291, 293.
* 1 2 González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los Reynos de las dos Castillas (en castellà). Madrid: Diego Díaz de la Carrera, 1650, p. 230.
* 1 2 Bajo, Vicente. Episcopologio salmantino (en castellà). Salamanca: Imprenta de Calatrava, 1901, p. 17-18.
* 1 2 Dorado, Bernardo. Compendio historico de la ciudad de Salamanca. Salamanca: Juan Antonio de Lasanta, 1776, p. 75-76.
# Festucalex gibbsi

Festucalex gibbsi és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 22-91 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Irian Jaya (Indonèsia), la Gran Barrera de Corall i les Illes Chesterfield.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Kulbicki, M., J.E. Randall i J. Rivaton, 1994. Checklist of the fishes of the Chesterfield Islands (Coral Sea). Micronesica 27(1/2):1-43.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Frankenstein (pel·lícula de 1931)

Frankenstein és una pel·lícula de terror estatunidenca de James Whale, estrenada el 1931.

## Argument

Henry Frankenstein, un jove savi, vol crear artificialment la vida. Afaiçona un cos humà a partir de trossos de cadàvers. Però en lloc de procurar-li un cervell sa, el seu ajudant, Fritz, li proveeix el d'un assassí.

## Repartiment

* Colin Clive: Henry Frankenstein
* Boris Karloff: El Monstre
* Mae Clarke: Elizabeth
* John Boles: Henry Clerval
* Edward Van Sloan: El professor Waldmann
* Dwight Frye: Fritz
* Frederick Kerr: El baró Frankenstein
* Marylin Harris: La petita Maria
* Lionel Belmore: Vogel, El burgmestre

## Al voltant de la pel·lícula

* Mary Shelley, la filla del filòsof William Goodwin i de l'autora feminista Mary Wollstonecraft, dona del poeta anglès Percy Bysshe Shelley, no tenia més que 19 anys quan va escriure Frankenstein o el Prometeu modern el 1816.
* En el paper del monstre, sota la màscara creada pel maquillador Jack Pierce, un desconegut malgrat les seves aproximadament setanta pel·lícules rodades abans, William Henry Pratt, que es farà cèlebre a la història del cinema sota el nom de Boris Karloff, per a la seva creació particularment original a Frankenstein.

## Vegeu també

* Frankenstein (pel·lícula de 1910)

## Vídeos

Talls de la pel·lícula: (anglès)
* Primer tall (durada: 02 min 28 s)
* Segon tall (durada: 05 min 20 s)
* Tercer tall (durada: 03 min 24 s)

## Enllaços externs

* Pel·lícules, novel·la i jocs a FrankensteinFilms (anglès)
* Dossier sobre el monstre del film de James Whale Arxivat 2004-12-20 a Wayback Machine. (francès)
# Frankenstein va crear la dona

Frankenstein va crear la dona (títol original en anglès: Frankenstein Created Woman) és una pel·lícula britànica dirigida per Terence Fisher, estrenada el 1967. Ha estat doblada al català.

## Argument

El Doctor Frankenstein acaba d'aconseguir "derrotar la mort". S'ha conservat ell mateix durant una hora en situació de mort cardíaca. Prova així que a la mort, l'esperit no deixa el cos, almenys no abans d'una hora. És ajudat en les seves recerques per Hans, un jove del poble que va veure el pare guillotinat per homicidi, i el doctor Hertz, metge del poble del qual ocupa la casa i els fons financers. Christina és la filla del patró del restaurant, molt maca però cremada a la cara, i amb un cos deformat que li impedeix caminar, Hans n'està enamorat. Un vespre, tres joves rics "cavallers" irrompen al restaurant.

## Repartiment

* Peter Cushing: Baron Frankenstein
* Robert Morris: Hans
* Susan Denberg: Christina
* Thorley Walters: El Doctor Hertz
* Barry Warren: Karl
* Duncan Lamont: el presoner
* Peter Blythe: Anton
* Derek Fowlds: Johann
* Alan MacNaughton: Kleve
* Peter Madden: el cap de policia
* Philip Ray: L'alcalde
* Ivan Beavis: el Propietari
* Colin Jeavons: el Capellà
* Bartlett Mullins: el testimoni

## Al voltant de la pel·lícula

El rodatge va començar el 4 de novembre de 1966 en els estudis Bray.
* Frankenstein va crear la dona marca la tornada de Terence Fisher darrere la càmera per posar en escena les aventures del baró Frankenstein. Així la pel·lícula torna cap al sentit artístic i diegètic que l'escenògraf ja havia donat a les dues primeres pel·lícules: La maledicció de Frankenstein i The Revenge of Frankenstein. Es tracta doncs veritablement del tercer opus. El parèntesi encarnat per la pel·lícula de Freddie Francis (L'Empremta de Frankenstein) és aleshores oblidada, i el personatge reprèn la seva via primera, amb l'evolució lògica (i no obstant això original) que Fisher desitja donar-li.
* Els admiradors de l'Hammer es feliciten de la tornada de Fisher a l'escenificació de la saga. Un quart episodi serà ràpidament posat en marxa.

## Cicle Frankenstein de la Hammer

* 1957: La maledicció de Frankenstein, de Terence Fisher
* 1958: The Revenge of Frankenstein, de Terence Fisher
* 1964: The Evil of Frankenstein, de Freddie Francis
* 1967: Frankenstein Created Woman, de Terence Fisher
* 1969: Frankenstein Must Be Destroyed, de Terence Fisher
* 1970: The Horror of Frankenstein, de Jimmy Sangster
* 1974: Frankenstein and the Monster from Hell, de Terence Fisher

## Referències

* ↑ «Frankenstein va crear la dona». esadir.cat.
* ↑ «Frankenstein created woman». The New York Times.
* ↑ Crític DevilDead

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, n° 401 (anglès)
* Sight and Sound, estiu 1967, p. 160 (anglès)
* Cahiers du cinéma, n° 197, nadal 1967-gener 1968); n° 199, març 1968 (francès)

## Enllaços externs

* Descripció i comentaris a The Hammer Collection.Net
# Font de Joanet (partida)

La Font de Joanet és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Toralla.
És a la dreta del barranc de Mascarell, a migdia de la Costa del Toll. És a ponent de Raidonal, al sud-est de les Paüls i al nord-oest de la partida de la Borda del Rei, al vessant nord-est de la Serra de Ramonic.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Frederic Manfredi

Frederic Manfredi (Faenza, 1441 - Rímini, 1484) va ser fill d'Astorgi II Manfredi. Dedicat a la carrera religiosa va ser canonge de la catedral de Faenza el 1450, protonotari apostòlic el 1453, i el 1463 va ser elegit bisbe de Faenza però va ser recusat pel Papa Pius II. Finalment va ser bisbe de Faenza el 1469. Lloctinent de Faenza el 1477. Va morir de pesta el 1484. Tot i la seva condició sacerdotal, va ser un home d'armes i va deixar quatre fills naturals: Carles, Marcantonio, Gerolamo (els tres patricis de Faenza i de Venècia) i Lucia (monja benedictina).
# Francesc Figueras

«Francesc Figueras» té aquests significats:
* Francesc Figueras i Pacheco (1880-1960), historiador valencià i cronista de la ciutat d'Alacant.
* Francesc Figueras i Ribot (? - ?), dramaturg català
# Franklin Herrera

Franklin Juan Herrera Gómez (Oruro, 14 d'abril de 1988) és un futbolista de Bolívia que actualment juga el Club San José a la Lliga boliviana de futbol.

## Enllaços externs

* Ficha en Cero a Cero Arxivat 2012-12-09 at Archive.is