OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leandre Coll Riera

Leandre Coll Riera (Barcelona, 17 de maig de 1895 - Cosne-Cours-sur-Loire, 2 d'abril de 1975) fou un atleta i remer català que va competir durant la dècada de 1920.
Membre del Reial Club Marítim de Barcelona, el 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà dues proves del programa de rem, els quatre i vuit amb timoner. En ambdues quedà eliminat en sèries. Guanyà set Campionats d'Espanya durant la dècada de 1920 en la categoria de vuit amb timoner.
Pel que fa a l'atletisme fou membre de l'Athletic Sporting Club i del F. C. Barcelona, destacant el proves de 200 i 400 metres llisos, on fou rècordman català i espanyol.

## Palmarès
### Campió de Catalunya

* 100 metres llisos: 1917
* 400 metres llisos: 1916

## Referències

* ↑ Xut!: Núm. 134 (3 juny 1925)
* ↑ «Leandro Coll Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «Leandre Coll Riera». A: Enciclopèdia de l'esport català, 12 juliol 2018.
* ↑ Rècords d'Espanya Arxivat 2021-03-01 a Wayback Machine., fcatletisme.cat
# Miquel Vendrell i Vendrell

Miquel Vendrell i Vendrell, és un empresari català que va ser alcalde de Subirats.
Va ser militant de Convergència Democràtica de Catalunya, va entrar a l'Ajuntament de Subirats el 1990 com a regidor, al 1995 va ser elegit Alcalde de Subirats a través de les eleccions municipals del mateix any. L'any 1999 Antoni Soler va esdevenir alcalde, però una moció de censura l'any 2000 li va tornar l'alcaldia a Miquel Vendrell, que seria alcalde fins les eleccions municipals de 2003.

## Referències

* 1 2 Redacció. «Jaume Domènech, nou alcalde de Subirats», 19-06-2023. [Consulta: 26 octubre 2024].
* ↑ Lobato, Pere «Una moción de CiU y CID quita a ERC la alcaldía de Subirats» (en castellà). El País [Madrid], 06-05-2000. ISSN: 1134-6582.
# HD 192699 b

HD 192699 b és un exoplaneta ubicat aproximadament a 214 anys llum en la constel·lació d'Aquila, orbitant l'estrella HD 192699. Aquest planeta va ser descobert a l'abril de 2007, amb 2,5 vegades la massa de Júpiter. Malgrat la seva distància orbital més gran que la de la Terra, el període orbital és menor d'un any, a causa del fet que l'estrella del sistema és més massiva que el Sol.
L'existència d'aquest planeta al voltant d'una estrella d'1,68 masses solars l'agrupa en un dels tres planetes dels que hi ha proves indirectes de sistemes planetaris voltant estrelles del tipus A.

## Referències

* 1 2 Sabine Reffert «Retired A Stars and Their Companions: Exoplanets Orbiting Three Intermediate‐Mass Subgiants» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 10-08-2007, pàg. 785–793. DOI: 10.1086/519677.
* 1 2 3 Jacob K. Luhn «Retired A stars and their companions. VIII. 15 new planetary signals around subgiants and transit parameters for California Planet Search planets with subgiant hosts» (en anglès). Astronomical Journal, 4. DOI: 10.3847/1538-3881/AAF5D0.
* ↑ Jacob K. Luhn «Retired A stars and their companions. VIII. 15 new planetary signals around subgiants and transit parameters for California Planet Search planets with subgiant hosts» (en anglès). Astronomical Journal, 4. DOI: 10.3847/1538-3881/AAF5D0.
* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Johnson, John Asher; Fischer, Debra A.; Marcy, Geoffrey W.; Wright, Jason T.; Driscoll, Peter; Butler, R. Paul; Hekker, Saskia; Reffert, Sabine; Vogt, Steven S. «Retired A Stars and Their Companions: Exoplanets Orbiting Three Intermediate-Mass Subgiants». The Astrophysical Journal, 665, 1, 2007, pàg. 785–793. arXiv: 0704.2455. Bibcode: 2007ApJ...665..785J. DOI: 10.1086/519677.

### Bibliografia

* Johnson et al. «Three exoplanets orbiting intermediate-mass subgiants». The Astrophysical Journal, 665, 31-03-2007, pàg. 31. arXiv: 0704.2455. DOI: 10.1086/519677.

## Enllaços externs

* El planeta en Planeten.ch Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine.
* «HD 192699». Exoplanets. Arxivat de l'original el 2009-11-25. [Consulta: 28 febrer 2015].
Coordenades: 20$^h$ 16$^m$ 06.0043$^s$; +04° 34′ 50.863″
# Massa òssia màxima

La massa òssia màxima o pic de massa òssia és la quantitat màxima d'os que arriba a tenir una persona en la seva vida. Normalment es produeix a principis de la dècada dels 20 anys en les dones i a finals de la dels 20 als homes. La massa òssia màxima sol ser més baixa en les dones que en els homes, i també és més baixa en els blancs i asiàtics en comparació amb les poblacions negres. Una manera de determinar la massa òssia és mirar la mida i la densitat del teixit mineralitzat de l'embolcall periòstic i l'ús de la densitat mineral òssia (DMO) d'una persona pot indicar la resistència a la fractura d'aquest os. La investigació ha demostrat que la pubertat afecta molt més la mida dels ossos perquè durant aquest temps els homes solen experimentar un període més llarg de maduració òssia que les dones, per això les dones són més propenses a l'osteoporosi que els homes.

## Referències

* 1 2 «Osteoporosis». National Institute of Arthritis and Musculoskeletal and Skin Diseases, 01-08-2014. [Consulta: 16 maig 2015].
* ↑ Avdagić, Selma; Barić, Irena; Keser, Irena; Cecić, Ivana; Šatalić, Zvonimir; Bobić, Jasminka; Gomzi, Milica «Differences in Peak Bone Density Between Male and Female Students». Archives of Industrial Hygiene and Toxicology, vol. 60, 1, 2009, pàg. 79–86. DOI: 10.2478/10004-1254-60-2009-1886. PMID: 19329379.
* 1 2 Bonjour, J. -Ph; Theintz, G; Law, F; Slosman, D; Rizzoli, R «Peak bone mass». Osteoporosis International, vol. 4, 1994, pàg. 7–13. DOI: 10.1007/BF01623429. PMID: 8081064.
# Bernard De Winter

Bernard De Winter (31 de juliol de 1924 - Pretòria, 8 de maig de 2017) va ser un botànic i explorador sud-africà; director del Botanical Research Institute de Pretòria. Va realitzar extenses expedicions botàniques a Namíbia.

## Algunes publicacions

* 1987. Nasionale Boomlys / National List of Trees. Amb Johannes Vahrmeijer, Friedrich Von Breitenbach. 3ª ed. de Van Schaik Uitgewers, 269 pàg. ISBN 0627015344, ISBN 9780627015342
* 1973. Know Your Trees: A Selection of Indigenous South African Trees. Amb Mayda De Winter, Donald Joseph Boomer Killick. Ed. Reader's Digest Association Limited, 32 pàg.
* 1966. Sixty-six Transvaal Trees. National tree list for South Africa. Amb Mayda De Winter, Donald J. B. Killick. Ed. Botanical Research Institutes, Dept of Agricultural Technical Services, 175 pàg.
* 1965. The South African Stipae and Aristideae (Graminae), an Anatomical, Cytological and Taxonomic Study. 404 pàg.
* 1964. Plant Taxonomy Today. Ed. Botanical Res. Institute, 23 pàg.

## Honors
### Epònims
#### Gènere

* (família Pedaliaceae) Dewinteria van Jaarsv. & A.I.van Wyk 2007

#### Espècies

* (Aloaceae) Aloe dewinteri Giess exH.Borman & Hardy.
* (Caryophyllaceae) Silene dewinteri Bocquet
* (Crassulaceae) Crassula dewinteri Friedrich
* (Ebenaceae) Euclea dewinteri Retief
* (Poaceae) Aristida dewinteri Giess
* (Poaceae) Panicum dewinteri J.G.Anderson
* (Poaceae) Sartidia dewinteri Munday & Fish
* (Simaroubaceae) Kirkia dewinteri Merxm. & Heine

## Referències

* ↑ http://www.deat.gov.za/soer/nsoer/data/vegrsa/vegpref.htm%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ Bothalia 37(2): 198
* ↑ Aloes S. Afr. Veld 287, without latin descr. or type 1971 (IK)
* ↑ Bothalia 12(2): 309 1977 (IK)
* ↑ Mitt. Bot. Staatssamml. München iii. 588 1960 (IK)
* ↑ Bothalia 16(2): 228 1986 (IK)
* ↑ Bothalia 10(2): 365 1971 (IK)
* ↑ Bothalia ix. 341 1967 (IK)
* ↑ S. African J. Bot. 77(3): 601 (598-607; figs. maps) 2011
* ↑ Mitt. Bot. Staatssamml. München iii. 617 1960 (IK)
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Lee Ho-youn

Lee Ho-youn (3 de maig de 1971) és una ex-jugadora d'handbol sud-coreana que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Lee Ho-Yeon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 13 desembre 2019].
# Estació Naval de Norfolk

L'Estació naval de Norfolk (codi IATA: NGU, codi OACI: KNGU, FAA LID: NGU), a Norfolk, Virginia, és una base aeronaval de l'Armada dels Estats Units, el suport a les forces navals de la flota nord-americana que operen en l'oceà Atlàntic, el mar Mediterrani i l'oceà Índic. Ocupa prop de 6 km d'espai enfront del mar i 11 km de molls i ports a la península de Hampton Roads, coneguda com a Sewell's Point.
És l'estació naval més gran del món, amb 75 bucs i 134 avions i 14 molls i 11 hangars, conté la major concentració de forces de l'Armada nord-americana. El port controla els moviments de més de 3100 bucs a l'any entre els vaixells que arriben i surten d'aquest.
Es duen a terme més de 100 000 operacions de vol a l'any, una mitjana de 275 vols al dia, o un cada sis minuts. Més de 150 000 passatgers i 264 000 tones de càrrega i correu surten anualment en aeronaus del Comando de Mobilitat aèria (AMC) i altres vols noliejats per l'AMC de la terminal de l'aeròdrom

## Bucs amb base a Norfolk (a juny de 2013)
### Portaavions (6)

* USS Enterprise (CVN-65)
* USS Dwight D. Eisenhower (CVN-69)
* USS Theodore Roosevelt (CVN-71)
* USS Abraham Lincoln (CVN-72)
* USS Harry S. Truman (CVN-75)
* USS George H. W. Bush (CVN-77)

### Creuers (5)

* USS Leyte Gulf (CG-55)
* USS Sant Jacinto (CG-56)
* USS Normandy (CG-60)
* USS Anzio (CG-68)
* USS Vella Gulf (CG-72)

### Destructors de míssils guiats (24)

* USS Arleigh Burke (DDG-51)
* USS Barry (DDG-52)
* USS Stout (DDG-55)
* USS Mitscher (DDG-57)
* USS Laboon (DDG-58)
* USS Ramage (DDG-61)
* USS Gonzalez (DDG-66)
* USS Col·le (DDG-67)
* USS Ross (DDG-71)
* USS Mahan (DDG-72)
* USS McFaul (DDG-74)
* USS Donald Cook (DDG-75)
* USS Porter (DDG-78)
* USS Oscar Austin (DDG-79)
* USS Winston S. Churchill (DDG-81)
* USS Bulkeley (DDG-84)
* USS Mason (DDG-87)
* USS Nitze (DDG-94)
* USS James I. Williams (DDG-95)
* USS Bainbridge (DDG-96)
* USS Forrest Sherman (DDG-98)
* USS Truxtun (DDG-103)
* USS Gravely (DDG-107)
* USS Jason Dunham (DDG-109)

### Fragates (3)

* USS Nicholas (FFG-47)
* USS Elrod (FFG-55)
* USS Kauffman (FFG-59)

### Bucs d'assalt amfibi (9)

* USS Wasp (LHD-1)
* USS Kearsarge (LHD-3)
* USS Bataan (LHD-5)
* USS Iwo Jima (LHD-7)
* USS Ponce (LPD-15)
* USS Sant Antonio (LPD-17)
* USS Mesa Verd (LPD-19)
* USS New York (LPD-21)
* USS Arlington (LPD-24)

### Submarins (6)

* USS Norfolk (SSN-714)
* USS Newport News (SSN-750)
* USS Albany (SSN-753)
* USS Scranton (SSN-756)
* USS Boise (SSN-764)
* USS Montpelier (SSN-765)

## Referències

* ↑ Mission and Vision Arxivat 2010-12-06 a Wayback Machine., Naval Station Norfolk
* ↑ History of Naval Station Norfolk Arxivat 2010-12-06 a Wayback Machine..navy.mil. Consulta: 12 de agosto de 2013.
* ↑ Naval Station Norfolk.Encyclopedia Virginia. Consulta: 12 de agosto de 2013.
# Nanoviridae

Nanoviridae és una família de virus, monocatenaris. El seu nom deriva del grec “nano” que significa nan perquè el seu genoma és molt petit i per l'efecte nanissant que té en les plantes que infecta.

## Gèneres

Els gèneres reconeguts són:
* Gènere Nanovirus; espècie tipus: Subterranean clover stunt virus
* Gènere Babuvirus; espècie tipus: Banana bunchy top virus

## Estructura del virus i genoma

Els Nanovirus tenen un genoma arranjat de forma circular. Tenen un genoma multipartit. Els virions d'aquesta família tenen una composició simple: tenen una càpside arrodonida i de forma icosaèdrica però no embolcall.

## Replicació

Després de la infecció en la cèl·lula hoste les molècules d'ADN fan d'encebador. S'uneixen a regions complementàries i inicien la síntesi d'ADN per part dels hostes.

## Referències

* ↑ «Nanoviridae». National Museum of Natural History - Encyclopedia of Life. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Nanoviridae». International Committee on Taxonomy of Viruses (ICTV). [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ «Nanoviridae». ViralZone. [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ Thomas, John E.; Gronenborn, Bruno; Harding, Robert M.; Mandal, Bikash; Grigoras, Ioana «ICTV Virus Taxonomy Profile: Nanoviridae». Journal of General Virology, 102, 3, 2021, pàg. 001544. DOI: 10.1099/jgv.0.001544. ISSN: 1465-2099. PMC: PMC8515864. PMID: 33433311.

## Enllaços externs

* Nanovirus genome organisation and protein structure
# Quil

El quil (del grec chylos, que significa suc) és un líquid corporal d'aspecte lletós que consisteix en limfa i àcids grassos emulsionats o lliures (AGL). Es forma a l'intestí prim durant la digestió d'aliments grassos i és captada pels vasos limfàtics. La baixa pressió relativa dels vasos limfàtics permet que grans molècules d'àcids grassos es puguin dissoldre, mentre que la major pressió en les venes només permet que els productes més petits de la digestió, com aminoàcids i sucres puguin circular a la sang directament.

## Patologia

Una fístula de quil és una pèrdua de líquid limfàtic en els vasos limfàtics. En general s'acumulen a les cavitats toràcica i abdominal, que pot donar lloc a una quilotòrax o bé a una ascites quilosa, respectivament.
El tractament d'una fístula de quil es basa en la lligadura del conducte. Això es deu al fet que la reparació directa és impracticable a causa de l'extrema fragilitat del conducte toràcic.
Un tractament alternatiu és l'ús per via subcutània del fàrmac octreotide (un anàleg sintètic de la somatostatina). Això pot conduir a la resolució completa de la producció de quil i evita la necessitat de cirurgia.

## Vegeu també

* Quim

## Referències

* ↑ Mosby de Medicina, Infermeria i Ciències de la Salut Dictionary, quarta edició, Mosby-Year Book Inc, 1994, p. 335
* ↑ Magendie, Parell F. Tractat elemental de Fisiologia Humana] publicat originalment en francès, 1838, traduïda a l'anglès i publicat 1855 per Harper Brothers, Nova York Transport de lípids i Digestió]
* ↑ Tessier, Deron J, MD, topic2706.htm fístula quilo eMedicine, 10 de gener 2008; visitada febrer 2008
* ↑ L Mincher, Evans J, Jenner MW, Varney VA. L'èxit en el tractament dels vessaments quilosa en la malaltia maligna amb octreotide. Clinical Oncology. 2005 abril; 17 (2) :118-21.

## Enllaços externs

* Chyle @ MedTerms Arxivat 2011-06-05 a Wayback Machine. (anglès)
# Teorema de Heine-Cantor

En matemàtiques, el teorema de Heine-Cantor, anomenat així per deure's a Eduard Heine i Georg Cantor, estableix que, si $f:M\rightarrow N$ és una funció contínua entre dos espais mètrics i $M$ és compacte, llavors $f$ és uniformement contínua.

## Demostració

La continuïtat uniforme d'una funció s'expressa com:
    $\forall \varepsilon >0,\ \exists \delta >0\ \forall x,y\in M\ |\left(d_{M}(x,y)<\delta \Rightarrow d_{N}(f(x),f(y))<\varepsilon \right),$
on $d_{M}$i $d_{N}$ són les funcions distància als espais mètrics $M$ i $N$, respectivament. Si ara assumim que $f$ és contínua a l'espai mètric compacte $M$ però no uniformement contínua, la negació de la continuïtat uniforme de $f$ s'escriu com:
    $\exists \varepsilon _{0}>0\ \forall \delta >0\ \exists x,y\in M\ |\ {\bigd_{M}(x,y)<\delta \wedge d_{N}(f(x),f(y))\geq \varepsilon _{0}{\big )}.$
Triant $\varepsilon _{0}$, per a tot $\delta$ positiu tenim dos punts $x$ i $y$ de $M$ amb les propietats a dalt descrites.
Si triem $\delta ={\frac {1}{n}}$ per a $n=1,2,3,...$ obtenim dues successions $\{x_{n}\}$ i $\{y_{n}\}$ tals que compleixen
    $d_{M}(x_{n},y_{n})<{\frac {1}{n}}\wedge d_{N}(f(x_{n}),f(y_{n}))\geq \varepsilon _{0}.$
Com que $M$ és compacte, el teorema de Bolzano-Weierstrass demostra l'existència de dues subsucesiones convergents ($x_{n_{k}}\rightarrow x_{0}$ i $y_{n_{k}}\rightarrow y_{0}$). Aleshores
    $d_{M}(x_{n_{k}},y_{n_{k}})<{\frac {1}{n_{k}}}\wedge d_{N}(f(x_{n_{k}}),f(y_{n_{k}}))\geq \varepsilon _{0}.$
Definim ara la successió
    $\{|x_{n_{k}}-y_{n_{k}}|\}=\{d_{M}(x_{n_{k}},y_{n_{k}})\}\leq {\bigg \{\frac {1}{n_{k}}}{\bigg \}}\rightarrow 0$
Com que la successió $\{|x_{n_{k}}-y_{n_{k}}|\}$ no té termes negatius no pot convergir cap a un nombre negatiu, però per altra banda $\{|x_{n_{k}}-y_{n_{k}}|\}\rightarrow l\leq 0\Longrightarrow l=0$ Per tant
$\{x_{n_{k}}-y_{n_{k}}\}\rightarrow 0\Longrightarrow \{x_{n_{k}}-y_{n_{k}}\}\rightarrow x_{0}-y_{0}=0\Longrightarrow x_{0}=y_{0}$
Com que $f$ és contínua a $x_{0}$, tenim que $\{f(x_{n_{k}})\}\rightarrow f(x_{0})$ i $\{f(y_{n_{k}})\}\rightarrow f(x_{0})$, és a dir, $\{f(x_{n_{k}})-f(y_{n_{k}})\}\rightarrow 0$. Però això no pot ser, ja que $d_{N}(f(x_{n_{k}}),f(y_{n_{k}}))\geq \varepsilon _{0}$.
La contradicció prova que la nostra suposició que $f$ no és uniformement contínua és absurda: llavors $f$ ha de ser uniformement contínua com afirma el teorema.

## Enllaços externs

* Heine–Cantor theorem a PlanetMath
* Proof of Heine–Cantor theorem a PlanetMath
# Leni Schmidt

Leni Schmidt (Bremen, 28 de desembre de 1906 - Bremen, 11 de novembre de 1985) va ser una atleta alemanya, especialista en els 100 metres llisos, que va arribar a ser medallista de bronze olímpica l'any 1928.

## Carrera esportiva

En els jocs olímpics d'Àmsterdam de 1928 va guanyar la medalla de bronze en els 4x100 metres relleus, amb un temps de 49.0 segons, arribant a la meta després de Canadà, que va batre el rècord mundial amb un temps de 48.4 segons, i els Estats Units, amb una marca de 48.8 segons, sent les seves companyes d'equip: Leni Junker, Rosa Kellner i Anni Holdmann. En la cursa dels 100 metres fou desqualificada en la final.

## Referències

* ↑ «Leni Schmidt». [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Leni Schmidt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 21 novembre 2018].
# Premi Nobel de Literatura

El Premi Nobel de Literatura és un dels Premis Nobel que s'atorguen anualment, en paraules d'Alfred Nobel, a «aquell que hagi produït en el camp de la literatura l'obra més destacada i ideal». El guanyador és decidit per l'Acadèmia Sueca, i el premi s'entrega des del 1901 a Estocolm (Suècia). Al llarg de la història dos autors han refusat el premi: Borís Pasternak l'any 1958 i Jean-Paul Sartre el 1964.

## Vegeu també

* Llista de guardonats amb el Premi Nobel de Literatura
* Llista de guardonats amb el Premi Nobel

## Referències

* ↑ Royen, Ulrika. «Alfred Nobels testamente» (en anglès americà), 15-12-2017. [Consulta: 10 octubre 2024].
* ↑ N, Pablo Retamal. «Pasternak y Sartre: la historia de los dos escritores que le dijeron “No” al Premio Nobel de Literatura», 09-10-2024. [Consulta: 10 octubre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Fundació Nobel, Premi Nobel de Literatura
# HD 43848

HD 43848 és una estrella de tipus G de magnitud 9, situada a aproximadament 121 anys llum en la constel·lació de Coloma. És una estrella més petita i menys massiva que el Sol.
El 29 d'octubre del 2008 s'hi va descobrir una nana marró de 25 masses jovianes. El descobriment el va fer CORALIE juntament amb ls planetes (HD 143361 b i HD 48265 b). Aquest nana marró orbita a 3,4 ua i necessita 6,5 anys per a donar la volta a l'astre en una òrbita com excèntrica.
Sistema HD 43848 :
| Companya (per ordre des de l'estrella) | Massa | Semieix major (ua) | Període orbital (dies) | Excentricitat | Inclinació | Radi |
| b | ≥25 M$_J$ | 3.4 | 2371 ± 840 | 0.69 ± 0.1 | — | — |

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Dante Minniti «Low-mass companions for five solar-type stars from the Magellan planet search program» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 09-03-2009, pàg. 1424–1430. DOI: 10.1088/0004-637X/693/2/1424.
* 1 2 3 Beatriz Barbuy «Analysis of old very metal rich stars in the solar neighbourhood» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 31-10-2011. DOI: 10.1051/0004-6361/201016056.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.

## Enllaços externs

* ; Paul Butler, R.; Shectman, Stephen A.; Adams, Fred C.; Boss, Alan P.; Chambers, John E. «Low Mass Companions for Five Solar-Type Stars from the Magellan Planet Search Program» (abstract). The Astrophysical Journal, 1, 29-10-2008. arΧiv:0810.5348.
# Schlegeliàcies

Les schlegeliàcies (Schlegeliaceae) són una família d'angiospermes pertanyent a l'ordre de les lamials que conté quatre gèneres. És nativa de l'Amèrica tropical.

## Gèneres

* Gibsoniothamnus
* Schlegelia
* Synapsis
* Thomandersia

## Referències

* ↑ Entrada «Schlegeliaceae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].

## Enllaços externs

* http://132.236.163.181/index.html Arxivat 2006-04-28 a Wayback Machine. Schlegeliaceae
# Ali Dervix Jalayir

Ali Dervix Jalayir (+ 1375) fou un emir i líder del tuman dels Jalayirs, fill i successor de Bayazid Jalayir.
Era germà d'una de les dones d'Amir Husayn, circumstància que també es donava amb Farhad Bahadur Apardi, i junts, comptant amb la princesa Sudu, una parenta, van planejar destruir a Husayn i la seva amistat amb Tamerlà (1365). El complot fou ideat per Urda Khatun, una princesa de l'harem de l'ex kan txagatai Tarmaixirin Khan, la filla de la qual era la mare d'Ali Dervix i esposa en segones noces de Husayn (després que va morir Bayazid Jalayir). Tots tenien una relació mes o menys propera amb Husayn i hi tenien accés. Van escriure a Husayn alertant d'uns conspiració de Tamerlà. Husayn va mostrar la carta al kan Khabul Xah i van enviar delegats a Tamerlà per esbrinar que hi havia de veritat, i van suggerir de reunir-se entre els acusats i acusadors per descobrir la realitat. Quan els delators van intuir que el seu complot s'anava a descobrir, avergonyits, van fugir cap a Khujand. Bahram Jalayir fou enviat a Khujand per Tamerlà (1365) per assegurar la fidelitat de l'Horda de Jalayir i per efectuar altres tasques (en concret agafar a l'amir Musa Taychi'ut i al seu propi cosí Ali Dervix Jalayr); anava acompanyat de dos fidels de Tamerlà, els amirs Jaku Barles i Abas Bahadur. Bahram va saquejar les terres del fugit Musa Taychi’ut i les del seu cosí Ali Dervix (i va matar alguns de la seva gent); va aconseguir fer fugir tant a Amir Musa Taychi’ut com a Ali Dervix Jalayr i a aquest el va desposseir del comandament de la tribu Jalayir que va agafar ell mateix, però desconfiant de que la guerra entre Husayn i Tamerlà fos duradora, es va quedar a la frontera del Mogolistan sense retornar (1366).
Vers el 1367 Ali Jalayir es va sotmetre a Tamerlà. El 1370, després de la victòria de Tamerlà a Balkh, va regalar algunes de les esposes del derrotat (i mort) Amir Husayn, als seus amirs. Entre aquestes dones hi havia Sevinj Qutlug Agha, germana del ex kan Tarmaixirin i esposa anterior (en primeres noces) de Bayazid Jalayir i mare d'Ali Dervix Jalayir, que fou entregada a Bahram Jalayir, ara cap dels Jalayir, tot i que era un aliat incert i segurament seguia a la frontera del Mogolistan. El 1375 Ali Dervix i el seu germà Muhammad Dervix Jalayir, foren executats per ordre de Tamerlà, acusats de participar en la conspiració de Muhammad Buyan Sulduz

## Referències

* ↑ An autobiographic relat of the life of emperor Timur, per Charles Stewart
* ↑ The Rise an Rule of Tamerlane, B. F. Manz, pàg. 52
* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, II, 14