OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vela als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000

Als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 celebrats a la ciutat de Sydney (Austràlia) es disputaren 11 proves de vela, tres en categoria masculina, tres en femenina i cinc en mixta. La competició se celebrà entre els dies 17 i 30 de setembre del 2000 a la costa de Sydney a l'oceà Pacífic.
Hi participaren un total de 402 regatistes, entre ells 307 homes i 95 dones, de 69 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Classe 470 Detalls | AustràliaTom King Mark Turnbull | Estats UnitsPaul Foerster Robert Merrick | ArgentinaJuan de la Fuente Javier Conte |
| Classe Finn Detalls | Iain Percy | Luca Devoti | Fredrik Lööf |
| Windsurf Detalls | Christoph Sieber | Carlos Espinola | Aaron McIntosh |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Classe 470 Detalls | AustràliaJenny Armstrong Belinda Stowell | Estats UnitsJennifer Isler Sarah Glaser | UcraïnaOlena Pakholchik Ruslana Taran |
| Classe Europa Detalls | Shirley Robertson | Margriet Matthijsse | Serena Amato |
| Windsurf Detalls | Alessandra Sensini | Amelie Lux | Barbara Kendall |

### Categoria mixta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Classe Laser Detalls | Ben Ainslie | Robert Scheidt | Michael Blackburn |
| Classe Soling Detalls | DinamarcaJesper Bank Henrik Blakskjær Thomas Jacobsen | AlemanyaJochen Schümann Gunnar Bahr Ingo Borkowski | NoruegaPaul Davis Herman Johannessen Espen Stokkeland |
| Classe Star Detalls | Estats UnitsMark Reynolds Magnus Liljedahl | Regne UnitIan Walker Mark Covell | BrasilTorben Grael Marcelo Ferreira |
| Classe Tornado Detalls | ÀustriaRoman Hagara Hans Steinacher | AustràliaJohn Forbes Darren Bundock | AlemanyaRoland Gäbler René Schwall |
| Classe 49er Detalls | FinlàndiaJyrki Järvi Thomas Johanson | Regne UnitIan Barker Simon Hiscocks | Estats UnitsJonathan McKee Charlie McKee |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 3 | 2 | 0 | 5 |
| 2 | Austràlia | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | Àustria | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 | Estats Units | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 5 | Itàlia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6 | Dinamarca | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Finlàndia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Alemanya | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 9 | Argentina | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 10 | Brasil | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 | Nova Zelanda | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 13 | Noruega | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Suècia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Ucraïna | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Supercopa espanyola de bàsquet femenina 2006

La Supercopa espanyola de bàsquet femenina 2006 fou la quarta edició de la competició. Se celebrà el 7 d'octubre de 2006 al Pavelló de Würzburg de Salamanca i fou organitzada per la Federació Espanyola de Basquetbol. Hi competiren el Perfumerias Avenida, com a campió de la Lliga Femenina 2005-06, i el Ciudad Ros Casares, com a campió de la Copa de la Reina 2006. Els dos equips disputaren la tercera final de la competició respectivament. La competició inicià la temporada 2006-07 del bàsquet femení estatal.
El Ciudad Ros Casares guanyà la final per 83 a 72, que es decidí al darrer quart amb un parcial de 17 a 24, favorables a les valencianes. Individualment, destacà l'actuació de la base madrilenya Elisa Aguilar, MVP de la competició, amb 23 punts, 5 rebots, 5 assistències i 31 de valoració, per part valenciana, i, la jugadora americana Nicole Ohlde, amb 21 punts, 9 rebots i 18 de valoració, per part salmantina. El club valencià aconseguí el seu tercer títol de Supercopa.

## Final

* En negreta = Equip guanyador
* Pts = Punts
* Rebs = Rebots
* Assist = Assistències
* Val = Valoració
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| 7 d'octubre de 2006 18:00 CET Informe Notícia | Perfumerías Avenida | 72–83 | Ciudad Ros Casares | Pavelló de Würzburg, Salamanca Assistència: 3.000 espectadors Àrbitres: Rubén Sánchez Moheda i Raul Sánchez Martín MVP: Elisa Aguilar (ROS) |
| Pavelló de Würzburg, Salamanca Assistència: 3.000 espectadors Àrbitres: Rubén Sánchez Moheda i Raul Sánchez Martín MVP: Elisa Aguilar (ROS) |||
| 7 d'octubre de 2006 18:00 CET Informe Notícia | Pts: Ohlde 21 Rebs: Ohlde 9 Assist: Montañana 5 Val: Powell 25 | | Pts: Aguilar 23 Rebs: Ferragut 10 Assist: Aguilar 5 Val: Aguilar 31 | Pavelló de Würzburg, Salamanca Assistència: 3.000 espectadors Àrbitres: Rubén Sánchez Moheda i Raul Sánchez Martín MVP: Elisa Aguilar (ROS) |
| Perfumerias Avenida | Ciudad Ros Casares |
| # | Jugadora | Pts | Rbs. | Ass. | Val. |
| 5 | Noelia Oliva | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Sílvia Domínguez | 10 | 5 | 2 | 12 |
| 7 | Anna Montañana | 3 | 2 | 5 | 3 |
| 9 | Clara Bermejo | 8 | 3 | 2 | 5 |
| 10 | Aurelie Bonnan | 0 | 7 | 0 | 3 |
| 11 | Blanca Marcos | 8 | 2 | 2 | 12 |
| 12 | Liene Jansone | 3 | 2 | 1 | -1 |
| 14 | Nicole Powell | 19 | 7 | 1 | 25 |
| 15 | Nicole Ohlde | 21 | 9 | 1 | 18 |
| Total | Total | 72 | 37 | 15 | 78 |
| Entrenador ||||||
* Campió de la Supercopa espanyola 2006
* Ciudad Ros Casares Tercer títol
* MVP
* Elisa Aguilar
| # | Jugadora | Pts | Rbs. | Ass. | Val. |
| 5 | Anne Breitreinek | 5 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Laia Palau | 6 | 4 | 6 | 19 |
| 7 | DeLisha Milton-Jones | 12 | 5 | 2 | 8 |
| 8 | Alison Feaster | 2 | 2 | 1 | -2 |
| 10 | Elisa Aguilar | 23 | 5 | 5 | 31 |
| 11 | Elena Tornikidou | 6 | 5 | 2 | 6 |
| 12 | Margo Dydek | 15 | 4 | 3 | 19 |
| 13 | Marina Ferragut | 14 | 10 | 2 | 17 |
| Total | Total | 83 | 36 | 21 | 99 |
| Entrenador ||||||

## Referències

* ↑ «Ros, campeón Supercopa» (en castellà). ACB, 07-10-2006. [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ «El Ros Casares se adjudica la Supercopa ante el Perfumerías» (en castellà). Diario de Mallorca, 08-10-2006. [Consulta: 30 octubre 2024].
# Departament de Justícia de les Illes Verges Nord-americanes

El Departament de Justícia de les Illes Verges Nord-americanes (en anglès: United States Virgin Islands Department of Justice) és un departament del govern de les Illes Verges Nord-americanes encarregat dels afers judicials.

## Correccionals

L'Oficina Penitenciària de les Illes Verges (Virgin Islands Bureau of Corrections; BOC) gestiona els centres penitenciaris del territori.
L'Oficina manté una instal·lació a Saint Croix, la Golden Grove Adult Correctional Facility, que a data de primer d'octubre de 2014 acollia 132 presoners condemnats i 136 presos sense condemna. L'oficina també manté les presons a l'illa de Saint Thomas: les del Complex de Justícia Criminal Alexander Farrelly (CJC) i l'Annex Alva A. Swan.
A data de 2016, la BOC no tenia un programa específic d'entrenament de personal de correccional i rellegava la responsabilitat d'entrenar els guardes de presons als departaments de policia.

### Història

El 2014, el Departament de Justícia dels Estats Units va demanar a un jutge federal que obligués les autoritats de les Illes Verges a millorar les condicions a Golden Grove. Abans de l'1 d'octubre de 2014, a causa de l'escassetat de personal al centre penitenciari, 78 presos adults, inclosos 75 presos condemnats a Golden Grove i tres detinguts a les presons de St. Thomas que eren considerats per les autoritats penitenciaries com a "preocupacions de comportament i gestió", van ser transferits al centre de detenció del comtat de Citrus, a Florida, centre operat de manera privada.
Al voltant de 2013, les autoritats de les illes ja havien declarat la intenció de millorar les condicions a Saint Thomas, però una anàlisi de seguretat duta a terme el 2015 per David Bogard va afirmar que l'estat del personal s'havia deteriorat d'ençà l'octubre de 2014.

## Referències

* 1 2 "Corrections Officers from the Virgin Islands Attend BOP Training ." Federal Bureau of Prisons. November 2, 2016 . Retrieved on November 3, 2016.
* 1 2 "Bureau of Corrections" (Archive). United States Virgin Islands Department of Justice. Retrieved on May 19, 2010. Alternate link
* 1 2 Blackburn, Joy. "Corrections transfers 78 inmates to mainland prisons" (Arxivat 2015-03-22 a Wayback Machine.). Virgin Islands Daily News. October 1, 2014. Retrieved on December 9, 2015.
* ↑ Blackburn, Joy. "Justice: V.I. has failed to fix prison" (Arxivat 2015-03-22 a Wayback Machine.). Virgin Islands Daily News. March 10, 2014. Retrieved on December 9, 2015.
* ↑ Blackburn, Joy. "Report: Jail conditions worse than ever Staff shortages, lack of supervision, falsified reports among the issues" (Arxivat 2015-08-18 a Wayback Machine.). Virgin Islands Daily News. July 15, 2015. Retrieved on December 9, 2015.
# Josef Krejci

Josef Krejci (Àustria, 2 de març de 1911 - valor desconegut) fou un jugador d'handbol austríac que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Josef Krejci Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 12 desembre 2018].
# Louis Betbeder-Matibet

Louis Betbeder-Matibet (Orleans, 29 d'agost de 1901 - 5 de maig de 1986) fou un jugador i àrbitre d'escacs francès. Va obtenir el títol d'Àrbitre Internacional el 1967.

## Resultats destacats en competició

Fou dos cops subcampió del Campionat d'escacs de França, els anys 1928 i 1946.

### Participació en olimpíades

Betbeder va representar França en set Olimpíades d'escacs (1927, 1928, 1930, 1931, 1933, 1935, i 1936), i va guanyar una medalla d'argent individual a la V Olimpíada a Folkestone 1933.

## Referències

* ↑ Nota biogràfica de Louis Betbeder (francès)
* ↑ «2na Olimpíada d'escacs, La Haia 1928, resultats individuals». OlimpBase. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ OlimpBase :: Base de dades d'olimpíades d'escacs

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Louis Betbeder-Matibet a «chessmetrics.com». [Consulta: 2 març 2010]. (anglès)
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 - Parelles

En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 celebrats a Sankt Moritz (Suïssa) es realitzà una competició de patinatge artístic sobre gel en categoria mixta, que unida a la competició masculina i femenina conformà la totalitat del programa oficial del patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1928.
La competició se celebrà el dia 19 de febrer de 1928 a les instal·lacions de patinatge sobre gel de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 26 patinadors de 10 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (2) Àustria (4) Bèlgica (2) Canadà (2) Estats Units (4) | Finlàndia (2) França (2) Regne Unit (4)  Suïssa (2) Txecoslovàquia (2) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Parelles | FrançaAndrée Joly Pierre Brunet | ÀustriaLilly Scholz Otto Kaiser | ÀustriaMelitta Brunner Ludwig Wrede |

## Resultats

Els francesos Andrée Joly i Pierre Brunet es feren amb la medalla d'or després d'haver aconseguit la medalla de bronze en els anteriors Jocs.
| Lloc | Patinadors | Punts | Marcador |
| 1 | França Andrée Joly - Pierre Brunet | 14 | 100.50 |
| 2 | Àustria Lilly Scholz - Otto Kaiser | 17 | 99.25 |
| 3 | Àustria Melitta Brunner - Ludwig Wrede | 29 | 93.25 |
| 4 | Estats Units Beatrix Loughran - Sherwin Badger | 43 | 87.50 |
| 5 | Finlàndia Ludowika Jakobsson - Walter Jakobsson | 51 | 84.00 |
| 6 | Bèlgica Josy Van Leberghe - Robert Van Zeebroeck | 54 | 83.00 |
| 7 | Regne Unit Ethel Muckelt - Jack Page | 61.5 | 79.00 |
| 8 | Alemanya Ilse Kishauer - Ernst Gaste | 63 | 75.75 |
| 9 | Estats Units Theresa Blanchard - Nathaniel Niles | 79.5 | 69.00 |
| 10 | Canadà Maude Smith - Jack Eastwood | 95.5 | 67.25 |
| 11 | Suïssa Elvira Barbey - Louis Barbey | 97 | 64.75 |
| 12 | Txecoslovàquia Libuše Veselá - Vojtěch Veselý | 102 | 60.00 |
| 13 | Regne Unit Kathleen Lovett - Proctor Burman | 110.5 | 57.75 |
# Neogastromyzon chini

Neogastromyzon chini és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Rejang, Lupar i Sadong a Sarawak (Malàisia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Popta C. M. L., 1905. Suite des descriptions préliminaires des nouvelles espèces de poissons recueillies au Bornéo central par M. le Dr. A. W. Nieuwenhuis en 1898 et en 1900. Notes Leyden Mus. v. 25 (note 15). 171-186.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Tan, H. H., 2006: The Borneo Suckers. Revision of the torrent loaches of Borneo (Balitoridae: Gastromyzon, Neogastromyzon). Natural History Publications (Borneo): i-vi + 1-245.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Random House

Random House és un segell editorial i grup editorial de Penguin Random House. Fundat el 1927 pels empresaris Bennett Cerf i Donald Klopfer com a segell editorial de Modern Library, no trigà a superar Modern Library com a segell principal. Un seguit de compres al llarg de les dècades següents el convertiren en una de les principals editorials dels Estats Units. El 2013 es fusionà amb el Penguin Group per formar Penguin Random House, propietat de Bertelsmann, un conglomerat de mitjans radicat a Alemanya. Penguin Random House fa servir la seva marca per a Random House Publishing Group i Random House Children's Books, així com diversos segells editorials.

## Referències

* ↑ «Random House – Bertelsmann AG» (en alemany). Arxivat de l'original el 3 juny 2013. [Consulta: 13 agost 2012].
* ↑ Reuters «Größter Buchverlag der Welt bekommt neuen Chef» (en alemany). Frankfurter Allgemeine Zeitung. Reuters, 20-05-2008.
* ↑ «Randomhouse.biz – About Us» (en anglès). Business Solutions. Random House, 31-12-2011. Arxivat de l'original el 1 maig 2013. [Consulta: 12 agost 2013].
# Abhurita

L'abhurita és un mineral d'estany, clor, oxigen i hidrogen. Químicament és un òxid, clorur i hidròxid d'estany amb nombre d'oxidació +2, de fórmula química Sn$_{21}$O₆Cl$_{16}$(OH)$_{14}$. És incolor i la seva duresa es troba és 2 a l'escala de Mohs. Té una densitat de 3,42 g/cm³, i cristal·litza en el sistema hexagonal.
El seu nom fou posat en honor de la cala Sharm Abhur, a 30 km al nord de la ciutat de Jiddah, a la costa de la mar Roja de l'Aràbia Saudita, on fou descobert el 1985 en la superfície d'un lingot d'estany pur en un vaixell enfonsat possiblement feia més de 100 anys. Posteriorment s'ha trobat també en altres vaixells enfonsats a Hydra, Noruega i a Saint Ives, Cornualla, Anglaterra.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «03.DA: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Cu, etc., sense Pb» juntament amb els següents minerals: melanotal·lita, atacamita, botallackita, clinoatacamita, hibbingita, kempita, paratacamita, belloïta, herbertsmithita, kapellasita, gillardita, haydeeïta, anatacamita, claringbul·lita, barlowita, simonkol·leïta, buttgenbachita, connel·lita, ponomarevita, anthonyita, calumetita, khaidarkanita, bobkingita, avdoninita i droninoïta.

## Referències

* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 3 abril 2012].
* ↑ Matzko, J.J.; Evans, Jr., H.T.; Mrose, M.E.; Aruscavage, P «Abhurite, a new tin hydroxychloride mineral, and a comparative study with a synthetic basic tin chloride». Can. Mineral., 23, 1985, pàg. 233-240.
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Abhurite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 9 abril 2014].
# Helgi Grétarsson

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Helgi Grétarsson (nascut el 18 de febrer de 1977), és un jugador d'escacs islandès, que té el títol de Gran Mestre des de 1994. Ha romàs pràcticament inactiu en escacs de competició des de 2007.
A la llista d'Elo de la FIDE del maig de 2020, hi tenia un Elo de 2401 punts, cosa que en feia el jugador número 12 (en actiu) d'Islàndia. El seu màxim Elo va ser de 2563 punts, a la llista de juliol de 2000 (posició 187 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 1994, va guanyar el Campionat del món d'escacs Júnior. Grétarsson ha participat, representant Islàndia, en quatre Olimpíades d'escacs, els anys 1994, 1996, 1998 i 2002.
El 1997 guanyà el torneig de Copenhaguen. Va participar en el Campionat del Món de la FIDE de 1998, i el mateix any fou segon al Campionat d'escacs d'Islàndia.
Està casat amb la Gran Mestre Femení islandesa (d'origen txec) Lenka Ptacnikova.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Helgi Grétarsson» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Islàndia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Helgi Grétarsson «benoni.de». Arxivat de l'original el 2015-10-04. [Consulta: 12 maig 2011]. (alemany)
* ↑ Weeks, Mark. «World Junior Chess Champions» (en anglès). mark-weeks.com. [Consulta: 13 maig 2011].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Helgi Grétarsson a «chessmetrics.com». [Consulta: 23 juliol 2010]. (anglès)
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1932

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 celebrats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units d'Amèrica) es disputaren quatre proves de patinatge de velocitat sobre gel en categoria masculina. Per primera vegada s'introduïren tres proves en categoria femenina com a esport de demostració.
Les proves masculines es realitzaren entre els dies 4 i 8 de febrer, i les proves femenines entre els dies 8 i 10 de febrer de 1932 a l'Estadi Olímpic de Lake Placid.

## Format de la competició

A diferència dels anteriors Jocs en aquesta edició la sortida dels patinadors en cada prova es feu de manera massiva (tots alhora), un format al qual els patinadors europeus no estaven acostumats i motiu pel qual sembla que tan sols dues de les dotze medalles atorgades anaren a mans de patinadors del vell continent.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 31 patinadors de 6 comitès nacionals diferents. En la competició femenina, que fou de demostració, participaren 10 patinadores, cinc del Canadà i cinc més dels Estats Units.
| Canadà (7) Estats Units (12) Finlàndia (1) | Japó (4) Noruega (6) Suècia (1) |

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 m. Detalls | Jack Shea | Bernt Evensen | Alexander Hurd |
| 1.500 m. Detalls | Jack Shea | Alexander Hurd | Willy Logan |
| 5.000 m. Detalls | Irving Jaffee | Eddie Murphy | Willy Logan |
| 10.000 m. Detalls | Irving Jaffee | Ivar Ballangrud | Frank Stack |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 m. Detalls | Jean Wilson | Elizabeth Dubois | Kit Klein |
| 1.000 m. Detalls | Elizabeth Dubois | Hattie Donaldson | Dorothy Franey |
| 1.500 m. Detalls | Kit Klein | Jean Wilson | Helen Bina |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 4 | 1 | 0 | 5 |
| 2 | Noruega | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 3 | Canadà | 0 | 1 | 4 | 5 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Notes

* ↑ Com a esport de demostració les medalles aconseguides no es tenen en compte en el medaller final.
# Gerolamo Quaglia

Gerolamo Quaglia (São Paulo, 8 de febrer de 1902 - Gènova, 11 de novembre de 1985) va ser un lluitador italià, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on fou divuitè en la competició del pes ploma del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes ploma.

## Referències

* 1 2 «Gerolamo Quaglia Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de març 2020. [Consulta: 19 setembre 2017].
# Neogastromyzon crassiobex

Neogastromyzon crassiobex és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Kinabatangan (Sabah, Malàisia) i Sebuku (Kalimantan Oriental, Indonèsia). .

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Popta C. M. L., 1905. Suite des descriptions préliminaires des nouvelles espèces de poissons recueillies au Bornéo central par M. le Dr. A. W. Nieuwenhuis en 1898 et en 1900. Notes Leyden Mus. v. 25 (note 15). 171-186.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Tan, H. H., 2006: The Borneo Suckers. Revision of the torrent loaches of Borneo (Balitoridae: Gastromyzon, Neogastromyzon). Natural History Publications (Borneo): i-vi + 1-245.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sonia Heredia

Sonia Isabel Heredia (23 de novembre de 1963) és una exjugadora de voleibol del Perú. Va ser internacional amb la Selecció femenina de voleibol del Perú. Va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 a Los Angeles i va guanyar la medalla de plata en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 a Seül. Va formar part de la selecció del Perú que va guanyar la medalla de plata en els Jocs Panamericans de 1979 i 1987, i la de bronze en 1983. També va guanyar la medalla de bronze en el Campionat del Món de voleibol femení disputat a Praga en 1986. És germana de la també jugadora de voleibol Aurora Heredia.

## Referències

* 1 2 «Sonia Heredia Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Krastev, Todor. «Women Volleyball X World Championship 1986 Praha (TCH) 02-13.09 Champion China». [Consulta: 16 desembre 2017].
# Wan Yunguo

Wan Yunguo (28 de juny de 1990) és un jugador d'escacs xinès, que té el títol de Gran Mestre des de 2016.
A la llista d'Elo de la FIDE del juny de 2020, hi tenia un Elo de 2508 punts, cosa que en feia el jugador número 28 (en actiu) de la Xina. El seu màxim Elo va ser de 2518 punts, a la llista d'octubre de 2013.

## Resultats destacats en competició

El 2013 participà en la Copa del Món on fou eliminat a la primera ronda per Michael Adams amb el resultat de 1½ a 2½ després de jugar-se quatre partides.
L'agost de 2016 fou subcampió del XVIII Obert de Sants amb 8 punts de 10, empatat en punts amb Ma Qun, Jorge Cori, Krishnan Sasikiran, Cristhian Cruz i Jules Moussard.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Wan Yunguo» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 19 setembre 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Xina"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Wan Yunguo «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 19 setembre 2016].
* ↑ «World Chess Cup 2013 – Round 1 Final Results». chessdom.com. [Consulta: 18 setembre 2016].
* ↑ «XVIII Open Internacional d'escacs de Sants, Hostafrancs i la Bordeta». http://chess-results.com.+[Consulta: 19 setembre 2016].