OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Goiânia Esporte Clube

El Goiânia Esporte Clube és un club brasiler de futbol de la ciutat de Goiânia a l'estat de Goiás.

## Història

El Goiânia Esporte Clube va ser fundat el 5 de juliol de 1938 i és el club més antic de l'estat de Goiás.

## Palmarès

* Campionat goiano: 14
** 1945, 1946, 1948, 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1956, 1958, 1959, 1960, 1968, 1974
* Campionat goiano de segona divisió: 2
** 1998, 2006
* Copa Centro-Oeste: 1
** 1967

## Referències

* ↑ «Primeiro clube de Finazzi está abandonado» (en portuguès brasiler). ge. Grupo Globo, 11-11-2007. [Consulta: 23 febrer 2009].

## Enllaços externs

* (portuguès) Web sobre el club Arxivat 2009-03-23 a Wayback Machine.
# Josef Věntus

Josef Věntus (Kylešovice, 17 de febrer de 1931 - Praga, 29 de desembre de 2001) fou un remer txec que va competir sota bandera de Txecoslovàquia durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà la prova del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, guanyà la medalla de bronze en la mateixa prova. El 1964, a Tòquio, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics, tot guanyant una nova medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa de rem, una d'or i dues de bronze, sempre en el vuit amb timoner, entre les edicions del 1956 i 1963.

## Referències

* ↑ František Kolář Encyklopedie olympioniků. Čeští a českoslovenští sportovci na olympijských hrách, ed. Euromedia Group, Praga, 2021, pàg. 344
* ↑ «Olympedia – Josef Věntus». [Consulta: 29 abril 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 29 abril 2023].
# Roca del Corb (Vallès Occidental)

La Roca del Corb és un turó de 878 m que es troba al termener entre els municipis de Matadepera i Terrassa, a la comarca del Vallès Occidental. A la base del cim hi havia una base de protecció antiaèria que donava servei a la torre Salvans, mas que s'utilitzà per allotjar la família del president Azaña durant els últims anys de la Guerra Civil espanyola. Per error algunes edicions de mapa cataloguen aquesta base com a búnquer de l'Azaña.

## Referències

* ↑ «Roca del Corb». GEC. [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ «El búnquer i el niu de metralladora de la Torre Salvans». Indrets oblidats. [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ La Torre Salvans: la casa-refugi del president de la República, Manuel Azaña, durant la Guerra Civil [Consulta: 10 febrer 2022].
# Gran Premi d'Indianapolis de motociclisme

El Gran Premi d'Indianapolis de motociclisme fou un esdeveniment esportiu que es disputà en 8 ocasions entre el 2008 i el 2015 al Circuit d'Indianapolis, dins del calendari del Campionat del món de motociclisme.
Fou durant uns anys l'únic esdeveniment complet (MotoGP, Moto2 i Moto3) disputat als Estats Units, ja que a l'altre que s'hi celebrava, el Gran Premi dels Estats Units (a Laguna Seca) hi havia només la cursa de MotoGP. A partir del 2013 se celebra el Gran Premi de Texas (al Circuit de les Amèriques, prop d'Austin), que és també complet.
El traçat del Circuit d'Indianapolis per al Gran Premi de motociclisme era similar al que es va fer servir per al Gran Premi dels Estats Units de Fórmula 1 entre 2000 i 2007, però no pas idèntic: s'hi corria en sentit invers al de les busques del rellotge i s'hi havia afegit un nou conjunt de revolts just després de la línia de sortida, dins del revolt Turn 1 de l'oval. Això vol dir que les motos no corrien pels extrems ovals peraltats. La doble forquilla a la recta Hulman es va reemplaçar amb "esses" tradicionals.

## Guanyadors

| Any | Circuit | Moto3 | Moto3 | Moto2 | Moto2 | MotoGP | MotoGP | Detalls |
| Any | Circuit | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Detalls |
| 2015 | Indianapolis | Livio Loi | Honda | Àlex Rins | Kalex | Marc Márquez | Honda | Detalls |
| 2014 | Indianapolis | Efrén Vázquez | Honda | Mika Kallio | Kalex | Marc Márquez | Honda | Detalls |
| 2013 | Indianapolis | Àlex Rins | KTM | Esteve Rabat | Kalex | Marc Márquez | Honda | Detalls |
| 2012 | Indianapolis | Lluís Salom | KTM | Marc Márquez | Suter | Dani Pedrosa | Honda | Detalls |
| | | 125 cc | 125 cc | Moto2 | Moto2 | MotoGP | MotoGP | |
| 2011 | Indianapolis | Nico Terol | Aprilia | Marc Márquez | Suter | Casey Stoner | Honda | Detalls |
| 2010 | Indianapolis | Nico Terol | Aprilia | Toni Elías | Moriwaki | Dani Pedrosa | Honda | Detalls |
| | | 125 cc | 125 cc | 250 cc | 250 cc | MotoGP | MotoGP | |
| 2009 | Indianapolis | Pol Espargaró | Derbi | Marco Simoncelli | Gilera | Jorge Lorenzo | Yamaha | Detalls |
| 2008 | Indianapolis | Nico Terol | Aprilia | Sense cursa - Mal temps | Sense cursa - Mal temps | Valentino Rossi | Yamaha | Detalls |
# Inscripció funerària de Sibbolet

La Inscripció funerària de Sibbolet és una epigrafia púnica que es va trobar al 1902 a Cartago. Fa 20 x 7 cm i actualment es conserva al Museu Nacional de Cartago (referència: KAI 92, CIS I 5948 o R 768).
La inscripció diu:
       QBR ŠBLT SḤRT HQRT
          Tomba de ŠBLT (Sibbolet), majorista de la ciutat
La inscripció, sobre gres fi, s'ha descrit com plena de subtils contradiccions. Tot i que és de petita, les lletres estan inscrites amb summa cura. Malgrat el seu nom modest (Sibbolet significa 'espiga de blat'), la dona afirma ser "majorista" de "la ciutat", és a dir, Cartago. No dona noms de cap familiar ni avantpassat, i això suggereix que s'enorgulleix de ser una dona feta a si mateixa, que sap utilitzar amb tacte les seues habilitats socials per a aconseguir una gran carrera empresarial.
A més a més la inscripció no esmenta el producte que comercialitzava Sibbolet. Per tant, l'orientalista francés Charles S. Clermont-Ganneau va suggerir que potser participava en un comerç poc decent, com ara amb esclaus (mangonio) o fins i tot proxenetisme (lenocinio). D'altra banda, l'historiador polonés Lidzbarski ha indicat que possiblement el seu ofici era de caràcter religiós.
Clermont-Ganneau també proposà que HQRT (haqqart, 'la ciutat') podria referir-se no a Cartago sinó a Cirta (l'actual Constantina (Algèria), on hi ha mostres del nom Sibbolet. Lidzbarski, però, creu que la identificació amb Cartago és correcta.

## Referències

* 1 2 Chabot, J.-B.. Répertoire d'épigraphie Sémitique, Vol. 2. París: Imprimerie nationale, 1914, p. 160–161. (Archive.org)
* ↑ Berger, Philippe «Note sur une nouvelle inscription funéraire de Carthage». Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres, 47, 1, 1903, pàg. 94–97 [Consulta: 11 febrer 2023]. (Persée)
* ↑ Donner, Herbert; Rölig. Kanaanäische und aramäische Inschriften. 5. Wiesbaden: Harrassowitz, 2002, p. I, 22.
* ↑ [Une] "fille de ses œuvres": Berger (1903) p. 96.
* ↑ Clermont-Ganneau, Charles Simon. Recueil d'Archéologie Orientale, Vol. 5. París: Leroux, 1903, p. 313–322. (Archive.org)
* ↑ Chabot (1914), p. 161.
# Centriodòntids

Els centriodòntids (Kentriodontidae) són una família extinta de cetacis odontocets propers als dofins d'avui en dia. Existiren entre l'Oligocè i el Pliocè abans d'extingir-se.

## Taxonomia

Els centriodòntids són classificats en tres subfamílies, amb dos gèneres de posició incerta.

### Família Kentriodontidae

    Subfamília Kentriodontinae
       Gènere Belonodelphis
       Gènere Delphinodon
       Gènere Incacetus
       Gènere Kentriodon (sin. Grypolithax)
       Gènere Macrokentriodon
       Gènere Microphocaena
       Gènere Rudicetus
       Gènere Tagicetus
    Subfamília Pithanodelphininae
       Gènere Atocetus
       Gènere Leptodelphis
       Gènere Pithanodelphis
       Gènere Sophianacetus (sin. Mediocris)
    Incertae sedis
       Gènere Sarmatodelphis
       Gènere Kampholophos

## Referències

* 1 2 The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Inoceràmids

Els inoceràmids (Inoceramidae) són una família de mol·luscs bivalves actualment extinta. Tendien a viure en ambients marins batials i nerítics.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 14 octubre 2011].

## Bibliografia

* Ann D. Pasch i Kevin C. May.. «Taphonomy and paleoenvironment of a hadrosaur (Dinosauria) from the Matanuska Formation (Turonian) in South-Central Alaska». A: Darren H. Tanke i Kenneth Carpenter. Mesozoic Vertebrate Life. Indiana University Press, 2001, p. 219–236. ISBN 9780253339072.
# Zhelèstids

Els zhelèstids (Zhelestidae) són una família de mamífers extints que visqueren durant el Cretaci en allò que avui en dia és Euràsia i Nord-amèrica. Se'ls ha classificat de diferents maneres dins del clade dels euteris i fins i tot s'ha dit que formen un tàxon parafilètic, però la solució més acceptada és classificar-los com a família incertae sedis dins del clade Eutheria.

## Referències

* 1 2 «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 15 octubre 2011].
* ↑ A. Averiànov i J. D. Archibald «Mammals from the mid-Cretaceous Khodzhakul Formation, Kyzylkum Desert, Uzbekistan» (en anglès). Cretaceous Research, vol. 26, 4, 2005, pàg. 593-608.
# Percrocútids

Els percrocútids (Percrocutidae) són una família extinta de carnívors feliformes semblants a hienes, que visqueren a Àsia, Àfrica i l'Europa Meridional durant el Miocè i el Pliocè.
Els primers percrocútids aparegueren a Europa i l'Àsia occidental durant el Miocè mitjà i pertanyien al gènere Percrocuta. Percrocuta ja tenia les premolars grans, però no era capaç de mossegar tan fort com la forma posterior, Dinocrocuta (Miocè superior). Originalment, aquests carnívors foren classificats amb les hienes a la família dels hiènids. Avui en dia, la majoria de científics creuen que els percrocútids formen una família distinta, tot i que a vegades els classifiquen a la família dels estenoplesíctids, juntament amb altres gèneres de carnívors com ara Stenoplesictis.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 17 desembre 2011].
* ↑ Alan Turner i Mauricio Antón: Evolving Eden. An Illustrated Guide to the Evolution of the African Large-Mammal Fauna. Columbia University Press, Nova York, 2004. ISBN 0-231-11944-5 (anglès)
# Dipodomins

Els dipodomins (Dipodomyinae) són una subfamília de rosegadors de la família dels heteròmids. Tenen una locomoció bípeda i són capaços de saltar grans distàncies. Els animals d'aquest grup són originaris dels ecosistemes desèrtics del sud-oest dels Estats Units i Mèxic, són majoritàriament herbívors recol·lectors i viuen dins de caus. Igual que els perognatins, alliberen secrecions abundants de les glàndules sebàcies.

## Referències

* ↑ Entrada «Dipodomyinae» a la Paleobiology Database (anglès)
# Aurora

«Aurora» té aquests significats:
* Aurora (mitologia)
* Aurora polar, fenomen lluminós que té llocs a les zones polars dels planetes s'anomena aurora boreal, quan té lloc a la zona polar nord i aurora austral, quan té lloc a la zona polar sud
* Aurora (papallona)
* Toponímia:
** Aurora (Carolina del Nord)
** Aurora (Colorado), ciutat de l'estat de Colorado (EUA), a l'aglomeració urbana de Denver
** Aurora (Dakota del Sud)
** Aurora (Illinois)
** Aurora (Indiana)
** Aurora (Iowa)
** Aurora (Kansas)
** Aurora (Maine), població dels Estats Units a l'estat de Maine
** Aurora (Minnesota)
** Aurora (Missouri)
** Aurora (Ohio)
** Aurora (Ontario), població del Canadà a la província d'Ontario
** Aurora (Oregon)
** Aurora (Nebraska)
** Aurora (Utah)
** Aurora (Texas)
** East Aurora, població dels Estats Units a l'estat de Nova York
** North Aurora, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Aurora Center, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud
** Illes Aurora
* Biografies:
** Aurora Bascarán Martínez (Eibar, Guipúscoa, 1933), política basca
** Aurora Bertrana i Salazar (Girona, 1892 – Berga, 1974) escriptora catalana
** Aurora Díaz-Plaja i Contestí (Barcelona, 1913 - 2003), escriptora i bibliotecària catalana
** Aurora Miranda (1915 — 2005), cantant brasilera, germana de Carmen Miranda
** Aurora Massip i Treig (Flix, 1971), periodista catalana
** Aurora Morata i Salvador (Vilanova i la Geltrú, 1961), gimnasta catalana
** Aurora Picornell Femenies (Mallorca, 1912 - Ciutat de Mallorca, 1937), sindicalista mallorquina
** Aurora Redondo (Barcelona, 1900 - Madrid, 1996), actriu de teatre i cinema
** Aurora Snow (Montpelier, Vermont, 1981), actriu estatunidenca de cinema X
* Miscel·lània:
** Aurora (creuer), vaixell de la Revolució d'Octubre russa
** Club Aurora, club de futbol bolivià de la ciutat de Cochabamba
** Aurora Fútbol Club, club guatemalenc de futbol de la ciutat de Guatemala
** Programa Aurora, programa espacial en projecte de l'Agència Espacial Europea
** (94) Aurora, asteroide descobert per James Craig Watson el 1867
** Ermita de la Divina Aurora de Beneixama, edifici al centre de la població de Beneixama
** Aurora Reflexions sobre els prejudicis morals, obra de Nietzsche
** Aurora de Cullera, Nit de l'Aurora o Aurora de Sant Antoni, acte de les Festes Patronals de Cullera (Ribera Baixa, País Valencià)
** La Aurora, setmanari mallorquí creat el 1906
** Aurora (pel·lícula rumana de 2010
# Around the World

Around the World és un musical basat en la novel·la de Jules Verne, La volta al món en vuitanta dies, amb un llibret d'Orson Welles i música i lletres fetes per Cole Porter. Consisteix en una aventura per tot el món feta per Phileas Fogg. El musical va obrir a Broadway el maig de 1946, però després de 75 actuacions, va tancar amb grans pèrdues econòmiques per a Welles.

## Referències

* ↑ McBride, Joseph. What Ever Happened to Orson Welles?: A Portrait of an Independent Career (en anglès). Joseph McBride, 2013. ISBN 0813145961.
# Michel Tournier

Michel Tournier (19 de desembre de 1924 - 18 de gener de 2016) fou un escriptor francès. La seva primera novel·la, Divendres o els llimbs del Pacífic (Vendredi ou les limbes du Pacifique), va ser mereixedora del Gran Premi de Novel·la de l'Acadèmia Francesa, mentre que amb la seva segona obra, Le Roi des aulnes, va guanyar el Premi Goncourt. Va ser membre de l'Acadèmia Goncourt des de 1972.

## Biografia

Nascut a París dels pares que es van conèixer a la Sorbonne mentre estudiaven alemany, Tournier va passar la seva joventut en Saint-Germain-en-Laye. Va aprendre alemany ben d'hora, i es va quedar cada estiu a Alemanya. Va estudiar filosofia a la Sorbonne ia la Universitat de Tübingen i va assistir als cursos de Maurice de Gandillac. Desitjava ensenyar filosofia a l'escola secundària, però, com el seu pare, no va poder obtenir la seva agrégation.
Tournier es va unir a Radio France com a periodista i traductor i va acollir L'heure de la culture française. El 1954 va treballar en publicitat per a Europe 1. També va col·laborar per a Le Monde i Le Figaro. De 1958 a 1968, Tournier va ser l'editor en cap de Plon. El 1967 Tournier va publicar el seu primer llibre, Vendredi ou les Limbes du Pacifique, una reversió del Robinson Crusoe de Daniel Defoe, pel qual va ser guardonat amb el Gran Premi de Novel·la de l'Acadèmia Francesa.
Tournier va morir el 18 de gener del 2016 a Choisel, França, a l'edat de 91 anys.

## Obres selectes

* Divendres o els llimbs del Pacífic (Vendredi ou les Limbes du Pacifique -
* El rei dels verns (Le Roi des aulnes)
* Les Météores
* Le Vent Paraclet
* Vendredi ou la Vie sauvage
* Le Coq de bruyère
* Gaspard, Melchior et Balthazar
* Le Vol du vampire
* Gilles et Jeanne
* La Goutte d'or
* Petites Proses
* Le Medianoche amoureux
* La Couleuvrine
* Le Miroir des idées
* Eléazar ou la Source et le Buisson
* Journal extime

## Referències

* ↑ «Falleció el escritor francés Michel Tournier». El Universal, 18-01-2016. [Consulta: 18 gener 2016].
* ↑ Liukkonen, Petri. «Michel Tournier (1924)» (en anglès). Finlàndia: Authors' Calendar, 2008. Arxivat de l'original el 2013-12-31. [Consulta: 30 desembre 2013].
* ↑ Dictionnaire de la litterature francaise du XXe siecle.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-147-9.
* ↑ «L'écrivain Michel Tournier est mort à l'âge de 91 ans». Le Figaro.fr. [Consulta: 18 gener 2016]. (francès)

## Enllaços externs

* Programa dedicat a l'escriptor Arxivat 2022-05-22 a Wayback Machine. a www.edu3.cat
# Jürgen Plagemann

Jürgen Plagemann (Lauenburg d'Elba, 28 de desembre de 1936) és un remer alemany, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va guanyar la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món de rem de 1962 i dues medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, el 1963 i 1964. També guanyà tres campionats d'Alemanya.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Jürgen Plagemann». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Juergen PLAGEMANN» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
# Turó de la Costa Xica

El Turó de la Costa Xica és una muntanya de 721 metres que es troba al municipi de les Valls d'Aguilar, a la comarca de l'Alt Urgell.
# Conca de l'Okavango

La conca de l'Okavango Basin és una conca endorreica que es troba al sud-oset d'Àfrica, que s'estén a través de porcions d'Angola, Botswana, Namíbia i Zimbàbue. La conca té una superfície de 721.000 quilòmetres quadrats.
El Okavango és el corrent principal a la conca. Està formada per la confluència dels rius Cubango i Cuito rius, que s'originen a l'altiplà de Bié del centre d'Angola i flueixen al sud-est. El Cubango s'uneix just per sobre de la seva confluència amb el Cuito pel riu Omatako, que flueix al nord-est del seu origen a la regió de Damaraland del centre de Namíbia. L'Okavango continua a través de la Franja de Caprivi de Namíbia a Botswana, on es divideix en una sèrie de distributaris per formar el delta de l'Okavango, un gran delta interior que es converteix en praderies i sabanes inundades estacionalment.
Una sèrie de salines es troben en els punts més baixos de la conca, incloent la Nwako Pan al sud del Delta Okavango i la gran Makgadikgadi Pan al sud-est del Delta. En els moments d'alt flux, l'Okavango vessa al Nwako Pan a través dels distributaris Xudum i Nhabe per reposar al llac Ngami, un llac salí, i al llac Xau i la extrem occidental de la Makgadikgadi Pan a través del distributari Boteti. L'embassament de Mopopi va ser construït al Boteti per proporcionar aigua a la mina de diamants d'Orapa.
El Selinda Spillway, també conegut com a Magweqana, Magwekwana o Magweggana, és un canal distributari que connecta el delta de l'Okavango al riu Cuando, un afluent del Zambezi. En períodes que l'Okavango va ple d'aigua, l'aigua flueix cap a l'est vers el sistema Cuando-Linyanti. L'última vegada que això va succeir va ser l'agost de 2009 després de 30 anys de caiguda seca. En temps de marea alta al Kwando, l'aigua pot fluir des de l'oest del Cuando cap al delta de l'Okavango, però sovint s'evapora abans d'arribar al delta.
Altres corrents de la conca són l'Eiseb, un rierol intermitent que s'origina a Hereroland i flueix cap a l'est al delta de l'Okavango, i el riu Nata, que s'origina a l'oest de Zimbabwe i flueix a l'extrem est del Makgadikgadi Pan.

## Referències

* A.J.E. Els and K.M. Rowntree "Water Resources in the Savanna Regions of Botswana" Arxivat 2011-07-28 a Wayback Machine.
* Thieme, Michelle L. (2005). Freshwater Ecoregions of Africa and Madagascar: A Conservation Assessment. Island Press, Washington DC.
# Josep Asens Huguet

Josep Asens Huguet (Alforja, 1923 - Reus, 2015) va ser un sacerdot català i un lluitador antifranquista.
Va estudiar al seminari de Tarragona i va ser ordenat sacerdot el 1950. Vicari de la parròquia de Sant Pere de Reus, es va destacar per les seves activitats d'integració d'immigrants a la ciutat en la dècada del 1950-1960. Membre de la Germandat Obrera d'Acció Catòlica (GOAC) i adscrit després a diverses parròquies reusenques, va ser un membre destacat en la formació de Comissions Obreres a Reus i al Baix Camp, i més endavant en la creació de la Comissió Democràtica del Baix Camp, i la consolidació a la comarca del MSC vinculat a Joan Reventós i del PSUC. Participà activament en l'Assemblea de Catalunya. També va participar en moltes activitats del Centre de Lectura.
L'any 2000 l'Ajuntament de Reus li va concedir la Medalla d'Or de la ciutat.

## Referències

* ↑ Fernández, Judit. «Mor mossèn Josep Asens, medalla d'or de Reus». Reusdigital. [Consulta: 10 octubre 2015].
* ↑ Amorós, Xavier. Temps estranys: clarobscurs en la llarga postguerra reusenca: llibre segon, 1951-1960. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2002, p. 306. ISBN 8493232408.
* ↑ «Medalles de la ciutat». Ajuntament de Reus. [Consulta: 10 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Agnès Toda. "Mossèn Josep Asens: una vida de compromís i modèstia" Revista del centre de Lectura 1er. trimestre de 2017
# Jürgen Thiele

Jürgen Thiele (Altenburg, 8 d'agost de 1959) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Andreas Decker, Stefan Semmler i Siegfried Brietzke.
En el seu palmarès també destaca el campionat nacional en el quatre sense timoner del 1984.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Jürgen Thiele». [Consulta: 9 maig 2023].
# Marcel Cranc

Marcel Cranc és el nom artístic de Miquel Vicensastre (Sencelles, 1973), músic i compositor mallorquí. Ha publicat música en solitari i també en col·laboració amb altres artistes.

## Trajectòria

Va començar la seva trajectòria com compositor i pianista de música clàssica contemporània. El 2005 va publicar l'àlbum com a Miquel Vicensastre: "El destí es un ca que lladra" (UM 2005), un recull de composicions per a diversos conjunts instrumentals.
El 2006 llança el seu primer treball com a Marcel Cranc on combina la música d'autor amb música electrònica i contemporània. Al 2016 publica "La vertadera història" una nova revisió i reinterpretació de les cançons dels treballs anteriors i a partir del 2017 abandona la vessant pop de la seva música i s'endinsa dins composicions que recorden els seus orígens a la música contemporània, fugint d'estructures clàssiques i on s'hi reflexa el seu treball en directe. Hi destaca la combinació de veu i piano vestida amb textures analògiques, rastres de música contemporània i música electrònica. S'hi conjuguen moments de calma suau amb altres plens de densitats sonores. En aquesta línia hi destaquen els discs "1989" (2019) i "L'enemic" (2022)

## Discografia
### com Miquel Vicensastre

* 2005 – Miquel Vicensastre: el destí es un ca que lladra, Contemporanis de la Meditarrània 14, Unió Músics (CD-95)

### com Marcel Cranc

* Animal fràgil (2006)
* Ara (2008)
* Imagina (2010)
* U (2012)
* Despertar (2013), Warner Music Spain/Music Bus
* La vertadera història – Cases de sucre (2016), Runaway Records
* 7 (2017), Runaway Records (RUN-2017059)
* Fe (2018), Runaway Records (EP, RUN-2018069)
* 1989 (2019), Runaway Records (RUN-2019074)
* L'enemic (2022) Cultural-ment

## Referències

* ↑ «Marcel Cranc, biografía, galería y obras» (en castellà). talentib.com. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ Martorell, Núria «Marcel Cranc, viraje inspirador». El Periódico de Catalunya, 03-04-2014 [Consulta: 24 novembre 2015].
# Leif Næss

Leif Næss (Haugesund, 29 de gener de 1923 - Oslo, 10 de juny de 1973) fou un remer noruec que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Leif Næss Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 8 juny 2019].