OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tennis als Jocs Olímpics d'estiu de 1968 - Individual femení exhibició

La competició individual femenina d'exhibició va ser una de les deu proves del programa de tennis als Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic de 1968. La competició se celebrà entre els dies 24 i 26 d'octubre de 1968 al Chapultepec Sports Center de Ciutat de Mèxic, sobre terra batuda. Degut a la curta durada del torneig, no es va disputar la final de consolació i es va premiar els semifinalistes amb la medalla de bronze.
Com a esport d'exhibició, les medalles aconseguides no es tenen en compte en el còmput general de medalles de cada país.

## Classificació

| Posició | Nom | País |
| | Jane Bartkowicz | Estats Units |
| | Julie Heldman | Estats Units |
| | María Eugenia Guzmán | Equador |
| | Suzana Petersen | Brasil |
| 5 | Zaiga Jansone | Unió Soviètica |
| 5 | Rosa Maria Darmon | França |
| 5 | Lourdes Góngora | Mèxic |
| 5 | Helga Niessen | RFA |

## Quadre

| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Jane Bartkowicz | | | |
| | ningú | | | | 1 | Jane Bartkowicz | 6 | 7 | |
| | ningú | | | | | Zaiga Jansone | 3 | 5 | |
| | Zaiga Jansone | | | | | | | | | 1 | Jane Bartkowicz | 6 | 6 |
| | Rosa Maria Darmon | 6 | 6 | | | | | | | | Suzana Petersen | 4 | 2 |
| | Valerie Ziegenfuss | 3 | 2 | | | Rosa Maria Darmon | 5 | 7 | 4 | | | | |
| | Suzana Petersen | 3 | 6 | 6 | | Suzana Petersen | 7 | 5 | 6 | | | | |
| | Patricia Montano | 6 | 1 | 4 | | | | | | | | | | 1 | Jane Bartkowicz | 6 | 6 |
| | Cecilia Rosado | 1 | 0 | | | | | | | | | | | | Julie Heldman | 3 | 2 |
| | Julie Heldman | 6 | 6 | | | Julie Heldman | 6 | 6 | | | | | |
| | ningú | | | | | Lourdes Góngora | 2 | 4 | | | | | |
| | Lourdes Góngora | | | | | | | | | | Julie Heldman | 6 | 6 |
| | M.E. Guzmán | | | | | | | | | 2 | M.E. Guzmán | 1 | 0 |
| | ningú | | | | | M.E. Guzmán | | | | | | | |
| | ningú | | | | 2 | Helga Niessen | N | P | |
| 2 | Helga Niessen | | | | | | | | |

## Enllaços externs

* Federació Internacional de Tennis - Ciutat de Mèxic 1968 Arxivat 2018-08-01 a Wayback Machine. (anglès)
* Quadre individual femení Arxivat 2016-07-12 a Wayback Machine. a ITF (anglès)
# Helga Seidler

Helga Seidler (Oberneuschönberg, 5 d'agost de 1949), nascuda Helga Fischer, va ser una atleta alemanya, especialista en els curses de velocitat, que va competir per la República Democràtica Alemanya, durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on va guanyar la medalla d'or en la prova dels 4x400 metres relleus del programa d'atletisme. Formà equip amb Dagmar Käsling, Rita Kühne i Monika Zehrt, les quals milloraren en dues ocasions el rècord del món de l'especialitat. En aquests mateixos Jocs fou quarta en la cursa dels 400 metres.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat d'Europa d'atletisme de 1971, en els 400 metres i els 4x400 metres relleus. També fou campiona nacional dels 400 metres el 1971.

## Millors marques

* 200 metres. 23.2" (1972)
* 400 metres. 51.5" (1972)

## Referències

* 1 2 Fitxa a trackfield.brinkster.net
* 1 2 3 «Helga Seidler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 12 novembre 2019].
# Venio Losert

Venio Losert (Zavidovići, República Federal Socialista de Iugoslàvia 1976) és un jugador d'handbol croat, guanyador de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 25 de juliol de 1976 a la ciutat de Zavidovići, població situada al Cantó de Zenica-Doboj, que en aquells moments formava part de la República Federal Socialista de Iugoslàvia i que avui dia forma part de Bòsnia i Hercegovina.
De ben petit es traslladà a la ciutat de Slavonski Brod (Croàcia) amb la seva família, d'on obtingué la nacionalitat a la indepèndència del país.

## Carrera esportiva

Jugador d'handbol en la posició de porter, ha estat membre dels clubs RK Zagreb, Club Balonmano Granollers, FC Barcelona i actualment al Club Balonmano Ademar León.
Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on va aconseguir la medalla d'or amb la selecció nacional de Croàcia al derrotar la selecció de Suècia. Absent dels Jocs Olímpics d'estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) revalidà el seu títol olímpic en derrotar la selecció alemanya. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) va finalitzar en quarta posició, en perdre el partit pel tercer lloc davant la selecció espanyola. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), els seus quarts jocs i on fou l'abanderat del seu país en la cerimònia d'obertura, aconseguí la seva tercera medalla en guanyar la medalla de bronze al derrotar la selecció d'Hongria.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dues medalles de plata en el Campionat del Món d'handbol i una medalla de bronze en el Campionat d'Europa d'handbol.
# Oleg Krivonóssov

Oleg Krivonóssov (letó: Oļegs Krivonosovs; rus: Олег Валерьевич Кривоносов; Daugavpils, 11 de maig de 1961) és un jugador d'escacs letó, que té el títol de Mestre Internacional des de 1993. a la Bundesliga d'escacs hi juga pel club «TSV Schott Mainz».
Es va graduar a l'Institut Pedagògic de Daugavpils i treballa a la policia estatal de Letònia.

## Resultats destacats en competició

Krivonóssov va començar a jugar als escacs a 11 anys, i ràpidament va esdevenir un dels millors jugadors de Letònia. El 1978 va participar en el torneig classificatori per en el campionat de l'URSS. El 1979 va participar en el campionat juvenil de la Unió Soviètica.
El 1991, al darrer campionat de la Unió Soviètica d'escacs ràpids, a Minsk, hi compartí els llocs 4t-8è, de 70 participants.
Krivonóssov ha participat regularment als campionats de Letònia. Els seus millors resultats foren un 3r lloc el 1998 i el 2001.

### Participació en competicions per equips

El 1986 va representar Letònia al Campionat de l'URSS per equips (+3, =4, -0).
Krivonóssov va participar, reprentant Letònia, a les olimpíades d'escacs:
* El 1998, al segon tauler suplent a la 33a Olimpíada a Elistà (+2 −1 =2).

### Controvèrsia a l'obert Vandoeuvre de 2007

A la 4a edició de l'obert de Vandoeuvre, Oleg Krivonóssov va acusar Anna Rudolf de fer trampes fent servir Fritz, i posteriorment canvià l'acusació pel Rybka. Amb el suport de dos altres jugadors participants en el torneig, Krivonóssov va dir que Anna Rudolf, qui havia estat jugant molt bé i havia batut el millor jugador del torneig, Christian Bauer, estava fent servir un protector labial que duia a la bossa com a transmissor per rebre els moviments correctes quan anava al lavabo. Les acusacions no van impedir que Anna Rudolf acabés el torneig amb una gran puntuació que li va permetre obtenir normes d'MI i de WGM.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Oleg Krivonóssov» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ TSV Schott Mainz Krivonosov,Oleg
* ↑ Championship of USSR (selected tournament) - Daugavpils 27.6-16.7.1978
* ↑ 28 Championship of USSR juniors - Daugavpils 3-17.1.1979
* ↑ «Nota biogràfica d'Oleg Krivonóssov» (en anglès). [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ Men's Chess Olympiads: Oleg Krivonosov
* ↑ «Ugly story at Vandoeuvre Open». www.chessdom.com. Arxivat de l'original el 5 de març de 2008. [Consulta: 23 febrer 2008]. (anglès)
# Pedro Quartucci

Pedro Quartucci (Buenos Aires, 30 de juliol de 1905 - Buenos Aires, 20 d'abril de 1983) va ser un boxejador i actor argentí. Era fill del matrimoni d'actors format per Ángel Quartucci i Jacinta Diana.

## Boxejador

Com a boxejador va competir durant la dècada de 1920. El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes ploma, del programa de boxa. En finalitzar els Jocs passà a lluitar com a professional, amb un balanç de 3 victòries i 1 derrota.

## Actor

En retirar-se com a boxejador inicià la carrera d'actor, apareixent en dotzenes de pel·lícules i sèries de TV argentines entre 1931 i 1980. Actuà en pel·lícules com Al marido hay que seguirlo (1948). En televisió el seu major èxit fou La familia Falcón, als anys 60.

### Filmografia

* Hasta después de muerta (1916)
* Dancing (1933)
* El caballo del pueblo (1935)
* Compañeros (1936)
* ¡Goal! (1936)
* Palermo (1937)
* ¡Segundos afuera! (1937)
* Jettatore (1938)
* Mandinga en la sierra (1939)
* Margarita, Armando y su padre (1939)
* Orquesta de señoritas (1941)
* La hora de las sorpresas (1941)
* Una novia en apuros (1941)
* Melodías de América (1942)
* Bajó un ángel del cielo (1942)
* Eclipse de sol (1943)
* Los hijos artificiales (1943)
* Punto negro (1943)
* Un modelo de París (1946)
* Un beso en la nuca (1946)
* La tía de Carlos (1946)
* El hombre del sábado (1947)
* Los secretos del buzón (1948)
* Al marido hay que seguirlo (1948)
* ¿Por qué mintió la cigüeña? (1949)
* Al compás de tu mentira (1950)
* La campana nueva (1950)
* Campeón a la fuerza (1950)
* La comedia inmortal (1951)
* El honorable inquilino (1951)
* Soy del tiempo de Gardel (1954)
* Casada y señorita (1954)
* El festín de Satanás (1955)
* Estrellas de Buenos Aires (1956)
* El hombre señalado (1957)
* Tres alcobas (1962)
* La familia Falcón (1963)
* Club del Clan (1964)
* Ritmo nuevo, vieja ola (1965)
* Fiebre de primavera (1965)
* ¡Cómo te extraño...! (1966)
* El gran crucero (1969)
* El profesor patagónico (1970)
* El sátiro (1970)
* Mi novia el (1975)
* Crecer de golpe (1976)
* El casamiento de Laucha (1977)
* El Fausto criollo (1979)
* El diablo metió la pata (1980)
* El crucero del placer (1980)

## Referències

* ↑ «Pedro Quartucci Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 10 maig 2018].
* ↑ Professional boxing record for Pedro Quartucci a BoxRec
# Wang Jiao

Wang Jiao (20 de gener de 1988), és una lluitadora xinesa de lluita lliure. Va participar en dos Jocs Olímpics. Guanyadora d'una medalla d'or de Pequín 2008 i va aconseguir la 5a posició en Londres 2012 en la categoria de 72 kg. Va competir en quatre campionats mundials. Va obtenir el 5è. lloc en 2005. Va guanyar tres medalles en Campionats Asiàtics, d'or el 2005. Dues vegades va representar al seu país en la Copa del Món, en 2009 classificant-se en la segona posició. Campiona del Món Junior de l'any 2007.

## Referències

* ↑ ««Biography and Olympic Results»». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2011-09-16. [Consulta: 22 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Perfil en la página iat.uni-leipzig.de (anglès)
* Datos en los-deportes.info (castellà)
# Romeu de Vilanova

Romeu de Vilanova (1170 - 1250) (en francès Romieu de Villeneuve) va ser un ministre de Ramon Berenguer V de Provença, comte de Provença fill d'Alfons II de Provença.

## A la Divina Comèdia

Dante Alighieri parla de Romeu a La Divina Comèdia on se'l presenta com un figura humil i encara conscient dels seus deures. Dante narra una llegenda, recollida per Giovanni Villani a la Crònica (VI, 90), segons la qual Romeu hauria estat un fosc pelegrí el qual, de tornada de Santiago de Compostel·la, hauria resultat al servei de Berengari, provant la seva capacitat i honestedat amb els seus consells. En efecte, va multiplicar per dos el patrimoni del comte i el va ajudar a casar amb èxit les seves quatre filles. No obstant això, es va guanyar l'enveja dels senyors provençals, que el van acusar de traïció. Per aquesta raó va haver de deixar la cort, i va acabar els seus dies de nou en la pobresa.

## Referències

* ↑ Divina Comèdia, Cant Sisè del Paradísvv. 127-135
* ↑ Es deia Romei als pelegrins que es dirigien a Roma.
# Henning Dafel

Henning Johannes "Henry" Dafel (Pretòria, 8 de gener de 1889 - Darling Point, Nova Gal·les del Sud, 21 d'agost de 1947) va ser un atleta sud-africà, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà quatre proves del programa d'atletisme. En la cursa del 4x400 metres relleus, formant equip amb Clarence Oldfield, Jack Oosterlaak i Bevil Rudd, guanyà la medalla de plata. En els 400 metres fou sisè, mentre en els 800 metres i el 4x100 metres relleus quedà eliminat en sèries.

## Millors marques

* 400 metres. 48.7" (1920)

## Referències

* 1 2 «Henry Dafel Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 d’octubre 2012. [Consulta: 12 novembre 2017].
# Xavier O'Callaghan i Ferrer

Xavier O'Callaghan i Ferrer (L'Hospitalet de l'Infant, 2 de març de 1972) és un exjugador d'handbol català, que durant 19 anys va formar part del FC Barcelona.
Va entrar a les categories inferiors del FC Barcelona guanyant tres campionats estatals juvenils i un de júnior. La temporada 1990-91, amb 18 anys va passar al primer equip on va jugar 15 temporades essent un dels esportistes que ha guanyat més títols (54).
Al final de la temporada 2005, i després de tota la carrera esportiva al FC Barcelona, va ser el mànager de les seccions d'handbol, futbol sala i hoquei patins fins al 2018, quan va assumir la responsabilitat de dirigir l'oficina de Nova York del Barça. El 2021 va tornar, per substituir el cessat David Barrufet com a mànager esportiu de l'handbol. A més, gestionaria també l'hoquei patins i el futbol sala del Barça.

## Palmarès
### F.C. Barcelona

* 7 Copes d'Europa (1990-1991, 1995-1996, 1996-1997, 1997-1998, 1998-1999, 1999-2000 i 2004-2005)
* 2 Recopes d'Europa (1993-1994 i 1994-1995)
* 1 Copa EHF (2002-2003)
* 5 Supercopes d'Europa (1996-1997, 1997-1998, 1998-1999, 1999-2000 i 2003-2004)
* 8 Lligues espanyoles (1990-1991, 1991-1992, 1995-1996, 1996-1997, 1997-1998, 1998-1999, 1999-2000 i 2002-2003)
* 6 Copes del Rei (1992-1993, 1993-1994, 1996-1997, 1997-1998, 1999-2000 i 2003-2004)
* 8 Supercopes d'Espanya (1990-1991, 1991-1992, 1993-1994, 1996-1997, 1997-1998, 1999-2000, 2000-2001 i 2003-2004)
* 5 Copes ASOBAL (1994-1995, 1995-1996, 1999-2000, 2000-2001 i 2001-2002)
* 6 Lligues Catalanes (1990-1991, 1991-1992, 1992-1993, 1993-1994, 1994-1995 i 1996-1997)
* 6 Lligues dels Pirineus (1997-1998, 1998-1999, 1999-2000, 2000-2001, 2001-2002 i 2003-2004)

### Selecció espanyola

Va participar, als 22 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar un diploma olímpic selecció espanyola d'handbol en finalitzar cinquens al torneig masculí olímpic. Absent dels Jocs Olímpics d'estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze.

## Referències

* ↑ «Xavi O'Callaghan substituirà David Barrufet com a mànager del Barça d'handbol». 324.cat, 21-05-2021 [Consulta: 21 maig 2021].
# Santuari de la Nostra Senyora de Montallegro

El santuari basílica de Nostra Senyora de Montallegro és un lloc de culte catòlic de Rapallo, situat a la regió de Montallegro, sobre una muntanya i a uns 612 metres sobre el nivell del mar.
Considerat entre els principals santuaris marians del territori metropolità genovès i de la Liguria, va ser construït entre 1557 i 1558, juntament amb el refugi contigu per als pelegrins, després de l'aparició de la Verge Maria el 2 juliol 1557 al pagès Giovanni Chichizola. L'actual façana de marbre correspon a la remodelació de l'arquitecte milanès Luigi Rovelli el 1896, inaugurada amb solemne cerimònia el 21 juny del mateix any.
La Madonna de Montallegro és la patrona de la Ciutat de Rapallo des de 1739, any en què es va escollir com a santa protectora de la comunitat rapallesa i de les parròquies de Santa Margarida Ligure. Aquest reconeixement està reproduït sobre és l'escut municipal des del 28 novembre 1948, una lletra "M" sostinguda per dos grifons sota la corona real.

## Història
### L'aparició mariana

Segons la tradició local, la Verge va aparèixer la tarda del divendres 2 juliol 1557 al pagès Giovanni Chichizola, originari de San Giacomo de Canevale, pertanyent a la Coreglia Ligure, quan tornava del mercat de verdura de Gènova. A l'alçada del mont Letho (conegut pels locals com a "mont de la mort" per les nombroses incursions de lladres), l'home - cansat pel llarg viatge a peu i l'extrema calor - es va adormir a la vora d'una roca.
De sobte, va ser despertat per un flash: al pagès li va aparèixer una "dama vestida de blau i blanc i d'aspecte graciós i gentil", com textualment va narrar de seguida als habitants i a les autoritats civils i religioses. La dona va pronunciar poques paraules, que per a la comunitat cristiana rapallesa encara ressonen.
Per donar una prova de la "miraculosa aparició", la Madonna va donar al pagès una pintura romana d'Orient representant la Dormitio Marie (el Trànsit de Maria Santíssima), per donar a la comunitat rapallesa. Després de la marxa de la "Bella Senyora", sobre la mateixa roca en què havia aparescut va començar a brollar aigua fresca i pura.

## Referències

* ↑ La Madonna de Montallegro va ser patrona de
* 1 2 Font del statuto comunal de Rapallo
* ↑ 1739
* 1 2 3 4 5 L'aparició mariana del sito oficial del santuario de La nostra Senyora de Montallegro
* ↑ Aprofundiments històrics sobre el santuario de Montallegro del sito de l'ajuntament de Rapallo
* ↑ En algunes fonts ve citat també amb el nom llatí de
* ↑ Altres aprofundiments històrics sobre el santuario de Montallegro del sito de l'ajuntament de Rapallo
# Per-Olof Östrand

Per-Olof Östrand (Hofors, 13 de juny de 1930 - Skärholmen, 26 d'octubre de 1980) fou un nedador suec, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1948, als Jocs de Londres, disputà tres proves del programa de natació. Destaca la quarta posició en els 4x200 metres lliures, mentre en les altres dues proves que disputà quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, va disputar dues proves del programa de natació. Va guanyar la medalla de bronze en els 400 metres lliures, mentre en els 4x200 metres lliures fou quart. El 1956, a Melbourne, disputà el seus tercers i darrers Jocs, en els quals quedà eliminat en sèries en la cursa dels 400 metres lliures.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1947, 1950 i 1954. i vint-i-un campionats nacionals en piscina llarga, sis dels 200 metres lliures, sis dels 1.500 metres lliures i nou dels 400 metres lliures, entre 1947 i 1955.

## Referències

* ↑ Per-Olof Östrand a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ «Per-Olof Östrand - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 22 juliol 2020].
* ↑ «Swedish Medalists». Arxivat de l'original el 2020-07-22. [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ «200 Frisim Herrar. Lång bana». Arxivat de l'original el 2021-12-04. [Consulta: 22 juliol 2020].
* ↑ «1500 Frisim Herrar. Lång bana». Arxivat de l'original el 2021-12-04. [Consulta: 22 juliol 2020].
* ↑ «400 Frisim Herrar. Lång bana». Arxivat de l'original el 2021-12-04. [Consulta: 22 juliol 2020].
# Seleniolycus laevifasciatus

Seleniolycus laevifasciatus és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 21 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 700-1.500 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic: Illes Shetland del Sud i Sandwich del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Anderson M. E., 1988. Biology of the Antarctic Seas 19. Studies on the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes) of the Southern Hemisphere. I. The Antarctic and Subantarctic regions. Antarct. Res. Ser. v. 47. 59-113.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Torno, A. E., A. P. Tomo & E. Marschoff. 1977. Una nueva especie del género Oidiphorus, McAllister y Rees (Pisces, Zoarcidae) capturado en las adyacencias de las islas Sandwich del Sur. Contrib. Inst. Antarct. Argent. Núm. 223: 1-10.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1990. Zoarcidae. p. 256-276. A: O. Gon i P.C. Heemstra (eds.) Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Zhu Qianwei

Zhu Qianwei (en xinès: 朱倩蔚; Xangai, 28 de setembre de 1990) és una nedadora xinesa i medallista olímpica.

## Trajectòria

El 2008 va participar per primera vegada en uns Jocs Olímpics, quan encara no havia complert els 18 anys, en els 200 m lliure, quedant fora de les semifinals. També va participar en els 4x200 m lliure, guanyant la medalla de plata amb un temps de 7:45,93, aconseguint a més el rècord asiàtic de la prova. Amb 19 anys va participar en el Campionat Mundial de Natació de 2009, guanyant una medalla d'or després de fer un temps de 7:42,08. Posteriorment va participar en el Campionat Mundial de Natació en Piscina Curta de 2010, on va guanyar una medalla d'or en la prova de 4x200 m lliure, i una medalla de bronze en els 4x100 m lliure. Un any més tard va guanyar dues medalles de bronze en les Universiadas, i una altra de bronze al Campionat Mundial de Natació de 2011. En 2012 es van celebrar els Jocs Olímpics de Londres 2012. Va participar en la modalitat de 50 metres lliure, on va quedar eliminada malgrat haver guanyat la sèrie en la qual va nedar, i també en la prova de 4x200 m lliure, on va córrer les sèries, però no la final, on va quedar en sisena posició l'equip xinès.

## Referències

* ↑ «Qianwei Zhu» (en anglès). BBC, 2012. [Consulta: 27 juny 2014].
# Rotors entrellaçats

Els rotors entrellaçats , o rotors entrecreuats en un helicòpter són el conjunt de dos rotors girant en direccions oposades, amb els pals dels rotors muntats un al costat de l'altre amb un lleu angle d'inclinació entre els dos, de manera que les pales en girar es creuen entre si sense topar. Aquesta disposició permet que l'helicòpter voli sense necessitat de tenir un rotor de cua. De vegades aquesta configuració és anomenada synchropter en anglès.
Aquesta disposició va ser desenvolupada durant la Segona Guerra Mundial a Alemanya per Anton Flettner per al petit helicòpter de guerra antisubmarina Flettner Fl 265 i posteriorment el Flettner Fl 282 Kolibri. Després de finalitzar la guerra, la companyia nord-americana Kaman Aircraft va fabricar el HH-43 Huskies, per a tasques de lluita contra incendis de les Forces Aèries dels Estats Units. Els helicòpters amb rotors entrecreuats tenen una gran estabilitat i potent capacitat elevadora. L'últim model Kaman K-MAX és un helicòpter grua usat en la construcció.

## Vegeu també

* Helicòpter
* Rotor d'helicòpter
* Rotor de cua
* Altres alternatives al rotor de cua convencional:
** Fenestron
** NOTAR
** Rotors coaxials
** Rotors en tàndem

## Referències

* ↑ Jorge García de la Costa Terminologia aeronàutica
* Intermeshing Rotor Attack Chopper
* Intermeshing Rotor Attack Chopper Arxivat 2015-06-10 a Wayback Machine.
* Rotorcraft Ops