OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 13 dies d'octubre

13 dies d'octubre és un telefilm català de drama històric dirigit per Carlos Marques-Marcet amb un guió de Roger Danès i Alfred Pérez Fargas en base al consell de guerra i execució del president de la Generalitat de Catalunya Lluís Companys i Jover. Fou produïda per Batabat, Lastor Media i Televisió de Catalunya. Ha estat doblada al català i emesa per TV3 el 10 de setembre de 2015.

## Argument

Després de ser detingut per la Gestapo a França, el 3 d’octubre de 1940 el president de la Generalitat Lluís Companys i Jover és entregat a les autoritats franquistes i tancat al castell de Montjuïc, on se li farà un consell de guerra sota l’acusació de «rebel·lió contra l’estat». Se li asigna com a defensor un militar franquista català, el capità d'artilleria Ramón de Colubí y Chánez. Companys és convençut que el judici és un mer tràmit i que la seva condemna a mort ha està dictada, però el capità Colubí pretén que el judici sigui veritablement just i que Companys pugui defensar-se dignament. Durant els 13 dies que dura el procés, poc a poc, l’aversió que Colubí sent inicialment pel president es transforma en respecte. Alhora, el règim intenta amagar el procés i jutjar-lo de pressa per tal de no convertir Companys en un màrtir i un símbol.

## Repartiment

* Carles Martínez... Lluís Companys
* Óscar Muñoz ... Ramón de Colubí
* Clara Segura... Ramona Companys
* Josean Bengoetxea ... Enrique de Querol
* David Marcé... Bravo Montero
* Sergi Torrecilla ... Quintana
* David Vert ... Cortés
* Francesca Piñón... Neus Companys
* Jordi Llovet ... Manuel
* Jordi Figueras ... Capellà Moreno
* Maria Rodríguez Soto ... Mecedes de Colubí
* Antonio Dechent... Luis Orgaz Yoldi

## Premis

Fou guardonada amb el Gaudí a la millor pel·lícula per a televisió de 2016.

## Referències

* ↑ TV3 roda "13 dies d'octubre", un telefilm sobre els últims dies de Lluís Companys, ccma.cat, 19 de maig de 2015
* ↑ 13 dies d'octubre Arxivat 2020-09-24 a Wayback Machine. a esadir.cat
* ↑ "13 Dies d'octubre" gana el Gaudí a la mejor película para Televisión, La Vanguardia, 31 de gener de 2016

## Enllaços externs

* 13 dies d'octubre a YouTube
* 13 dies d'octubre a ccma.cat
# Ludvík Ráža

Ludvík Ráža (Mukàtxevo, Transcarpàcia, 3 de setembre de 1929 – Praga, 4 d'octubre de 2000) va ser un guionista i director de cinema i televisió txec.
El seu domini era principalment contes de fades de televisió, diverses històries de fantasmes, pel·lícules amb un tema històric misteriós, ciència-ficció i cinema de fentasia misteriós i emocionants. Estava casat, amb la seva dona Jana (de soltera Tymešová) va tenir una filla, Evženie Rážová (1960), que és dissenyadora de vestuari. Va morir de càncer.

## Carrera

Graduat al gimnàs de Praga. Després d'una curta carrera docent a Cheb, va estudiar (1953–1958) a la Facultat de Cinema de la FAMU), on més tard (fins al 1990) va treballar com a professor.
Va treballar per a la Československá televize de 1958 a 1991. Després de l'ocupació de la invasió de les tropes del Pacte de Varsòvia a Txecoslovàquia el 1968, es va dedicar principalment a les creacions per a nens. Des de 1964 fins a l'any revolucionari de 1989, va ser el responsable de l'emissió infantil i juvenil.
Ludvík Ráža es va fer un nom especialment com a director de televisió. Va filmar sobretot contes de fades i temes històrics, ni tan sols va evitar els temes de horror (Poslední propadne peklu) i està signat per a diverses sèries (per exemple, My všichni školou povinní).
Va morir l'any 2000 a Praga. Va ser enterrat al Cementiri de Vinohrady.

## Premis, selecció

* 1964 Podivný pan Barnabášek – Premi principal de la Nimfa d'Or per a la direcció al Festival de Televisió de Montecarlo
* 1965 Země velkého vypravěče pohádek – premi principal i el premi UNESCO al Festival Internacional de Múnic
* 1971 Nikdo mi nic nepoví – premi principal al festival de Bratislava
* 1975 Odysseus a hvězdy – premi al festival de cinema de Gottwaldov
* 1980 Něco je ve vzduchu – festival internacional de cinema fantàstic a Trieste
* 1981 Chvíle pro píseň trubky – Gran Premi Ninfa d'Or per a la direcció al Festival de Televisió de Montecarlo
* 1988 títol d'artista nacional

## Filmografia
### Cinema

* 1976 Odyssesus a hvězdy
* 1978 Tajemství Ocelového města
* 1980 Něco je ve vzduchu
* 1982 Poslední propadne peklu
* 1994 V erbu lvice

### Televisió

* 1964 Kluk a kometa (sèrie de televisió)
* 1967 Sedmero krkavců
* 1971 Princ a chuďas
* 1972 Podezřelé prázdniny (minisérie)
* 1973 Boříkovy lapálie (minisèrie)
* 1975 My z konce světa (sèrie de televisió)
* 1977 Tajemství proutěného košíku (seriál)
* 1979 Upír ve věžáku
* 1981 V zámku a v podzámčí
* 1984 My všichni školou povinní (sèrie)
* 1984 Koloběžka první
* 1985 O chytrém Honzovi
* 1990 O Janovi a podivuhodném příteli
* 1993 Sedmero krkavců
* 1997 O spanilé Jašince
* 1998 Stín

## Referències

* 1 2 Zemřel režisér Ludvík Ráža

## Bibliografia

* RÁŽA, Ludvík. „…jako když rukou mávneš.“ aneb život očima režiséra. Praha : Hart, 2001. ISBN 80-86529-18-5
# Deutsch–Französische Jahrbücher

Deutsch–Französische Jahrbücher (literalment, "Anuaris Franco-Alemanys") fou una revista publicada a París per Karl Marx i Arnold Ruge. En ell, Marx publicà el seu assaig Sobre la qüestió jueva i la introducció al manuscrit Zur Kritik der Hegelschen Rechtsphilosophie ("Crítica a la filosofia del Dret de Hegel"). Friedrich Engels també envià articles a la revista, i la publicació de l'assaig d'Engels "Esquemes d'una crítica de l'economia política" comportà una major correspondència entre Marx i Engels. Fou creat com a reacció a la censura del Rheinische Zeitung. El febrer de 1844 només aparegué un número, un número doble.
En els mesos següents a la publicació, Marx fou acusat pel govern prussià dels crims d'alta traïció i lesa majestat pels seus escrits a la revista. La publicació se suspengué a causa de les diferències de principis entre Marx i Ruge, així com la dificultat d'entrar-la de contraban a Alemanya.

## Referències

* 1 2 The Marx-Engels reader. 2a edició, p. xvi. ISBN 0393056848. OCLC 3415145.
* ↑ «Deutsch–Französische Jahrbücher» (en anglès). Marxists.org. [Consulta: 3 febrer 2020].
# Distribució Lomax

La distribució Lomax, condicionalment també anomenada distribució Pareto Tipus II, és una distribució de probabilitat de cua pesada que s'utilitza en negocis, economia, ciència actuarial, teoria de les cues i modelització del trànsit d'Internet. Porta el nom de K.S.Lomax. És essencialment una distribució de Pareto que s'ha desplaçat de manera que el seu suport comenci a zero.

## Caracterització
### Funció de densitat de probabilitat

La funció de densitat de probabilitat (pdf) per a la distribució Lomax ve donada per
$p(x)={\alpha \over \lambda }\left[{1+{x \over \lambda }}\right]^{-(\alpha +1)},\qquad x\geq 0,$
amb paràmetre de forma $\alpha >0$ i paràmetre d'escala $\lambda >0$ . La densitat es pot reescriure de manera que mostri més clarament la relació amb la distribució de Pareto Tipus I. Això és:
$p(x)={{\alpha \lambda ^{\alpha }} \over {(x+\lambda )^{\alpha +1}}}$

### Moments no centrals

El $\nu$ º moment no central $E\left[X^{\nu }\right]$ només existeix si el paràmetre de forma $\alpha$ supera estrictament $\nu$, quan el moment té el valor
$E\left(X^{\nu }\right)={\frac {\lambda ^{\nu }\Gamma (\alpha -\nu )\Gamma (1+\nu )}{\Gamma (\alpha )}}$

## Referències

* ↑ Johnson, N. L.. «20 Pareto distributions». A: Continuous univariate distributions (en anglès). 1. 2a edició. New York: Wiley, 1994, p. 573.
* ↑ «RPubs - Lomax Distribution» (en anglès). https://rpubs.com.+[Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Exponential Lomax Distribution» (en anglès). https://www.researchgate.net.+[Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «R: The Lomax Distribution» (en anglès). https://search.r-project.org.+[Consulta: 20 juny 2023].
# Fazl-e-Haq Khairabadi

Fazl-e-Haq Khairabadi (1796/1797 – 19 d'agost de 1861) va ser un jurista, erudit racionalista, teòleg Maturidi, filòsof i poeta. Va ser un activista del moviment independentista indi i va fer campanya contra l'ocupació britànica. Va emetre els primers decrets religiosos a favor de dur a terme la gihad militar contra el colonialisme britànic durant el 1857 i va inspirar a diversos altres a participar en l'aixecament de 1857. Va escriure Taḥqīqulfatvá fī ibt̤āl al-t̤ug̲h̲vá per refutar el llibre de Shah Ismail Dehlvi i el Taḥqīqulfatvá al-Imāwinyat. llibres com al-Saurah al-Hindiyah.

## Referències

* ↑ Asir Adrawi. «Mawlāna Fazl-e-Haq Khairabadi». A: Tazkirah Mashāhīr-e-Hind: Karwān-e-Rafta (en urdu). 2a edició. Deoband: Darul Moallifeen, abril 2016, p. 210–211.
* ↑ Husain, Iqbal «Fazle Haq of Khairabad—A Scholarly Rebel of 1857». Proceedings of the Indian History Congress, 48, 1987, pàg. 355–365. ISSN: 2249-1937.
* ↑ Sher, Ali. The role of muslims in the pre independence politics in India: a historical study. Jhunjhunu, Rajasthan: Faculty of Fine Arts, Shri Jagdishprasad Jhabarmal Tibarewala University, 5 novembre 2014, p. 125 [Consulta: 14 juliol 2020].
# Catedral de Catània

La catedral de Catània, amb advocació a Santa Àgata, és una església de Catània, Sicília, sud d'Itàlia.

## Història

L'església ha estat destruïda i reconstruïda diverses vegades degut a terratrèmols i les erupcions del proper volcà Etna. Va ser construïda originàriament el 1078-1093, sobre les ruïnes dels antics banys termals romans, per ordre de Roger I de Sicília, que havia conquerit la ciutat des de l'Emirat de Sicília. En el moment en què tenia l'aparença d'una església fortificada (ecclesia Munita).
La torre del campanar és obra de Carmelo Sciuto Patti.
El 1169 va ser gairebé completament destruïda per un terratrèmol, deixant només la zona de l'absis intacta. El dany addicional va ser introduït per un incendi en aquest mateix any, però l'esdeveniment més catastròfic va ser el terratrèmol de 1693, que alhora ho va deixar tot en ruïnes. Va ser reconstruïda posteriorment en estil barroc.
Avui dia, els rastres de l'original edifici normand són part del creuer, les dues torres i els tres absis semicirculars, composts per grans pedres de lava, la majoria d'elles recuperades dels edificis romans imperials.

## Exterior

La cúpula es remunta a 1802. El campanar va ser erigit originàriament el 1387, amb una alçada d'uns 70 metres. El 1662 es va afegir un rellotge, l'estructura va arribar a 90 metres, després de la destrucció de 1693 va ser reconstruït, amb l'addició d'una campana de 7,5 tones, la tercera més gran a Itàlia, després de la Basílica de Sant Pere i la catedral de Milà.

## Galeria

* Detall de la façana frontal
* La cúpula
* Els ábsids normands (1094)
* Tomba de Vincenzo Bellini
* La finestra barroca de l'esquerra amb l'acrònim NOPAQVIE

## Referències

* Rasà Napoli, Giuseppe (1984). Guida alle Chiese di Catania. Tringale Editore. (italià)

## Enllaços externs

* «Basilica Cattedrale Sant'Agata V.M. - Catania» (en italià).
* «Festa di Sant'Agata - Catania» (en italià).
# Help!

Help! és el cinquè àlbum (novè als Estats Units) de la banda britànica The Beatles, i la banda sonora de la pel·lícula homònima que van protagonitzar. Va ser produït per George Martin per al segell discogràfic subsidiari d'EMI, Parlophone. El disc presenta catorze cançons en la seva forma britànica original, de les quals set van aparèixer en la pel·lícula Help!. Aquestes set cançons van formar part de la cara A de l'àlbum de vinil. La cara B contenia set cançons més, entre les quals destaca la cançó més versionada del grup i de la història: «Yesterday».
Va arribar al número 1 de la llista Billboard 200 dels Estats Units, i dels UK Albums Charts del Regne Unit. Els senzills de les «Help!», «Ticket to Ride», i «Yesterday» també van arribar al número 1 de la UK Singles Charts del Regne Unit, i del Billboard Hot 100 dels Estats Units.
L'edició americana va ser una veritable banda sonora de la pel·lícula, en barrejar les primeres set cançons amb material orquestral de la pel·lícula. De les altres set cançons, dues es publicarien en la versió estatunidenca del següent àlbum dels Beatles, Rubber Soul; dos s'editarien en un mateix disc senzill americà i apareixerien després en l'àlbum Yesterday and Today; i tres apareixerien a Beatles VI.
El 10 de Gener de 1997 va rebre la triple certificació de platí per la RIAA, que acredita 3 milions de còpies venudes. També té la certificació de platí per la BPI, que acredita 300.000 còpies venudes.
El 2003 la revista Rolling Stone va classificar Help! en el lloc 332 de la seva llista dels 500 millors àlbums de tots els temps.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Lennon–McCartney, excepte a on s'indica.

## Referències

* ↑ Allmusic review
* ↑ Klosterman, Chuck «Chuck Klosterman Repeats The Beatles». The A.V. Club [Chicago], 08-09-2009 [Consulta: 26 maig 2013].
* 1 2 «Billboard 200 The Beatles» (en anglès). Billboard. [Consulta: 7 juny 2020].
* 1 2 «Official Charts Beatles» (en anglès). Official Charts. [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ «Gold & Platinum» (en anglès). RIAA. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ «The Beatles» (en anglès). British Phonographic Industry. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ «The RS 500 Greatest Albums of All Time», 18-11-2003. Arxivat de l'original el 2008-06-19. [Consulta: 25 febrer 2010].
# Osakan

Osakan (o Olakan o Oshakan) és una ciutat d'Armènia a uns 15 km a l'oest d'Erevan i uns 10 km al nord de Valarshapat. Antigament era la capital del districte de l'Aragatzotn (província d'Airarat) ubicant-se 10 km al nord de Valarshapat.
Fou la seu dels Hazaraspets Amatuní que van governar allí fins al 791 quan van emigrar a territori romà d'Orient. Des de llavors l'Aragadzotn va esdevenir territori reial.
Es conserven la restes d'una església on hi a la tomba de Mesrop Maixtotx inventor de l'alfabet armeni i de l'alfabet aghuà, mort el 443.
L'agost de 1827 els russos van derrotar aquí les forces perses d'Abbas Mirza, batalla en la qual l'armeni Hakob Harutyunian, que pertanyia a l'exèrcit persa, va girar el canó contra els seus i fou torturat, però va sobreviure i va rebre una pensió del tsar.
# Temporada 1983-1984 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 1983-1984 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Tercera)

* Tercera divisió, grup 5è: quarta posició.

#### Segona volta
## Referències
## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# Xina al Festival de la Cançó d'Eurovisió

Xina havia confirmat el seu interès a participar al Festival de la Cançó d'Eurovisió en el 2016. La UER havia respost dient «estem oberts i sempre a la recerca de nous elements a cada Eurovisió». No obstant això, el 3 de juny de 2015, la UER va negar que la Xina participaria com a convidat o participant de ple dret al concurs de 2016.

## Història

Durant la transmissió xinesa de la primera semifinal del 2018 a Mango TV, tant Albània com Irlanda van ser eliminats del programa, juntament amb els seus fragments en el resum de les 19 entrades. Albània va ser omesa a causa d'una prohibició que va entrar en vigència el gener de 2018 que prohibeix mostrar a la televisió artistes amb tatuatges, mentre que Irlanda va ser censurada a causa de la seva representació d'una parella homosexual a l'escenari. A més, la bandera LGBT i els tatuatges d'altres artistes també es van difuminar a la transmissió.

### Expulsió

La Unió Europea de Radiodifusió (EBU), organitzadora d'Eurovisió 2018 ha emès un comunicat on anuncien que la televisió Xina: Aquesta no és la línia dels valors d'universalitat i inclusió de l‟EBU i la nostra orgullosa tradició de celebrar la diversitat a través de la música. Per tant, lamentem comunicar que donem per finalitzada la col·laboració amb el canal i no se li permetrà l'emissió de la segona semifinal o la gran final”.

## Referències

* ↑ «Eurovisión cancela el contrato con China tras la censura de dos interpretaciones» (en castellà), 11-05-2018. [Consulta: 15 agost 2023].
# Resolució 1000 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1000 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 23 de juny de 1995. Després de recordar totes les resolucions sobre Xipre, en particular les resolucions 186 (1964) i 969 (1994), el Consell va expressar la seva preocupació per la manca de progrés en la disputa política de Xipre i va ampliar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) fins al 31 de desembre de 1995.
En examinar un informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali, el Consell va convidar les autoritats militars d'ambdues parts a que garantissin que no s'hagués produït cap incident al llarg de la zona d'amortiment de les Nacions Unides a Xipre i a cooperar amb la UNFICYP, especialment pel que fa a l'ampliació de l'acord de retirada de 1989 per cobrir totes les àrees de la zona d'amortiment. Es va demanar al Secretari General que seguís examinant l'estructura i la força de la Força de Manteniment de la Pau amb vista a reestructurar-la si fos necessari.
Es va instar a totes les parts interessades a comprometre's amb una reducció de les tropes estrangeres a Xipre i reduir la despesa de defensa, com a primer pas cap a la retirada de les forces no xipriotes com es va proposar en el "conjunt d'idees". La resolució també va demanar que les parts, d'acord amb la Resolució 839 (1993), que entressin en discussions amb vista a prohibir munició real i disparar armes dins del rang de la zona d'amortiment. Es va instar als líders de Xipre i de Xipre del Nord a promoure la tolerància i la reconciliació entre les dues comunitats, acollint amb satisfacció els esforços del secretari general per mantenir contactes amb els dos líders. Es va atorgar importància a la implementació de mesures de foment de la confiança de la Resolució 939 (1994).
Es va demanar al Secretari General que informés al Consell el 10 de desembre de 1995 sobre els esdeveniments a l'illa.

## Referències

* ↑ Necatigil, Zaim M. The Cyprus question and the Turkish position in international law. 2a edició, 1993, p. Ixx. ISBN 978-0-19-825846-9.
* ↑ «89140: Cyprus: Status of U.N. Negotiations». CRS Issue Brief, 03-12-1996. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 24 novembre 2017].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Invasió turca de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 927 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 927 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de juny de 1994. Després de recordar les resolucions 186 (1964), 831 (1993) i 889 (1993), el Consell va expressar la seva preocupació per la manca de progrés en el conflicte de Xipre i va ampliar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) fins al 31 de desembre de 1994.
En revisar un informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali, el Consell va expressar la seva preocupació per la reducció significativa del nombre de tropes estrangeres o de la despesa de defensa. Totes les autoritats militars de tots dos bàndols van ser convocades per assegurar que no hi hagués incidents a la zona de protecció de les Nacions Unides a Xipre i que cooperessin amb la UNFICYP, especialment pel que fa a l'ampliació de l'acord de retirada de 1989 per cobrir totes les àrees de la zona d'amortiment. Es va demanar al Secretari General que revisés l'estructura i la força de la força de manteniment de la pau amb vista a reestructurar-la calgués.
Es va instar a totes les parts interessades a comprometre's amb una reducció de les tropes estrangeres a Xipre i reduir la despesa de defensa, com a primer pas cap a la retirada de les forces no xipriotes com es va proposar en el conjunt d'idees. La resolució també va demanar que les parts, d'acord amb resolució 839 (1993), entressin en discussions amb la finalitat de prohibir municions i disparar armament dins del rang de la Zona Verda. Es va instar als líders de Xipre i de Xipre del Nord a promoure la tolerància i la reconciliació entre les dues comunitats.
Es va demanar al Secretari General que informés al Consell abans del 15 de desembre de 1994, mentre que el Consell va assenyalar que realitzaria una revisió comprensiva i exhaustiva de la situació, inclosa la funció de les Nacions Unides a Xipre.

## Referències

* ↑ Necatigil, Zaim M. The Cyprus question and the Turkish position in international law. 2a edició. Oxford University Press, 1993, p. lxv. ISBN 978-0-19-825846-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Invasió turca de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Riu Chicago

El Riu Chicago és un sistema de rius i canals que té una longitud combinada de 251 km, neix al Llac Michigan i té un cabal d'uns 16,5 m³/s. Discorre per la ciutat de Chicago, incloent el seu centre (el Chicago Loop). Encara que el riu no és especialment llarg és la raó per la qual Chicago va passar a ser una localitat important dins del pas dels Grans Llacs a la Vall del Mississipi. Al segle xix, per enginyeria, es va canviar el curs del riu perquè es dirigís cap al Riu Mississipi fora del Llac Michigan on abans desembocava. Això es va fer per raons sanitàries.
Aquest riu figura en la bandera de Chicago simbolitzat per dues faixes blaves horitzontals.
Louis Jolliet i Jacques Marquette, encara que no van ser probablement els primers europeus a visitar la zona, són els primers que es coneix que van visitar el riu Chicago el 1673.

## Referències

* ↑ «About Friends of the Chicago River». Friends of the Chicago River. [Consulta: 20 maig 2007].
* ↑ «Municipal Flag of Chicago». [Consulta: 12 maig 2010].
* ↑ Quaife 1913, pàg. 22–24

## Bibliografia

* Andreas, Alfred Theodore. History of Chicago. From the earliest period to the present time (volume 1), 1884 [Consulta: 30 octubre 2010].
* Duis, Perry. Challenging Chicago: Coping With Everyday Life, 1837–1920. Urbana: University of Illinois Press, 1998. ISBN 0-252-02394-3.
* Hill, Libby. The Chicago River: A Natural and Unnatural History. Chicago: Lake Claremont Press, 2000. ISBN 1-893121-02-X.
* Quaife, Milo Milton. Chicago and the Old Northwest, 1673-1835. The University of Chicago Press, 1913 [Consulta: 30 octubre 2010].
* Solzman, David M. The Chicago River: An Illustrated History and Guide to the River and its Waterways. 2a edició. Chicago: The University of Chicago Press, 2006. ISBN 0-226-76801-5.

## Enllaços externs

* Friends of the Chicago River Arxivat 2006-11-06 a Wayback Machine.
* GreenChicagoRiver.com Arxivat 2007-05-26 a Wayback Machine.
* Metropolitan Water Reclamation District of Greater Chicago