OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enrico Paoli

Enrico Paoli (Trieste, 13 de gener de 1908 - Reggio Emilia, 15 de desembre de 2005) fou un àrbitre, problemista i jugador d'escacs italià, que tenia el títol de Mestre Internacional des de 1951 i GM Honoris Causa. Creà el Torneig de Capodanno i va promoure l'Olimpíada de 2006 a Torí. Col·laborà a la revista L'Italia Scacchistica des del 1950.

## Resultats destacats en competició

Va aprendre a jugar a escacs als nou anys, i amb divuit anys obtingué la primera llicència però no fou fins que tingué 26 anys que aprticipà als torneigs. Fou segon al torneig de Merano el 1937, tercer a Milà el 1938 i també tercer al Campionat d'Itàlia en els anys 1939 i 1943.
El 1950 guanyà el Torneig internacional de Venècia on se li atorgà el premi a la bellesa per la seva victòria contra el Gran Mestre Aleksandr Kótov. Fou campió d'Itàlia en els anys 1951, 1957 i 1968.
El 1969 a Vršac (Sèrbia) va perdre l'oportunitat d'aconseguir el títol de Gran Mestre només per mig punt. De totes maneres, la FIDE li atorgà el títol honoris causa el 1996.

### Participació en olimpíades d'escacs

Paoli ha participat, representant Itàlia, en quatre Olimpíades d'escacs en els anys 1954, 1970, 1972 i 1976 (un cop com a 1r tauler), amb un resultat de (+19 =14 –19), per un 50,0% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 1976 en puntuar 4½ de 7 (+4 =1 -2), amb el 64,3% de la puntuació.

## Partides destacades

Aleksandr Kótov - Enrico Paoli (Venècia, 1950)
    1. d4 d5 2. c4 e6 3. Cc3 c6 4. e3 Cf6 5. Cf3 Cbd7 6. Ad3 Ae7 7. O-O O-O 8. b3 b6 9. Ab2 Ab7 10. De2 Tc8 11. Tfd1 Dc7 12. Tac1 Db8 13. e4 dxe4 14. Cxe4 Cxe4 15. Dxe4 g6 16. Dg4 Af6 17. Tc2 Tcd8 18. Ac1 c5 19. Ah6 Tfe8 20. Ae4 Axe4 21. Dxe4 cxd4 22. Cxd4 Cc5 23. Dg4 Axd4 24. Txd4 De5 25. Td1 De4 26. h3 Dxc2 27. Txd8 Txd8 28. Dg5 Td1+ 29. Rh2 Dxf2 30. De7 Dg1+ 31. Rg3 Td3+ 0-1
Borís Spasski - Enrico Paoli (Dortmund, 1973)
    1. d4 d5 2. c4 c6 3. Cf3 Cf6 4. Cc3 e6 5. Ag5 h6 6. Axf6 Dxf6 7. Db3 dxc4 8. Dxc4 Cd7 9. e3 g6 10. h4 Ag7 11. O-O-O O-O 12. h5 g5 13. Ad3 De7 14. Ac2 e5 15. Rb1 exd4 16. exd4 Cf6 17. Ce5 Ae6 18. Dd3 Tfd8 19. Ce4 Cxe4 20. Dxe4 f5 21. Df3 Axe5 22. dxe5 Txd1+ 23. Txd1 Td8 24. Txd8+ Dxd8 25. Ab3 Axb3 26. axb3 Da5 27. De3 Rf7 28. g3 Re6 29. f4 g4 30. Dd4 De1+ 31. Rc2 De2+ 32. Rc3 De1+ 33. Rc2 De2+ 34. Dd2 Dxd2+ 35. Rxd2 a5 36. Rc3 Rd5 37. b4 axb4+ 38. Rxb4 b6 39. b3 Re6 40. Rc4 Rd7 41. b4 Re6 1/2-1/2

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Enrico Paoli» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 18 maig 2016].
* ↑ «Muore il decano degli scacchisti». repubblica.it. [Consulta: 18 maig 2016].
* 1 2 3 «Enrico Paoli: 13.01.1908 – 15.12.2005». chessbase.com. [Consulta: 18 maig 2016].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
* ↑ «Alexander Kotov vs Enrico Paoli». chessgames.com. [Consulta: 18 maig 2016].
# Oidiphorus brevis

Oidiphorus brevis és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 135-900 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Bahía Blanca (la Patagònia, l'Argentina) fins a les Illes Malvines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McAllister, D. E. & E. I. S. Rees. 1964. A revision of the eelpout genus Melanostigma with a new genus and with comments on Maynea. Bull. Natl. Mus. Can. Núm. 199: 85-110.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Norman, J. R., 1937. Coast fishes. Part II. The Patagonian region. Discovery Reports v. 16: 1-150, Pls. 1-5.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Patinatge de velocitat en pista curta als Jocs Olímpics d'hivern de 1994

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 celebrats a la ciutat de Lillehammer (Noruega) es disputaren sis proves de patinatge de velocitat en pista curta, tres en categoria masculina i tres més en categoria femenina, sent incorporada la prova de 50 metres en aquesta edició.
Les proves es realitzaren entre els dies 22 i 26 de febrer de 1994 a les instal·lacions del Hamar OL-Amfi. Hi participaren un total de 87 patinadors, entre ells 46 homes i 41 dones, de 19 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 metres Detalls | Chae Ji-Hoon | Mirko Vuillermin | Nicky Gooch |
| 1.000 metres Detalls | Kim Ki-Hoon | Chae Ji-Hoon | Marc Gagnon |
| 5.0000 metres relleus Detalls | ItàliaMaurizio Carnino Diego Cattani Orazio Fagone Hugo Herrnhof Mirko Vuillermin | Estats UnitsRandall Bartz John Coyle Eric Flaim Andrew Gabel Anthony Goskowicz | AustràliaSteven Bradbury Kieran Hansen Andrew Murtha Richard Nizielski |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 metres Detalls | Cathy Turner | Zhang Yanmei | Amy Peterson |
| 1.000 metres Detalls | Chun Lee-Kyung | Nathalie Lambert | Kim So-Hee |
| 3.0000 metres relleus Detalls | Corea del SudChun Lee-Kyung Kim Ryang-Hee Kim So-Hee Kim Yoon-Mi Won Hye-Kyung | CanadàChristine Boudrias Isabelle Charest Angela Cutrone Sylvie Daigle Nathalie Lambert | Estats UnitsKaren Cashman Amy Peterson Shana Sundstrom Cathy Turner Nikki Ziegelmeyer |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Corea del Sud | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 2 | Estats Units | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 3 | Itàlia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Canadà | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 5 | R.P. de la Xina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 6 | 6 | 6 | 18 |
# Mauricio Flores Ríos

Mauricio Flores Ríos (Valparaíso, 10 de setembre de 1990), és un jugador d'escacs xilè, que té el títol de Gran Mestre des de 2009. És el jugador més jove en guanyar el campionat de Xile, amb 15 anys, i el xilè més jove en assolir el títol de GM, amb 18 anys.
Tot i que roman inactiu des de l'octubre de 2015, a la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2020, hi tenia un Elo de 2529 punts, cosa que en feia el jugador número 2 (en actiu) de Xile. El seu màxim Elo va ser de 2537 punts, a la llista de setembre de 2013 (posició 585 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Ha estat tres vegades campió de Xile, els anys 2005, 2006 i 2007. Ha estat també campió Panamericà per edats en dues ocasions, la primera a la categoria sub-16 a Cuenca, Equador, l'any 2006 i la segona en categoria sub-18, a Córdoba, Argentina, l'any 2008.
El 2009 va guanyar el Southwest Collegiate, el 2010 l'US Class, i el 2013 l'Obert Internacional de Montcada per damunt d'altres vint Grans Mestres. Va finalitzar tercer en el Circuit Català d'Oberts Internacionals d'Escacs del 2013 (el guanyador fou Jorge Cori.
Ha participat en dues Olimpíades d'escacs representant Xile, els anys 2006 a Torí i 2012 a Istanbul.

## Partides notables

* Mauricio Flores vs Vladimir Burmakin, 2013, Defensa eslava: General (D10), 1-0

## Referències

* ↑ Muñoz, Claudia. «Entrevista a Mauricio Flores Ríos» (en castellà). http://chesscampeona.blogspot.com.es/.+[Consulta: 16 setembre 2014].
* ↑ «Nota biogràfica de Mauricio Flores Ríos» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 16 setembre 2014].
* ↑ «Títols aprovats al 80è congrés de la FIDE». FIDE. [Consulta: 29 novembre 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Xile"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Mauricio Flores Ríos «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-12-05. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ «Historial del campionat de Xile» (en castellà). ajedrezdeataque.com.
* ↑ «Resum resultats XXI obert Ciutat de Montcada». Chess-results.com. [Consulta: 17 setembre 2014].
* ↑ «Classificació del Circuit Català de 2013». Web de la Federació Catalana d'Escacs. [Consulta: 16 setembre 2014].
* ↑ «Fitxa de Mauricio Flores Ríos a les Olimpiades d'escacs». olimpbase. [Consulta: 16 setembre 2014].
# Pàrion

Pàrion (grec antic: Πάριον, llatí: Parium) fou una ciutat de Mísia, a la costa de l'Hel·lespont, situada a l'oest de Príapos, a la contrada d'Adrastea.
Segons Estrabó va ser una colònia de Milet, Èritres i Paros, però Pausànias només esmenta com a colonitzadors els eritreus. La tradició diu que va rebre el seu nom de Pàrios, un fill de Jàson. Plini el Vell diu que la ciutat que Homer esmenta amb el nom d'Adrastea fa referència a Pàrion, però segurament sí que va existir una ciutat amb el nom d'Adrastea, entre Príapos i Pàrion.
El port de Pàrion era millor que el de Príapos, i per això va augmentar el seu comerç i la seva prosperitat. A l'època d'August, es va convertir en una colònia romana, segons que es dedueix de les monedes i inscripcions. Tenia un altar que es va construir amb les restes d'un temple oracular de l'antiga ciutat d'Adrastea, construït per l'arquitecte Hermocreont, que es descriu com a molt notable per la seva bellesa i ornamentació. Estrabó i Plini el Vell esmenten com a curiositat una família de la ciutat, els ofiògenes, que, igual que els libis psils, tenien la facultat de guarir els que havien rebut la picada d'una serp, simplement tocant a la persona. Heròdot, Xenofont, Claudi Ptolemeu i Apià també esmenten la ciutat.
Dita igualment Kamares (grec medieval: Καμάρες) a l'edat mitjana, podria ser la mateixa ciutat que apareix amb el nom de «Camares» en les fonts medievals catalanes. Correspon a la moderna vila de Kemer (província de Çanakkale), i queden restes de la muralla i un aqüeducte. El nom de Kamares derivaria dels edificis subterranis (καμάραι, 'cambres') que encara s'hi troben.

## Referències

* ↑ The Routledge Handbook of The People and Places of Ancient Western Asia. Per Trevor Bryce
* ↑ Ànguelov, 2019, p. 90.
* ↑ Smith, William (ed.). «Parium». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 abril 2021].

## Bibliografia

* Ànguelov, D. The Byzantine Hellene: The Life of Emperor Theodore Laskaris and Byzantium in the Thirteenth Century (en anglès). Cambridge University Press, 2019. ISBN 9781108480710.
# Giovanni Canova

Giovanni Canova (Canicattì, Sicília, 27 de juliol de 1880 - Torí, 28 d'octubre de 1960) va ser un tirador d'esgrima italià que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà dues proves del programa d'esgrima. En la competició d'espasa per equips guanyà la medalla d'or, mentre en la d'espasa individual quedà eliminat en sèries.
Quatre anys més tard, als Jocs de París, disputà una sola prova del programa d'esgrima, la d'espasa per equips, en què guanyà la medalla de bronze.

## Referències

* 1 2 «Giovanni Canova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 d'agost 2011. [Consulta: 4 setembre 2017].
# Oloplotosus mariae

Oloplotosus mariae és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Weber M., 1913. Süsswasserfische aus Niederländisch Süd- und Nord-Neu-Guinea. A: Nova Guinea. Résultats de l'expédition scientifique Néerlandaise à la Nouvelle-Guinée. Zoologie. Leiden. Zool. Nouvelle-Guinée v. 9 (livr. 4). 513-613.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Weber, M., 1913. Süsswasserfische aus Niederländisch Süd- und Nord-Neu-Guinea. A: Nova Guinea. Résultats de l'expédition scientifique Néerlandaise à la Nouvelle-Guinée. Zoologie. Leiden. Süsswasserfische aus Niederländisch Süd- und Nord-Neu-Guinea. v. 9 (livr. 4): 513-613, Pls. 12-14.
* 1 2 3 «Oloplotosus mariae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Musclo perler d'aigua dolça

El musclo perler d'aigua dolça (Margaritifera margaritifera) és una espècie de mol·lusc lamel·libranqui dels rius nets d'Europa, de Rússia i de la façana est dels Estats Units.
Aquesta espècie és notable per la seva excepcional longevitat (més de 100 anys), però està en perill d'extinció malgrat ser una protegida.

## Referències

* ↑ «TERMCAT - Musclo perler d'aigua dolça». [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ Llista d'espècies protegides de França, Directiva Hàbitats-Fauna-Flora: Annex II Directiva Hàbitats-Fauna-Flora: Annex V. Conveni de Berna: Apèndix III
# Esquí acrobàtic als Jocs Olímpics d'hivern de 1998

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 celebrats a la ciutat de Nagano (Japó) es disputaren quatre proves d'esquí acrobàtic, dues en categoria masculina i dues més en categoria femenina en la modalitat de bamps i salts acrobàtics.
La competició se celebrà entre els dies 8 i 18 de febrer de 1998 a les instal·lacions d'Iizuna. Hi participaren un total de 110 esquiadors, entre ells 58 homes i 52 dones, de 25 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bamps Detalls | Jonny Moseley | Janne Lahtela | Sami Mustonen |
| Salts acrobàtics Detalls | Eric Bergoust | Sébastien Foucras | Dmitri Dasxinski |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bamps Detalls | Tae Satoya | Tatjana Mittermayer | Kari Traa |
| Salts acrobàtics Detalls | Nikki Stone | Xu Nannan | Colette Brand |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 3 | 0 | 0 | 3 |
| 2 | Japó | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Finlàndia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | R.P. de la Xina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Belarús | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | Noruega | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |
# Milda Lauberte

Milda Lauberte (7 d'octubre de 1918, Vildoga - 19 d'octubre de 2009, Riga), fou una mestra d'escacs letona.
Va participar en dos Campionats del Món d'escacs femenins, assolint la tercera posició amb Sonja Graf, darrere Vera Menchik i Clarice Benini a Estocolm 1937, i la sisena a Buenos Aires 1939 (la campiona hi fou també Vera Menchik). El 1954 va participar en el Campionat de l'URSS per equips, celebrat a Riga.

## Referències

* ↑ «Palmarès del Campionat del món d'escacs femení» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 19 abril 2010].
* ↑ «Campionat de l'URSS per equips, Riga, 1954, Classificació i partides» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 20 abril 2010].
# António Fernandes

António Fernandes (nascut el 18 d'octubre de 1962) és un jugador d'escacs de Pampilhosa da Serra, Portugal. Fernandes va esdevenir Mestre Internacional (IM) el 1985 i va obtenir el títol de Gran Mestre (GM) el 2003.
A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2015, hi tenia un Elo de 2394 punts, cosa que en feia el jugador número 6 (en actiu) de Portugal. El seu màxim Elo va ser de 2487 punts, a la llista del gener de 2003 (posició 726 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Ha estat 14 cops Campió de Portugal en els anys 1980, 1983, 1984, 1985, 1989, 1990, 1991, 1992, 1996, 2001, 2006, 2008, 2014 i 2015, igualant en el palmarès amb el MI Joaquim Durão

### Participació en olimpíades d'escacs

Fernandes ha participat, representant Portugal, en onze Olimpíades d'escacs en els anys 1980 i 2012 (cinc cops com a 1r tauler), amb un resultat de (+67 =43 –57), per un 53,0% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a les Olimpíada del 1992 en puntuar 7 de 9 (+5 =4 -0), amb el 77,8% de la puntuació, amb una performance de 2612, i que li significà aconseguir la medalla de bronze individual del segon tauler.

## Notes i referències

* ↑ Gaige, Jeremy. Chess Personalia, A Biobibliography. McFarland, 1987, p. 116. ISBN 0-7864-2353-6.
* ↑ Fitxa de la Fide
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Portugal"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 14 novembre 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de António Fernandes «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ «Campions de Portugal». Arxivat de l'original el 11 de desembre 2015. [Consulta: 17 desembre 2014].
* ↑ «Llista de campions absolut de Portugal». Arxivat de l'original el 15 de març 2016. [Consulta: 18 desembre 2014].
* ↑ «António Fernandes conquista el seu 13è títol». Arxivat de l'original el 18 de desembre 2014. [Consulta: 18 desembre 2014]. (portuguès)
* ↑ «classificació Campionat Portugal 2015». chess-results.com. [Consulta: 20 setembre 2015].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
* ↑ «Medalla de bonze a l'Olimpíada del 1992». [Consulta: 18 desembre 2014].
# Rodolfo Tan Cardoso

Rodolfo Tan Cardoso (Anda, Pangasinán, 25 de desembre de 1937 - 21 d'agost de 2013) fou un jugador d'escacs filipí. Va obtenir el títol de Mestre Internacional de la FIDE el 1957, cosa que en va fer el primer asiàtic a aconseguir-lo.

## Resultats destacats en competició

El 1956, va guanyar el Campionat Júnior de les Filipines. El 1957, va ocupar el cinquè lloc al quart Campionat del món júnior a Toronto (el campió del qual va ser William Lombardy amb un marcador perfecte d'11–0). El mateix any, la companyia Pepsi-Cola va patrocinar un matx de vuit partides a la ciutat de Nova York entre Cardoso, el campió junior filipí de 19 anys, i Bobby Fischer, el campió juvenil dels Estats Units de 14 anys. Fischer va obtenir el premi del vencedor de 325 $ amb una puntuació de 6−2 (+5 –1 =2), tot i que Tan Cardoso va ser l'únic filipí que mai va vèncer Fischer.
El 1957/58, Cardoso va guanyar el torneig zonal a Baguio City, i es va classificar per al torneig interzonal de Portorož de 1958, en el qual va acabar 19è (el campió fou Mikhaïl Tal). En aquest torneig va aconseguir una victòria molesta sobre David Bronstein a la ronda final, que li va negar el lloc al Torneig de Candidats de 1959. Va ser campió filipí el 1958 i el 1963. Va ocupar el segon lloc a Christchurch 1967 (campionat de Nova Zelanda, guanyat per Iuri Averbakh). El 1974, va empatar entre el primer i el quart lloc a Casablanca. El 1974, va ocupar el 14è lloc a Manila (el campió fou Evgeni Vasiukov). El 1975, va empatar a Orense als llocs 13è-14è. El 1975, va ocupar el 10è lloc a Las Palmas (memorial Ruy López), guanyat per Ljubomir Ljubojević).
Cardoso va jugar representant les Filipines en quatre olimpíades d'escacs.
* El 1956, al quart tauler de la XIIa Olimpíada d'escacs de Moscou (+11 –2 =4);
* El 1958, al primer tauler a la XIIIa Olimpíada d'escacs de Múnic (+10 –4 =5);
* El 1972, al segon tauler de la XXa Olimpíada d'escacs a Skopje (+10 –4 =3);
* El 1974, al segon tauler de la XXIa Olimpíada d'escacs de Niça (+9 –6 =4).
Va guanyar la medalla de plata individual a Moscou 1956 amb el seu percentatge de victòries de 76,5.
Cardoso va morir d'un atac de cor a Quezon City al Philippine Heart Center el 21 d'agost de 2013.

## Referències

* 1 2 . ISBN 0-7864-2353-6.
* ↑ . ISBN 0-486-25925-0.
* ↑ Cardoso, Rodolfo Tan team chess record at Olimpbase.org
* ↑ «Cardoso, 1st Asian international master, dies». ABS-CBN News, 21-08-2013 [Consulta: 21 agost 2013].
# Combinada nòrdica als Jocs Olímpics d'hivern de 2002

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 celebrats a la ciutat de Salt Lake City (Estats Units) es disputaren tres proves de combinada nòrdica en categoria masculina. Aquesta fou la primera vegada que es disputà la prova d'esprint.
La prova individual es realitzà entre els dies 9 i 22 de febrer de 2002 a les instal·lacions esportives del Soldier Hollow (prova d'esquí de fons) i del Utah Olympic Park (prova de salt amb esquís). Hi participaren un total de 54 esquiadors de 14 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Samppa Lajunen | Jaakko Tallus | Felix Gottwald |
| Esprint Detalls | Samppa Lajunen | Ronny Ackermann | Felix Gottwald |
| Relleus 4x10 km. Detalls | FinlàndiaJari Mantila Hannu Manninen Jaakko Tallus Samppa Lajunen | AlemanyaBjörn Kircheisen Georg Hettich Marcel Höhlig Ronny Ackermann | ÀustriaChristoph Bieler Michael Gruber Mario Stecher Felix Gottwald |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Finlàndia | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 2 | Alemanya | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 3 | Àustria | 0 | 0 | 3 | 3 |
| Total | Total | 3 | 3 | 3 | 9 |
# Jutta Langenau

Jutta Langenau (Erfurt, 10 d'octubre de 1933 - Erfurt, 9 de juliol de 1982), nascuda Großmann, fou una nedadora alemanya, especialista en papallona, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on fou sisena en els 100 metres braça del programa de natació.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or en els 100 metres papallona del Campionat d'Europa de natació de 1954. En la final va establir un nou rècord del món de l'especialitat. També guanyà catorze campionats nacionals i va establir 43 rècords nacionals de l'Alemanya Oriental. Un cop retirada de la vida esportiva es graduà en pedagogia i fou entrenadora de natació, entre d'altres de Roland Matthes. El 1954 fou la primera esportista elegida a la Volkskammer, el parlament de l'antiga RDA.

## Referències

* 1 2 3 Jutta Langenau a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ Jenaer Sportgeschichte in Fotos. TLZ-Serie: Jenas Sporthistorie in Wort und Bild. p. 84 (en alemany) sport-geschichte-jena.de