OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lliga neerlandesa de futbol 1910-11

La Lliga neerlandesa de futbol 1910–1911 va ser disputada per disset equips que participaven en dues divisions. El campió nacional seria determinat per un play-off amb els guanyadors de la divisió de futbol oriental i occidental dels Països Baixos. L'Sparta Rotterdam va guanyar el campionat en vèncer el GVC Wageningen per 1-0 i 5-1.

## Nous equips

Eerste Klasse Oest:
* Volharding Olympia Combinatie
* Bredania/'t Zesde (la temporada anterio havia jugat a la divisió est)

## Divisions
### Eerste Klasse Est

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | Pts | DG | Notes |
| 1 | GVC Wageningen | 10 | 7 | 1 | 2 | 22 | 7 | 15 | +15 | Classificat al play-off pel títol. |
| 2 | Quick Nijmegen | 10 | 7 | 1 | 2 | 22 | 8 | 15 | +14 |
| 3 | SBV Vitesse | 10 | 5 | 1 | 4 | 10 | 16 | 11 | -6 |
| 4 | RKVV Wilhelmina | 10 | 3 | 2 | 5 | 12 | 16 | 8 | -4 |
| 5 | EFC PW 1885 | 10 | 3 | 1 | 6 | 11 | 15 | 7 | -4 |
| 6 | Koninklijke UD | 10 | 1 | 2 | 7 | 9 | 24 | 4 | -15 |
PJ = Partits jugats; PG = Partits guanyats; PE = Partits empatats; PP = Partits perduts; GF = Gols a favor; GC = Gols en contra; Pts = Punts; DG = Diferència de gols

### Eerste Klasse Oest

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | Pts | DG | Notes |
| 1 | Sparta Rotterdam | 20 | 14 | 3 | 3 | 68 | 21 | 31 | +47 | Classificat al play-off pel títol. |
| 2 | VOC | 20 | 10 | 8 | 2 | 47 | 27 | 28 | +20 |
| 3 | CVV Velocitas | 20 | 12 | 3 | 5 | 47 | 27 | 27 | +20 |
| 4 | HBS Craeyenhout | 20 | 9 | 5 | 6 | 39 | 34 | 23 | +5 |
| 5 | Koninklijke HFC | 20 | 8 | 6 | 6 | 36 | 34 | 22 | +2 |
| 6 | DFC | 20 | 9 | 2 | 9 | 32 | 39 | 20 | -7 |
| 7 | HFC Haarlem | 20 | 6 | 7 | 7 | 34 | 39 | 19 | -5 |
| 8 | HVV Den Haag | 20 | 4 | 9 | 7 | 39 | 39 | 17 | 0 |
| 9 | HC & CV Quick | 20 | 5 | 7 | 8 | 32 | 42 | 17 | -10 |
| 10 | USV Hercules | 20 | 2 | 4 | 14 | 20 | 53 | 8 | -33 | No participen la propera temporada. |
| 11 | Bredania/'t Zesde | 20 | 2 | 4 | 14 | 13 | 52 | 8 | -39 | No participen la propera temporada. |
PJ = Partits jugats; PG = Partits guanyats; PE = Partits empatats; PP = Partits perduts; GF = Gols a favor; GC = Gols en contra; Pts = Punts; DG = Diferència de gols

### Play-off pel campionat

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| GVC Wageningen | 1–6 | Sparta Rotterdam | 0–1 | 1–5 |
L'Sparta Rotterdam va guanyar el campionat.

## Enllaços externs

* Campionats de la Lliga de futbol dels Països Baixos RSSSF 1898-1954
* RSSSF Eerste Klasse Oost
* RSSSF Eerste Klasse West
# Lliga neerlandesa de futbol 1901-02

La Lliga neerlandesa de futbol 1901–1902 va ser disputada per quinze equips que participaven en dues divisions. El campió nacional seria determinat per un play-off amb els guanyadors de la divisió de futbol oriental i occidental dels Països Baixos. L'HVV Den Haag va guanyar el campionat en vèncer el Victoria Wageningen per 2-2, 3–1.

## Nou equip

Eerste Klasse Oest:
* El Koninklijke HFC va tornar després d'una temporada d'absència

## Divisions
### Eerste Klasse Est

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | Pts | DG | Notes |
| 1 | Victoria Wageningen | 12 | 7 | 3 | 2 | 34 | 12 | 17 | +22 | Classificat al play-off pel títol. |
| 2 | Hercules | 12 | 5 | 5 | 2 | 27 | 21 | 15 | +6 | Traslladat a la nova Divisió Oest-B. |
| 3 | Quick Nijmegen | 12 | 6 | 1 | 5 | 27 | 18 | 13 | +9 |
| 4 | Go Ahead Wageningen | 12 | 5 | 3 | 4 | 24 | 24 | 13 | 0 |
| 5 | SBV Vitesse | 12 | 4 | 2 | 6 | 24 | 30 | 10 | -6 |
| 6 | Koninklijke UD | 12 | 4 | 2 | 6 | 14 | 20 | 10 | -6 |
| 7 | PW | 12 | 2 | 2 | 8 | 14 | 39 | 6 | -25 |
PJ = Partits jugats; PG = Partits guanyats; PE = Partits empatats; PP = Partits perduts; GF = Gols a favor; GC = Gols en contra; Pts = Punts; DG = Diferència de gols

### Eerste Klasse Oest

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | Pts | DG | Notes |
| 1 | HVV Den Haag | 14 | 12 | 0 | 2 | 54 | 16 | 24 | +38 | Classificat al play-off pel títol. |
| 2 | HBS Craeyenhout | 14 | 11 | 2 | 1 | 37 | 15 | 24 | +22 | Traslladat a la nova Divisió Oest-B. |
| 3 | Velocitas | 14 | 7 | 1 | 6 | 27 | 20 | 15 | +7 |
| 4 | Rapiditas Rotterdam | 14 | 5 | 1 | 8 | 21 | 43 | 11 | -22 | Traslladat a la nova Divisió Oest-B. |
| 5 | RAP | 14 | 5 | 1 | 8 | 28 | 33 | 11 | -5 |
| 6 | HFC Haarlem | 14 | 4 | 1 | 9 | 25 | 37 | 9 | -12 |
| 7 | Koninklijke HFC | 14 | 4 | 1 | 9 | 25 | 38 | 9 | -13 | Traslladat a la nova Divisió Oest-B. |
| 8 | Ajax Sportman Combinatie | 14 | 4 | 1 | 9 | 24 | 39 | 9 | -15 |
PJ = Partits jugats; PG = Partits guanyats; PE = Partits empatats; PP = Partits perduts; GF = Gols a favor; GC = Gols en contra; Pts = Punts; DG = Diferència de gols

### Play-off del campionat

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| HVV Den Haag | 5–3 | Victoria Wageningen | 2–2 | 3–1 |
L'HVV Den Haag va guanyar el campionat.

## Referències

* ↑ «Taules de classificació de la lliga neerlandesa de futbol». Rsssf.org. [Consulta: 2 juny 2024].

## Enllaços externs

* Campionats de la Lliga de futbol dels Països Baixos RSSSF 1898-1954
* RSSSF Eerste Klasse Oost
* RSSSF Eerste Klasse West
# Llac Mead

El Llac Mead (en anglès: Lake Mead) és el reservori (embassament) d'aigua més gran en capacitat màxima dels Estats Units. Es troba a la conca del riu Colorado entre els estats de Nevada i Arizona concretament als comtats de Clark (Nevada) i el comtat de Mohave (Arizona). Està format per la presa Hoover (Hoover Dam). El llac mead fa 180 km de llargada quan és completament ple i la seva fondària màxima és de 150 m. La seva superfície és de 640 km² i la seva capacitat és de 28 milions d'acres-peus. Tanmateix, aquest llac no ha arribat a la seva capacitat màxima d'aigua des de fa més d'una dècada, per motiu de la sequera en augment.

## Història

Aquest llac rep el nom per Elwood Mead (1858 – 1936), qui era el comissari de l'U.S. Bureau of Reclamation des de 1924 a 1936 durant la planificació i construcció del Boulder Canyon Project que va formar la presa i aquest llac. El llac Mead es va establir com a Boulder Dam Recreation Area el 1936, administrat pel National Park Service. L'any 1964 es va canviar a Lake Mead National Recreation Area aleshores incloent sota la seva jurisdicció el Llac Mohave i el Shivwits Plateau. Per la construcció de l'embassament va caldre evacuar algunes poblacions la més important de les quals era St. Thomas, Nevada, el darrer resident de la qual s'hi va estar fins a l'any 1938. The ruins of St. Thomas are sometimes visible when the water level in Lake Mead drops below normal.

## Geografia

Aquest llac està dividit en diverses masses d'aigua. La massa d'aigua principal, Boulder Basin, és prop de la presa Hooover. La serralada de les muntanyes Jagged envolten el llac, també s'hi troben les River Mountains i les Muddy Mountains
Las Vegas Bay és el final de les Las Vegas Wash única sortida d'aigües des de la Vall de Las Vegas (Las Vegas Valley).

## Referències

* ↑ «Bureau of Reclamation Lake Mead FAQ». Arxivat de l'original el 2016-12-29. [Consulta: 12 octubre 2012].
* ↑ Ferrari, Ronald L. «2001 Lake Mead Sedimentation Survey» (en anglès). U.S. Bureau of Reclamation, 01-02-2008. Arxivat de l'original el 2012-09-21. [Consulta: 26 febrer 2012].
* 1 2 Scott Gold «It's a Historic Drought». Los Angeles Times, 16-10-2004 [Consulta: 26 agost 2009].

## Enllaços externs

* Lake Mead Water Database
* Lake Mead National Recreation Area - National Park Service
* Lake Mead water levels graph Historical and current water levels in Lake Mead
# Llacuna de Szczecin

La llacuna de Szczecin, també denominada badia de Szczecin (en polonès Zalew Szczeciński, en alemany Stettiner Haff) o badia de l'Oder (en alemany Oderhaff), és una mena de llacuna o albufera a la desembocadura dels rius Oder i Peene, compartida entre Alemanya i Polònia. Està separada de la badia de Pomerània (i per tant del mar Bàltic), al nord, per les illes d'Usedom/Uznam i Wolin i altres de menors (com Karsibór), connectades per tres estrets o braços de l'Oder: el Dziwna, l'Świna i el Peenestrom.
Té una superfície de 687 km², amb una llargària d'est a oest de 52 quilòmetres i una amplària de nord a sud de 22 quilòmetres. La profunditat mitjana de la llacuna és de quatre metres, amb 8,5 m de fondària màxima. Però com que és molt freqüentada com a via marítima i els vaixells de vegades poden necessitar una fondària navegable de 10,5 m, l'han hagut de fer més fonda en el tram que comunica amb el port de Szczecin a través del Świna i el riu Oder, perquè els grans vaixells puguin entrar als ports de Świnoujście, Police i Szczecin.
Tradicionalment s'ha subdividit en la Petita Llacuna (en alemany Kleines Haff), a l'oest, i la Gran Llacuna (en polonès Wielki Zalew, en alemany Großes Haff) a l'est.
A través de la llacuna transcorre la frontera establerta l'any 1945 entre Polònia i Alemanya.

## Enllaços externs

* La Macrofauna de l'Stettiner Haff (fitxer pdf) Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (alemany)
# Lenaïta

La lenaïta és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la calcopirita. Va ser anomenada en honor del riu Lena.

## Característiques

La lenaïta és un sulfur (doble) d'argent i ferro de fórmula química AgFeS₂. Cristal·litza en el sistema tetragonal en fomra de grans equants de fins a 0,2 mm de llarg. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lenaïta pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars) amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: coloradoïta, hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, mooihoekita, putoranita, roquesita, talnakhita, laforêtita, černýita, ferrokesterita, hocartita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, pirquitasita, estannita, stannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, estibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, vinciennita, morozeviczita, catamarcaïta, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, picotpaulita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita, empressita i muthmannita.

## Formació i jaciments

La lenaïta es forma en pseudomorfs de goetita després de la siderita de magnesi, en els filons de quars-siderita. Va ser descoberta al dipòsit de Ag-Sb-Hg de Khachakchan, Verkhoyansk, Sakhà, Rússia. També ha estat descrita a Àustria, els Estats Units, el Japó, el Regne Unit i Turquia.

## Referències

* 1 2 3 «Lenaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
* 1 2 «Lenaite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 22 de gener 2021. [Consulta: 13 desembre 2020].
# Liu Yang

Liu Yang (xinès: 刘洋, pinyin: Liú Yáng; 6 d'octubre de 1978, Zhengzhou, República Popular Xina) és una pilot i astronauta xinesa. El 16 de juny de 2012 es va convertir en la primera dona xinesa que va viatjar a l'espai, com a membre de la tripulació de la missió Shenzhou 9. Està casada, requisit imprescindible per a totes les dones taikonautes.

## Carrera

Liu va ser sotsdirectora d'una unitat de vol de la Força Aèria de l'Exèrcit Popular d'Alliberament i major de l'exèrcit. També és una pilot veterana amb més de 1700 hores d'experiència en vol i, després de dos anys d'entrenament, va destacar en les proves abans de ser seleccionada amb una altra dona, Wang Yaping, com a candidata per al cos de taikonautes.
Liu va ser seleccionada com a membre de la tripulació de la missió Shenzhou 9, la primera missió tripulada a l'estació espacial xinesa Tiangong 1, convertint-se en la primera taikonauta femenina a viatjar a l'espai per al programa espacial xinès, juntament amb Jing Haipeng i Wang Liu. La missió va iniciar el 16 de juny de 2012, 49 anys després que tingués lloc el primer viatge d'una dona a l'espai, la cosmonauta Valentina Tereshkova.

## Referències

* ↑ http://www.abc.es/20120613/ciencia/abci-yang-china-espacio-201206131301.html
* ↑ «Liu Yang, la primera taikonauta china, ya viaja al espacio en la 'Shenzhou IX'». elmundo.es, 16-06-2012 [Consulta: 16 juny 2012].
* 1 2 Clara Moskowitz «China Unveils Astronaut Crew, 1st Female Spaceflyer, for Saturday Launch» (en anglès). Space.com, 15-06-2012 [Consulta: 16 juny 2012].
* ↑ «China prepares for launch, names female astronaut». CNN News, 15-06-2012 [Consulta: 16 juny 2012].
# Resolució 1017 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1017 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 22 de setembre de 1995, després de recordar les resolucions 621 (1988), 658 (1990), 690 (1991), 725 (1991), 809 (1993), 907 (1994), 973 (1995), 995 (1995) i 1002 (1995), el Consell ha debatut l'aplicació de la Pla de Regularització al Sàhara Occidental i va prorrogar el mandat de Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 31 de gener de 1996.
El Consell de Seguretat va recordar que els criteris de votant admissible i la proposta de compromís del Secretari General. Segons l'informe del secretari general Boutros Boutros-Ghali, només 2 de 8 centres d'identificació es troben actualment en funcionament. Per avançar, ambdues parts haurien de tenir una visió del període post-referèndum d'autodeterminació. El Consell lamenta el veto del Marroc a 100.000 sol·licitants que no viuen al territori del Sàhara Occidental estava contribuint als retards en el cronograma de la MINURSO. També va lamentar la negativa del Front Polisario a participar en aquest procés.
La resolució va reiterar el compromís del Consell de celebrar un referèndum d'autodeterminació del poble del Sàhara Occidental. Des de l'adopció de la Resolució 1002, les parts en qüestió no havie fet prou progressos vers al compliment del Pla de Regularització pel que fa al procés d'identificació, el codi de conducta, l'alliberament de presos polítics, el confinament de les tropes del Polisario i acores per a una reducció de les tropes marroquines. S'ha cridat les parts a cooperar amb les Nacions Unides i es va sol·licitar al Secretari general que fes propostes per resoldre aquest tipus de problemes.
Si bé el mandat de la MINURSO es va prorrogar fins al 31 de gener de 1996, el Consell va prendre nota de la possibilitat de retirar l'operació de pau si no es complien les condicions necessàries per al començament del període de transició (data suposada de 31 de maig de 1996). Es va demanar un informe al Secretari General abans del 15 de gener de 1996 sobre els avenços cap la implementació del pla de Regularització. També va demanar considerar formes de reduir els costos operatius de la MINURSO, inclòs el possible establiment d'un fons fiduciari als estats membres que hi vulguin contribuir voluntàriament.

## Referències

* ↑ «Peacekeeping mission updates (July–September 1995)». International Peacekeeping, 2, 4, 1995, pàg. 584–587. DOI: 10.1080/13533319508413581.
* ↑ «Mission mandate extended to January 1996: possibility of withdrawal not ruled out. (Western Sahara: UN Mission for the Referendum in Western Sahara – MINURSO)». UN Chronicle.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Zona Lliure
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Anthony Terlazzo

Anthony Terlazzo (Patti, 28 de juliol de 1911 - Los Angeles, 26 de març de 1966) fou un aixecador estatunidenc que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la competició del pes ploma del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, guanyà la medalla d'or en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del Món d'halterofília, el 1937 i 1938, 12 campionats nacionals i cinc rècords del món.

## Referències

* 1 2 «Tony Terlazzo Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 5 desembre 2018].
* ↑ Anthony Terlazzo. chidlovski.net
# Tossal de Canemars

El Tossal de Canemars és una muntanya de 1.003 metres que es troba al municipi de la Quar, a la comarca catalana del Berguedà.
# Esteban Tuero

Esteban Tuero va ser un pilot de curses automobilístiques argentí que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 22 d'abril del 1978 a Buenos Aires, Argentina.

## A la F1

Esteban Tuero va debutar a la primera cursa de la temporada 1998 (la 49a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 8 de març del 1998 el G.P. d'Austràlia al circuit de Melbourne.
Va participar en un total de setze curses puntuables pel campionat de la F1 disputades totes a la 1998, aconseguint una vuitena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt vàlid pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1998 | Minardi | Minardi | Ford | AUS Ret | BRA Ret | ARG Ret | SMR 8 | ESP 15 | MON Ret | CAN Ret | FRA Ret | GBR Ret | AUT Ret | ALE 16 | HUN Ret | BEL Ret | ITA 11 | LUX Ret | JAP Ret | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 16 (16) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Enllaços externs

* Perfil a F1 Rejects Arxivat 2010-12-27 a Wayback Machine.
# The Prodigal Son

The Prodigal Son (El fill pròdig) és una de les tres paràboles per a l'església amb música de Benjamin Britten i llibret en anglès de William Plomer, basada en la història bíblica del fill pròdig. Data de 1968, i és el seu Opus 81. Les altres dues paràboles per a església són Curlew River (1964) i The Burning Fiery Furnace (1966). Britten va dedicar la partitura a Dmitri Xostakóvitx.
La primera representació va tenir lloc el 10 de juny de 1968 a l'Orford Church, Suffolk. Entre els instrumentistes hi havia el trompa Neill Sanders i el percussionista James Blades. Colin Graham va ser director d'escena.
Com en les altres paràboles d'església, les forces instrumentals són molt modestes: flauta, trompa, viola, contrabaix, arpa, orgue i percussió, amb l'ús de flauta alta i la petita trompeta en re marcant canvis comparada amb altres obres. La percussió també incorpora una matraca de carabassa.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Repartiment de l'estrena, 10 juny 1968 (Director: -) |
| Tempter / Abbot (Temptador / Abat) | tenor | Peter Pears |
| The Father (El pare) | Baix-baríton | John Shirley-Quirk |
| The Younger Son (El fill petit) | tenor | Robert Tear |
| The Elder Son (El fill gran) | baríton | Bryan Drake |
| Young Servants and Distant Voices (Joves servents i veus llunyanes) | | Gerald Beauchamp, Michael Butler, Jonathan Fox, Richard Hopkins, David Rookwood |
| Cor: Servents, paràsits i captaires |||

## Referències
### Notes

* ↑ David Matthews, "Britten's The Prodigal Son" Tempo, pp. 28-30 (1968).
* ↑ Alan Blyth, Obituario: "Colin Graham: Opera director who worked with Britten and premiered many new works in the US", The Guardian (Londres), 10 de abril de 2007.
* ↑ Christopher J. Thomas: "The Church Parables", The Opera Quarterly, vol. 4, n.º 3, págs. 178–184, 1986
* ↑ Elizabeth Forbes, Obituari: "Bryan Drake", The Independent (Londres), 2 geer 2002
* ↑ Keith Grant, Obituario: "Bryan Drake: Baritone who premiered roles by Britten",The Guardian (Londres), 9 abril 2002.

### Fonts

* Holden, Amanda (Ed.), Viking Opera Guide ed. Holden (Viking, 1993)

## Enllaços externs

* Britten-Pears Foundation, pàgina sobre The Prodigal Són (anglès)
* Enregistraments en operadis (anglès)
# Andrei Barbaixinski

Andrei Barbaixinski (Aixmiani, 4 de maig de 1970) és un jugador d'handbol belarús, ja retirat, que va competir entre finals de la dècada de 1980 i començament del segle xx.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol amb l'equip unificat. Jugà 7 partits amb la selecció de l'Equip Unificat i 49 amb la selecció d'handbol de Belarús, en què marcà 19 i 134 gols respectivament. Amb la selecció sub-21 soviètica es proclamà campió del món el 1989 i guanyà el bronze el 1991.
A nivell de clubs jugà al SKA Minsk, Club Juventud Alcalá, Fotex Veszprém, VfL Hameln i TV Emsdetten. En el seu palmarès destaca la lliga i la copa russa de 1989, la lliga belarussa de 1995, i sobretot, la Copa d'Europa de 1989 i 1990.

## Referències

* ↑ «Andrey Barbashinsky Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 29 març 2020].
* ↑ «АНДРЕЙ СТАНИСЛАВОВИЧ БАРБАШИНСКИЙ». 4sport.ua, 01-11-2011 [Consulta: 29 març 2020].
* ↑ «Зал славы». ska-minsk.by. SKA Minsk. [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ «БАРБАШИНСКИЙ Андрей Станиславович (гандбол)». noc.by. Comitè Olímpic de Belarús. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2016. [Consulta: 30 març 2020].
# Minervaldis Jursevskis

Miervaldis ‘Walter’ Jursevskis (Riga, 1921 – Burnaby, 2014) és un mestre d'escacs letó-canadenc
Jursevskis va aprendre a jugar a escacs del seu pare quan tenia sis o set anys, i va aconseguir nombrosos èxits, inclosa la victòria als campionats de Riga i Jurmala en una ocasió. Va estudiar arquitectura a la Universitat de Riga durant quatre anys, tot i que després va decidir concentrar-se en l'art.
El maig del 1945, va deixar Riga per mar, tot just abans de l'arribada de les forces soviètiques. Va desembarcar a Kiel, i va romandre els següents dos anys en diversos camps de refugiats alemanys. Com a refugiat de la Segona Guerra Mundial, va jugar en alguns petits torneigs internacionals, entre d'altres: Blomberg i Lübeck (ambdós el 1945), Meerbeck (1946), i Hanau (1947). En aquests esdeveniments, Jursevskis es va enfrontar a nombrosos forts jugadors de les Repúbliques bàltiques també refugiats i a mestres alemanys i austríacs, d'entre els quals són destacables Iefim Bogoliúbov, Friedrich Sämisch, Ludwig Rellstab, Elmars Zemgalis, Lucijs Endzelins, Romanas Arlauskas, i Karlis Ozols.
El 1948 Jursevskis va emigrar al Canadà. Cap al 1949 es va establir a Vancouver. Va guanyar el Campionat de la Colúmbia Britànica sis cops (1949, 1950, 1954-57). Va participar en tres Campionats del Canadà (1951, 1955, 1957), on el seu millor resultat va ser a Vancouver 1957 on va assolir el tercer lloc, darrere Povilas Vaitonis i Géza Füster.

## Referències

* ↑ Obituary on the Vancouver Sun
* ↑ «Historial. Campionat del Canadà» (en (castellà)). [Consulta: 14 novembre 2009].
# Coll Capellera

El Coll Capellera és una collada situada a 972 m alt en el terme comunal de Costoja, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord), a prop del termenal amb Serrallonga.
Està situat a la zona més a ponent del terme de Costoja, a l'oest del poble de Vila-roja, una mica al nord de la carena principal dels Pirineus, la que separa les conques de la Muga, al sud, i de la Quera, afluent del Tec. És a prop i a llevant del Coll de les Maçanes i a ponent del Coll de Vila-roja, aquests dos colls a la carena principal pirinenca.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «51 - Costoja». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Costoja». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Coll Capellera en els ortofotomapes de l'IGN
# Carena de les Rovires

La Carena de les Rovires és una serra situada al municipis de Borredà a la comarca del Berguedà i el de Les Llosses a la comarca del Ripollès, amb una elevació màxima de 911 metres.
# Carenar de les Boixedes

La Carenar de les Boixedes és una serra situada al municipi de la Vall de Bianya a la comarca de la Garrotxa, amb una elevació màxima de 775 metres.
# Serrat de Carrasquers

El Serrat de Carrasquers és una muntanya de 1.430 metres que es troba al municipi de Coll de Nargó, a la comarca de l'Alt Urgell.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 266090001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].