OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Glendora (Nova Jersey)

Glendora és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 4.907 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glendora tenia 4.907 habitants, 1.944 habitatges, i 1.294 famílies. La densitat de població era de 1.770,7 habitants/km².
Dels 1.944 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.801 $ i la renda mediana per família de 51.989 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.389 $ mentre que les dones 29.334 $. La renda per capita de la població era de 21.089 $. Aproximadament el 3,4% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glendora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glendora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Glenford

Glenford és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 198 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glenford tenia 198 habitants, 69 habitatges, i 54 famílies. La densitat de població era de 588,1 habitants per km².
Dels 69 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,8% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 15,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 12,6% entre 18 i 24, un 21,7% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.750 $ i la renda mediana per família de 40.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.083 $ mentre que les dones 28.438 $. La renda per capita de la població era de 16.084 $. Cap de les famílies i l'1,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glenford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glenford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Universitat Brunel

La universitat Brunel (oficialment i en anglès, Brunel University, o més habitualment Brunel) és una universitat pública situada a Uxbridge, al Gran Londres. Va ser fundada en 1966 i porta el seu nom de l'enginyer anglès Isambard Kingdom Brunel.
Brunel té el seu propi campus situat als afores d'Uxbridge a l'oest del centre de Londres. La universitat està formada per vuit escoles i aproximadament deu instituts de recerca.

## Referències

* ↑ «Financial Statements | Brunel University London». Brunel University London. Arxivat de l'original el 5 maig 2016. [Consulta: 27 abril 2016].
# Purniah

«Purniah» té aquests significats:
* Districte de Purnia o Purniah, divisió administrativa de Bihar
* Purnia o Purniah, ciutat de Bihar, capital del districte del seu nom
# Beornred de Mèrcia

Beornred va ser rei de Mèrcia l'any 757, després de l'assassinat d'Æthelbald. Poc després Offa li va presentar batalla i el va obligar a fugir del país. Aquesta és la poca informació que es té d'ell.
La Crònica anglosaxona diu textualment, en l'apartat sobre l'any 757: «...Æthelbald, rei de Mèrcia, va ser assassinat a Seckington i el seu cos descansa a Repton; va governar durant 41 anys. Llavors Beornred el va succeir en el regne, va mantenir el poder per poc temps i sense gaudir-ne; i aquell mateix any Offa va fer fugir Beornred i el va succeir en el regne, que va durar 39 anys...»

## Referències

* ↑ Crònica anglosaxona, manuscrit E, 755 (757); traducció a l'anglès de Michael Swanton, 1996, ISBN 0-415-92129-5
# Periploca

Periploca és un gènere de plantes amb flors amb 88 espècies pertanyent a la família de les apocinàcies (ordre Gentianales), descrit per primera vegada per a la ciència moderna per Linné el 1753. És originari d'Europa, Àsia i Àfrica.
Són arbustos caducifolis trepadors que aconsegueixen 9 metres d'altura. Fulles oposades, simples, ovalades i de color verd fosc. Amb flors hermafrodites i conreats a Gran Bretanya com a planta ornamental.

## Espècies seleccionades

* Periploca acuminata
* Periploca albicans
* Periploca alboflavescens
* Periploca americana
* Periploca angustifolia
* Periploca aphylla
* Periploca apiculata
* Periploca astacus
* Periploca batesii
* Periploca brevicoronata
* Periploca calophylla
* Periploca chevalieri
* Periploca chrysantha
* Periploca ciliata
* Periploca cochinchinensis
* Periploca emetica
* Periploca floribunda
* Periploca forrestii
* Periploca fruticosa
* Periploca gabonica
* Periploca gracilis
* Periploca graeca
* Periploca hydaspidis
* Periploca laevigata
* Periploca latifolia
* Periploca linearifolia
* Periploca mexicoensis
* Periploca mucronata
* Periploca multiflora
* Periploca nigrescens
* Periploca oblongata
* Periploca ovata
* Periploca palvalli
* Periploca parviflora
* Periploca petersiana
* Periploca preussii
* Periploca pubescens
* Periploca purpurea
* Periploca pyrotechnica
* Periploca refractifolia
* Periploca repens
* Periploca scandens
* Periploca sepium
* Periploca sesseiana
* Periploca somaliensis
* Periploca sylvestris
* Periploca tsiangii
* Periploca viridiflora
* Periploca vomitoria
* Periploca wildemanii

## Referències

* ↑ Altervista Flora Italiana, genere Periploca includes photos plus European distribution maps
* ↑ Flora of China Vol. 16 Page 195 杠柳属 gang liu shu Periploca Linnaeus, Sp. Pl. 1: 211. 1753
# Unió Europea de Ciclisme

La Unió Europea de Ciclisme (Union Européenne de Cyclisme - UEC) és una de les cinc confederacions membres de la Unió Ciclista Internacional. La seva seu central es troba a Aigle, Suïssa.
La UEC és l'encarregada d'organitzar els Campionats d'Europa de les diferents disciplines ciclistes. Actualment 48 Federacions nacionals són membres de la UEC.

## Presidents

| Nom | País | Presidència |
| Werner Göhner | Alemanya | 1990-2001 |
| Vladimir Holecek | Txèquia | 2001-2009 |
| Wojciech Walkiewicz | Polònia | 2009-2013 |
| David Lappartient | França | 2013- |

## Principals competicions

* Campionats d'Europa de ciclisme en ruta
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista sub-23
* Campionats d'Europa de ciclisme en pista júnior
* Campionats d'Europa de ciclocròs
* Campionats d'Europa de ciclisme de muntanya
* Campionats d'Europa de BMX

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Upeneus guttatus

Upeneus guttatus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Day, F. 1868. On some new or imperfectly known fishes of India. Proceedings of the Zoological Society of London. 1867 (pt 3): 935-942.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Gamarús capnegre

El gamarús capnegre Strix nigrolineata; syn: Ciccaba nigrolineata) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida, altres formacions boscoses, pantans i manglars, des de l'est i sud de Mèxic, cap al sud fins a Panamà, muntanyes de Colòmbia, nord de Veneçuela, oest de l'Equador i nord-oest del Perú. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, gener 2023) el gamarús capnegre pertany al gènere Strix. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que pertany al gènere Ciccaba, el qual no és reconegut pel COI.

## Referències

* ↑ «Gamarús capnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 desembre 2022 (català)
* 1 2 3 «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 266. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Black-and-white Owl. Ciccaba nigrolineata» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Martí Solé Irla

Martí Solé Irla (Puigcerdà, Baixa Cerdanya, 23 de gener de 1954) és un col·leccionista català centrat en la història de la Cerdanya, sobretot de Puigcerdà.
Al llarg dels anys ha realitzat diferents treballs de recerca històrica que ha publicat tant com a autor com en col·laboració amb altres historiadors. Principalment, ha estudiat diferents aspectes segle xix. El 2008, juntament amb l'arxiver Sebastià Bosom i Isern, participà en la creació de Puigcerdà Petjades culturals, una ruta uneix tretze edificis i espais d'interès històric de la vila. Com a complement, es publicà un mapa i una guia. També ha publicat en revistes especialitzades com ara Ceretania Quaderns d'Estudis Cerdans i segueix publicant en la revista Cadí-Pedraforca. El 2018 es va inaugurar l'exposició conjunta amb Joaquim Bosom "De les miniatures a les nadales" al Museu Cerdà de Puigcerdà.

## Obres

* Per una bibliografia extensa vegeu: «Solé i Irla, Martí». WorldCat Identities. OCLC.

## Premis i reconeixements

* 2009 - Premi honorífic del Roser de Puigcerdà, per la seva trajectòria en el món de la cultura.
* 2024 - Premi Josep Ma. Martí - Vila de Puigcerdà, per la seva tasca divulgadora i investigadora sobre la història de la Cerdanya i de Puigcerdà i per la seva col·laboració en multitud de projectes culturals.

## Referències

* ↑ Mercadal Fernàndez, Oriol; Solé Irla, Martí. La Festa de l'Estany. Puigcerdà: Museu Cerdà, 2016, p. 6. ISBN 978-84-617-4375-9.
* ↑ Bosom i Isern, Sebastià. Carrers i places de Puigcerdà : una passejada per la seva història. Ajuntament de Puigcerdà, 1998.
* ↑ Bosom i Isern, Sebastià; Solé i Irla, Martí; Blanchon, Jean-Louis. 115 anys de mitjans de comunicació escrits a Cerdanya (1875-1990), (Revistes, butlletins i diaris). Puigcerdà: Consell Comarcal de la Cerdanya - Arxiu Històric Comarcal, 1990.
* ↑ «Petjades culturals». Ajuntament de Puigcerdà. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2019. [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ Spa, Miquel «Puigcerdà fa del centre un museu a l'aire lliure amb una ruta d'espais històrics». Regió 7, 10-08-2008 [Consulta: 7 febrer 2020].
* ↑ Bosom i Isern; Solé i Irla, Martí; Mercadal i Fernández, Oriol. Petjades culturals (pdf) (en francès, anglès). Traducció: Tània Vilana. Puigcerdà: Ajuntament de Puigcerdà, 2014d. Arxivat 2019-11-05 a Wayback Machine.
* ↑ Ceretania - Quaderns d'Estudis Ceretans, 6, 2012. ISSN: 1885-4621.
* ↑ «Sumari». Cadí-pedraforca, Tardor-Hiver 2018, pàg. 3, 54-55, 62-63.
* ↑ «Miniatures d'eines de camp i nadales al museu cerdà». Pirineus TV, 17-01-2019. [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ D.V. «L'escriptor Martí Solé rep el premi honorífic del Roser de Puigcerdà». Regió7, 13-12-2009.
* ↑ «El Grup de Recerca de Cerdanya entrega els premis Vila de Puigcerdà». Viure als Pirineus, 08-09-2024. [Consulta: 8 setembre 2024].
# Fockeeae

Fockeeae és una tribu d'angiospermes pertanyent a la família de les apocinàcies (gencianals) localitzada a l'Àfrica àrida. Aquesta tribu està formada per dos gèneres.

## Descripció

Són herbàcies perennes enfiladisses (moltes espècies del gènere Fockea són erectes) amb unes fulles ben desenvolupades i amb la tija lignificada. Solen assolir una bona mida. Normalment desenvolupen un òrgan subterrani d'emmagatzemament, moltes vegades per a l'aigua, el qual és utilitzat pels habitants de la zona per al consum i per a guardar aigua. L'estructura floral d'ambdós gèneres és molt similar, la diferència rau en el fet que l'àpex de l'antera del gènere Fockea està dilatat, mentre que al gènere Cibirhiza està aplanat i membranós. A més a més, la part basal de la corol·la a Cibirhiza és campanulada mentre que la de Fockea és tubular. L'antera és biloculada on el pol·len s'agrupa en pol·linis sèssils a la part dorsal del corpuscle.

## Taxonomia

L'any 1994 es va escindir aquesta tribu, amb dos gèneres, a partir de la Marsdenieae, degut a la complexa estructura de la corona, la manca de caudícules i les diferències del seu pol·lini.
Com mostren diversos estudis independents de les característiques morfològiques i moleculars, Fockea podria ser el nexe intermedi entre les secamonàcies i la resta d'asclepiadàcies. A totes les anàlisis taxonòmiques Fockea apareix a la base de les asclepiadàcies.
Els dos gèneres que pertanyen a aquesta tribu són:
* Cibirhiza
* Fockea

## Referències

* ↑ http://www.eol.org/pages/42607404/overview
* ↑ https://books.google.cat/books?id=dz31CAAAQBAJ&printsec=frontcover&hl=ca#v=onepage&q&f=false
* ↑ https://books.google.cat/books?id=SuUVYOFCTwYC&printsec=frontcover&hl=ca#v=onepage&q&f=false
* ↑ http://www.tandfonline.com/doi/pdf/10.1080/00173130310012549

## Enllaços externs

* http://www.uniprot.org/taxonomy/1498470
# Marsdenieae

Marsdenieae és una tribu d'angiospermes pertanyent a la família de les apocinàcies (gencianals) de distribució pantropical, amb predominen les espècies forestals. Composta per unes 570 espècies agrupades dins de 36 gèneres. Es tracta d'un grup parafilètic.
La majoria de les espècies d'aquesta tribu són lianes llenyoses amb la notable excepció de les incloses als gèneres Hoya (unes 100 espècies) i Dischidia (unes 80 espècies), les quals són lianes epífites suculentes. Moltes espècies són emprades en la medicina tradicional i són objecte d'investigació per les seues propietats antitumorals i antidiabètiques. Totes presenten pol·linis erectes amb caudícules.

## Taxonomia

La tribu Marsdenieae està formada per 36 gèneres:
| Absolmsia Anatropanthus Anisopus Asterostemma Campestigma Cathetostemma Cionura Clemensiella Cosmostigma | Dalzielia Dischidanthus Dischidia Dolichopetalum Dregea Gongronema Gunnessia Gymnema Harmandiella | Heynella Hoya Jasminanthes Lygisma Madangia Marsdenia Micholitzia Oreosparte Papuastelma | Pycnorhachis Rhyssolobium Sarcolobus Stephanotis Stigmatorhynchus Telosma Thozetia Treutlera Wattakaka |

## Referències

* ↑ https://books.google.cat/books?isbn=0521480639
* ↑ http://2013.botanyconference.org/engine/search/index.php?func=detail&aid=346
* ↑ https://books.google.cat/books?id=9DDrCAAAQBAJ&pg
# Orbea (gènere)

Orbea és un gènere de plantes amb flors de la família de les apocinàcies, descrit per primer cop com a gènere per Adrian Hardy Haworth i publicat a Synopsis plantarum succulentarum 37. 1812. l'any 1812. És oriünd de l'Àfrica. Es considera que inclou les següents espècies
* Orbea abayensis (M.G. Gilbert) Bruyns - Etiòpia
* Orbea ciliata (Thunb.) L.C. Leach - Sud-àfrica
* Orbea cooperi (N.E.Br.) L.C.Leach - Sud-àfrica
* Orbea denboefii (Lavranos) Bruyns - Kenya
* Orbea distincta (E.A. Bruce) Bruyns - Tanzània
* Orbea dummeri (N.E. Br.) Bruyns - Uganda, Etiòpia
* Orbea halipedicola L.C. Leach - Moçambic
* Orbea huillensis (Hiern) Bruyns - Àfrica tropical
* Orbea irrorata (Masson) L.C. Leach - Sud-àfrica
* Orbea lepida (Jacq.) Haw. - Sud-àfrica
* Orbea longidens (N.E. Br.) L.C. Leach - Moçambic
* Orbea lutea (N.E. Br.) Bruyns - Sud-àfrica
* Orbea macloughlinii (Verdc.) L.C. Leach
* Orbea maculata (N.E. Br.) L.C. Leach - Àfrica tropical
* Orbea melanantha (Schltr.) Bruyns - Sud-àfrica
* Orbea namaquensis (N.E. Br.) L.C. Leach - Sud-àfrica, Namíbia
* Orbea paradoxa (Verd.) L.C. Leach - KwaZulu-Natal
* Orbea prognatha (P.R.O. Bally) L.C. Leach - Somàlia
* Orbea pulchella (Masson) L.C. Leach - Sud-àfrica
* Orbea rangeana (Dinter & A. Berger) L.C. Leach - gran Namaqualand a Namíbia
* Orbea schweinfurthii (A. Berger) Bruyns - Àfrica tropical
* Orbea semota (N.E. Br.) L.C. Leach - Tanzània
* Orbea speciosa L.C. Leach - KwaZulu-Natal
* Orbea taitica Bruyns - Kenya
* Orbea tapscottii (Verd.) L.C.Leach - Botswana
* Orbea umbracula (M.D. Hend.) L.C. Leach - Zimbabwe
* Orbea variegata (L.) Haw. - Sud-àfrica
* Orbea verrucosa (Masson) L.C. Leach - Sud-àfrica
* Orbea wendlandiana (Schult.) G. Don - Sud-àfrica
* Orbea woodii (N.E. Br.) L.C. Leach - KwaZulu-Natal
Antigament s'hi havien inclòs altres espècies que, amb posterioritat s'han traslladat als gèneres Pachycymbium i Stisseria:
* O. anguinea ara Stisseria anguina
* O. bisulca ara Stisseria bisulca
* O. bufonia ara Stisseria bufonia
* O. clypeata ara Stisseria clypeata
* O. conspurcata ara Stisseria conspurcata
* O. curtisii ara Stisseria curtisii
* O. decaisneana ara Pachycymbium decaisneanum
* O. decora ara Stisseria decora
* O. maculosa ara Stisseria maculosa
* O. marginata ara Stisseria marginata
* O. marmorata ara Stisseria marmorata
* O. mixta ara Stisseria mixta
* O. mutabilis ara Stisseria mutabilis
* O. normalis ara Stisseria normalis
* O. orbicularis ara Stisseria orbicularis
* O. picta ara Stisseria picta
* O. planiflora ara Stisseria planiflora
* O. retusa ara Stisseria retusa
* O. rugosa ara Stisseria rugosa
* O. woodfordiana ara Stisseria woodfordiana

## Referències

* ↑ «Orbea (género)». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 4 agost 2013].
* ↑ Haworth, Adrian Hardy. 1812. Synopsis plantarum succulentarum 37.
* ↑ Gibbs Russell, G. E., W. G. M. Welman, E. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Memoirs of the Botanical Survey of South Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
* ↑ Leach, Leslie Charles. 1975. Kirkia 10(1): 289-291.
* 1 2 The Plant List, genus Orbea
# Comunidor de Santa Maria de sa Serra

El Comunidor de Santa Maria de sa Serra, és un comunidor de Vallferosa, al municipi de Torà (Solsonès), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petit altar per beneir el terme actualment en desús. Es troba a 20 metres escassos del porxo de l'església de Santa Maria de Sa Serra i el seu estat és molt precari, a causa de les inclemències del temps. Està format per un basament molt irregular, un fust quadrangular d'uns 30 cm i una tauleta d'altar de 50 x 50 cm.

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 269. ISBN 84-607-0408-4.

## Referències

* ↑ «Comunidor de Santa Maria de sa Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 març 2017].
# Alexearlita

L'alexearlita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor de Jayson Alexander (Alex) Earl (1997–2023), mineralogista, col·leccionista de minerals i fotògraf especialitzat en microminerals, qui va ajudar a recollir el material tipus a la mina Lucky Boy (Estats Units).

## Característiques

L'alexearlita és un molibdat de fórmula química Hg₃(MoO₄)S₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de setembre de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «07.GB - Molibdats, wolframats i niobats, amb anions addicionals i/o H₂O».
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu Carnegie d'Història Natural de Pittsburgh (Estats Units), amb els número de catàleg: cm34754 i cm34755.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de les mostres recollides a dues mines estatunidenques: la mina McDermitt, que es troba al comtat de Humboldt (Nevada), i la mina Lucky Boy, al comtat de Piute (Utah). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Alexearlite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 81». European Journal of Mineralogy, 36, 5, 21-10-2024, pàg. 917–923. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-917-2024 [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - With additional anions and/or H2O». Mindat. [Consulta: 24 octubre 2024].
# Ana Gallay

Ana Gallay (n. el 16 de gener de 1986 en Nogoyá, Argentina) és una jugadora de voleibol de platja i professora d'educació física argentina de Mar del Plata. Actualment juga en parella amb Georgina Klug, amb qui va obtenir la medalla d'or en els Jocs Panamericans de 2015.
Des de nena va practicar diversos esports com a futbol, volei, natació i basquetbol. Va començar a jugar voleibol en el club Llogaret Brasilera de Nogoyá, província d'Entre Ríos sent triada per integrar la selecció entrerriana sub-13. Es va rebre com a professora d'educació física en Gualeguay i després va treballar com a docent en Nogoyá. Es va relacionar amb el beach voley primer com a àrbitre i després com a jugadora, formant parella amb Virginia Zonta, arribant a estar primeres en el rànking argentí en 2010.
En 2011, va classificar als Jocs Olímpics després de vèncer en set dels vuit partits de la Continental Cup. A partir d'allí es va convertir en jugadora professional participant en el circuit internacional. En 2015, va obtenir amb Georgina Klug la medalla d'or en els Jocs Panamericans de Toronto. Al setembre de 2015 van guanyar la medalla de plata en l'Open de Xiamen, Xina. El juny de 2016 van classificar en el Tour Internacional per participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016.

## Referències

* ↑ «Ana Gallay, la profe olímpica». U, 02-11-2014. [Consulta: 23 juny 2016].
* ↑ «La història de Gallay». Diari Publicables, 12-07-2012. Arxivat de l'original el 2016-02-23. [Consulta: 23 juny 2016].
* ↑ «Zonta i Gallay es van lluir en Nogoyá». El Litoral, 11-01-2011. Arxivat de l'original el 2017-02-15. [Consulta: 23 juny 2016].

## Enllaços externs

* «Ana Gallay». FIVB.
* «Ana Gallay, la profe olímpica». Uno, 23-06-2016.