OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roda d'Isàvena

Roda d'Isàvena (en castellà, Roda de Isábena), o Roda de Ribagorça, és un poble del municipi d'Isàvena a la Baixa Ribagorça de l'Aragó. Està situat a 907 d'altitud en un turó a la dreta del riu Isàvena. Dista 110 km de la ciutat d'Osca. El 1991 tenia 52 habitants; pel 2005 se'n calculen uns 36. Pertany a la comarca de la Ribagorça.

## Història

Durant segles va ser-ne capital política i religiosa. El comte Ramon I de Pallars i de Ribagorça, vers el 884, va organitzar el territori de la Ribagorça des d'aquest poble.
Roda d'Isàvena constituïa un municipi que el 1964 es fusionà amb la Pobla de Roda per formar Isàvena amb capitalitat a la Pobla de Roda (Decret 4003/64 de 3 de desembre). Fins al 1916 Roda d'Isàvena s'anomenava Roda (Reial Decret 27-6-1.916).

## Catedral

A l'antic comtat de Ribagorça, un dels originaris en la formació de la Corona d'Aragó, s'hi aixecà la catedral romànica de Roda d'Isàvena (segles XI-XII). Crida l'atenció que un nucli tan petit pugui albergar una seu episcopal de tanta importància en la seva època i de tant d'interès artístic i històric en l'actualitat. Només tenint en compte el context històric del segle X, en què es formaven nuclis de resistència a l'Islam a la zona pirenenca, podem entendre el perquè de la catedral.
* Catedral de Roda d'Isàvena
* claustre, Catedral, Roda d'Isàvena
* claustre, Catedral, Roda d'Isàvena

## Conjunt Monumental

Conjunt urbà d'interès:
* Catedral.
* La Plaça Major.
* Ermita d'Estet.
* Ermita del Pilar.
* Ermita de Sant Salvador.
* Ermita de Sant Mames (veure galeria imatges) * Palau Abacial, s.XVI.
* Castell de la Llecina.
* Pont.
* Molí.
* El Portal, antiga entrada a Roda.
* Torre Grossa.
* Passeig dels Canonges.
* Creu de Santa Catalina (A-1605)
* Pilar de Sant Antoni.

## Imatges de Roda

* Ermita de Sant Salvador(Baixa Ribagorça)
* Palau Roda d'Isàvena
* Morrons de Güel des de Roda d'Isàvena
* Ermita Sant Mamés
* interior Ermita Sant Mamés

## Vegeu també

* Bisbat de Roda

## Referències

* ↑ «Roda d'Isàvena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Roda d'Isàvena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Conjunt Monumental». Arxivat de l'original el 2012-06-21. [Consulta: 26 maig 2015].
* ↑ «Roda d'Isàvena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* «Roda d'Isàvena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Roda d'Isàvena Informació a la web de l'Ajuntament d'Isàvena Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine.
# Vincent Lafko

Vincent Lafko (Hranovnica, 7 de juny de 1945 - Prešov, 15 de desembre de 2012) fou un jugador d'handbol txecoslovac que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. En el seu palmarès també destaca la lliga txecoslovaca de 1971 i tres copes txecoslovaques.
Després de retirar-se passà a exercir d'entrenador, entre d'altres de la selecció eslovaca d'handbol.

## Referències

* 1 2 3 «Vincent Lafko Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 5 juny 2019].
# Mahmud Xah II Gudjarati

Mahmud Xah II Gudjarati (Nasir Khan) fou sultà de Gujarat el 1526. Era el fill petit de Muzaffar Xah II Gudjarati i era menor d'edat (6 anys) a la mort del pare. Assassinat el seu germà gran Sikandar Gudjarati, fou proclamat (1526) com a sultà pel cap dels nobles musulmans Khushkadam Imad al-Mulk que va exercir la regència. El poder d'aquest va despertar l'oposició d'altres nobles dirigits per Tadj Khan Narpali que van oferir el tron al segon fill de Muzaffar Xah II, Bahadur Xah Gudjarati. Khushkadam va demanar auxili als sobirans veïns i a Baber, però no va rebre cap ajut. Mentre Bahadur Xah que havia anat a Jaunpur a provar sort, quan va rebre l'oferiment del tron va retornar a Ahmadabad i es va proclamar sultà a Anhilvada (Pattan) el 6 de juliol de 1526 sent reconegut per bona part de la noblesa que el va preferir a Mahmud (11 de juliol). Va marxar llavors sobre Champaner i va ocupar la fortalesa sense resistència. Khushkadam i el jove sultà, així com altres prínceps de la casa reial, foren assassinats, salvant-se només el seu germà petit del sultà, Chand Khan, que s'havia refugiat a Malwa amb el sultà d'aquest territori Mahmud II. El regnat de Mahmud Xah II no va arribar al mes i mig.

## Bibliografia

* History of Gujarat, M.S. Comissariat, Londres, 1928, reedició Bombai 1957
# Vesir

Vesir o Vezir (originalment Shahr-i Wazir, ‘la Ciutat del Visir’) fou una ciutat de Coràsmia, una de les principals ciutats i per molt de temps capital del kanat de Coràsmia.
S'esmenta per primer cop al Shaibani-name al segle xvi amb el nom de Shehr Vesir. Lerch la va identificar amb la Sellizure esmentada pel viatger Jenkinson, que la cita com a residència d'Hajim Muhammad (1558-1602). Abu l-Ghazi Bahadur Khan I diu que estava situada a sis agachs o parasangs d'Urgendj i per la seva narrativa i la de Jenkinson queda clar que estava a l'oest d'aquesta ciutat i propera al Ust Urt. Abu l-Ghazi afegeix que era possible anar de Vesir a Urgendj per aigua, per l'antic canal de l'Oxus. La seva situació fou desconeguda fins al segle xix però després es va identificar amb les ruïnes de Den Kisken visitades per Glukhofski el 1873 i descrites com a situades en un promontori del Ust Urt, prop del Chink o límit del penya-segat de l'altiplà. L'extensió de les ruïnes van sorprendre els russos així com la bellesa dels arcs, les arcades, els aguilons, els materials de qualitat i la ceràmica pintada. Jenkinson diu que el territori de Sellizure era fèrtil i els exploradors russos van citar també el país de l'Urun Darya (Antic llit de l'Oxus) fins al llac Sari Kamish, com ple de ruïnes i amb nombroses restes de canals. De Goeje la identifica amb la Git o Kit dels geògrafs al-Ishtakhrí i Ibn Hàwqal.
Abu l-Ghazi parla de diferents poblacions que depenien de Vesir, cadascuna amb el seu propi governador. Quan Ilbars Khan I va fundar el kanat vers 1513 les dues principals eren Yani Shahr i Tersek. Yani Shahr o Yani Shehr, també Shahr al-Jadid (que vol dir en ambdós casos Nova Ciutat) ja s'esmenta vers 1364-1365 en monedes del kan Abd Allah de l'Horda d'Or (1363-1369). Podria correspondre a Yangi Kent a la boca del Sir Darya, però molt llunyana a Vesir. Tersek és esmentada al Shaibani-name com una de les poblacions conquerides per Muhàmmad Xibani en la seva primera expedició a Coràsmia; el conqueridor la va fortificar i després va ocupar Buldumsaz, les ruïnes de la qual segons Lerch, estarien situades al final del canal de Kilich Niazbi.

## Referències

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Auguste Daumain

Auguste Daumain (Selles-sur-Cher, Loir-et-Cher, 31 de juliol de 1877 - ?) va ser un ciclista francès que va córrer a cavall del segle xix i segle xx.
Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1900, en què disputà les dues proves de què constà el programa de ciclisme d'aquelles Olimpíades. En la cursa dels 25 km guanyà la medalla de bronze, per darrere els també francesos Louis Bastien i Louis Hildebrand. En la cursa d'esprint quedà eliminat als quarts de final.
Com a professional destaca la sisena posició final al Tour de França de 1904.

## Palmarès

* 1900
** Medalla de bronze en la cursa dels 25 km dels Jocs Olímpics de París

### Resultats al Tour de França

* 1903. Abandona (1a etapa)
* 1904. 6è de la classificació general
* 1905. Abandona (4a etapa)

## Referències

* ↑ «Auguste Daumain» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-18. [Consulta: 28 setembre 2011].
* ↑ Resultats d'Auguste Daumain al Tour a letour.fr

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Camille de La Forgue de Bellegarde

Marie Camille Armand de La Forgue de Bellegarde (Gap, Alts Alps, 29 de març de 1841 - Cellettes, Loir i Cher, 23 d'octubre de 1905) va ser un genet i general francès que va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1900, on guanyà la medalla de bronze en la prova de salt de llargada del programa d'hípica, en quedar rere Constant Van Langhendonck i Giovanni Giorgio Trissino, or i plata respectivament.

## Referències

* ↑ Éric Richard. «Les Dieux de l'Olympe». www.lanouvellerepublique.fr. La Nouvelle République du Centre-Ouest, 06-10-2011. [Consulta: 15 gener 2012].
# Enrique Santiago Romero

Enrique Santiago Romero (Madrid, 1964) és un polític i advocat espanyol. Va ser fins a novembre de 2006 secretari general de la CEAR (Comissió Espanyola d'Ajuda al Refugiat), substituït per Amaya Valcárcel. Actualment és secretari de Refundació i Moviments Socials d'IU i Secretari General del PCE.

## Biografia

Procedent dels CJC (organització juvenil del PCPE), actualment és militant del Partit Comunista d'Espanya (PCE) i Izquierda Unida (IU). Va ser secretari general de la Unió de Joventuts Comunistes d'Espanya (UJCE) entre 1990 i 1992. Va ser membre de l'equip jurídic que en representació d'Esquerra Unida va formar part de l'acusació popular contra l'ex dictador xilè Augusto Pinochet per crims contra la humanitat. Va representar a la delegació d'ONG i organitzacions socials que van participar com a observadors en el referèndum presidencial a Veneçuela a l'agost de 2004.
En la VIII Assemblea Federal Extraordinària d'Esquerra Unida, celebrada al desembre de 2004, va optar a ser coordinador general d'IU, amb el suport de la direcció del PCE i de les Joventuts Comunistes, enfront de la reelecció de Gaspar Llamazares. La seva candidatura va obtenir el 38% dels vots dels delegats. Sumats a la candidatura de Sebastián Martín Recio (12% de suports) van obtenir més del 50%, superant a Llamazares. El coordinador general va aconseguir que en el Consell Polític Federal votessin també els coordinadors de les federacions d'IU, i així fou reelegit.
Enrique Santiago va denunciar aquesta maniobra però es va limitar a criticar-la, arribant fins i tot a retirar la seva pròpia candidatura en el CPF posterior a l'Assemblea Federal. Actualment és membre del Consell Polític Federal d'IU i del Comitè Federal del PCE, ocupant la secretaria de relacions polítiques.
Malgrat l'oposició d'Enrique Santiago al sector de Llamazares, en el Consell Polític Federal del 26 de juny de 2006, Santiago, al costat d'altres membres de la seva candidatura, van acceptar integrar-se en la Comissió Permanent d'IU. Aquesta situació porta al fet que la majoria del PCE es postuli en contra d'aquesta decisió.
Després de l'ocorregut en l'Assemblea de 2004 en la IX Assemblea d'IU de 2008, va tornar a conformar-se una majoria entorn de les posicions polítiques marcades pel PCE. La candidatura recolzada pel PCE va estar encapçalada per Cayo Lara, en aquest moment coordinador de Castella-la Manxa. En la candidatura estava en els primers llocs Enrique Santiago, posteriorment esclollit Secretari per a Refundació, amb l'objectiu de convertir a IU en una nova força que aglutini a l'esquerra revolucionària, anticapitalista, federal i republicana.

## Referències

* ↑ Público.es. «Cayo Lara culmina un año después la remodelación de la ejecutiva de IU», 12-12-2010.

## Enllaços externs

* Bloc d'Enrique Santiago Arxivat 2012-08-15 a Wayback Machine.
* Articles d'Enrique Santiago Arxivat 2011-11-04 a Wayback Machine. a rebelion.org
# Nissanka Latha Mandapaya

Nissanka Latha Mandapaya (singalès : නිශ්ශංක ලතා මණ්ඩපය) és una estructura única a l'antiga ciutat de Polonnaruwa a Sri Lanka. Una màndapa és una estructura de pilars oberta per tots els costats i que protegeix la persona o persones que hi ha dins del sol amb un sostre. Per definició, a partir del segle XX, les mándapas, com a estructures temporals, es construeixen a l'interior d'una casa o un edifici i serveixen de plataforma de recitació durant les cerimònies de record dels difunts.
Construït pel rei Nissanka Malla (1187-1196) i que porta el seu nom, es troba prop de l'entrada occidental de la Dalada Maluva, la zona que conté els monuments més antics i sagrats de la ciutat. Una inscripció de pedra propera l'identifica com l'edifici utilitzat per Nissanka Malla per escoltar el pirith (cant de les escriptures budistes).
L'estructura és una plataforma elevada de pedra amb diverses columnes de pedra, envoltada per un mur baix de pedra. Aquestes columnes de pedra són l'element únic del Nissanka Latha Mandapaya, ja que estan tallades d'una manera que no es troba enlloc més del país. Les vuit columnes de granit estan disposades en dues fileres, amb quatre columnes a cada filera. Presumiblement utilitzat per suportar un sostre, cadascun d'ells fa aproximadament 2,54 m d'alçada. En cadascuna d'aquestes columnes, la corona està tallada en forma de brot de lotus en flor. La resta de la columna està elaboradament tallada per assemblar-se a la tija de la flor. A diferència de les columnes de pedra que es veuen habitualment en l'arquitectura d'aquesta època, aquestes no són rectes, sinó que són corbes en tres llocs. Segons l'arqueòleg Senarath Paranavithana, les columnes de pedra del Nissanka Latha Mandapaya són els millors exemples d'aquesta característica de l'antiga arquitectura de Sri Lanka.
Al centre de la plataforma, flanquejada per les columnes de pedra, hi ha una petita stupa. Aquesta també està feta de pedra, però la part superior ha estat destruïda. La seva base està decorada amb un disseny gravat. La plataforma està envoltada per una barana de pedra. S'accedeix a l'estructura a través d'una única porta de pedra. En contrast amb les elaborades columnes de pedra tallada, aquestes portes tenen un acabat senzill i sense decoració.

## Referències

* ↑ Prematilleke, P. L.. Polonnaruwa - The Silver Capital of Sri Lanka. Colombo: Central Cultural Fund, Ministry of Cultural Affairs, 2004, p. 10–11. ISBN 955-613-111-6.
* 1 2 3 Amarasinghe, Malinga. පොළොන්නරුවේ නටබුන් (The Ruins of Polonnaruwa) (en sinhala). S. Godage & Brothers, 1998, p. 59–61. ISBN 955-20-3051-X.
* ↑ Coomaraswamy, Ananda K. History of Indian and Indonesian Art. Kessinger Publishing, 2003, p. 165. ISBN 0-7661-5801-2.
* ↑ Isenberg, Joan P. Major Trends and Issues in Early Childhood Education. Teachers College Press, 2003, p. 75. ISBN 0-8077-4350-X.
# Adrian Simion

Adrian Simion (Bucarest, 2 d'agost de 1961) és un jugador d'handbol romanès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1970.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la competició d'handbol. Hi va jugar un partit, com a porter.
A nivell de clubs jugà com a defensa al Steaua București, amb qui va guanyar vuit edicions de la lliga romanesa d'handbol i la Copa d'Europa d'Handbol de 1989.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Adrian Simion». [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «Adrian Simion - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 25 desembre 2023].
# Boris Jarak

Boris Jarak (nascut el 19 d'abril de 1963 a Dubrovnik), és un exjugador d'handbol iugoslau, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988
El 1988 va formar part de la selecció de Iugoslàvia que va guanyar la medalla de bronze a les Olimpíades de Seul. Hi va jugar dos partits.
El 1995 va formar part de la selecció de Croàcia que va guanyar la medalla d'argent al Campionat del món celebrat a Islàndia.

## Enllaços externs

* Fitxa a databaseolympics.com
# Božidar Jović

Božidar Jović (nascut el 13 de febrer de 1972), és un exjugador d'handbol croat, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996. El 1996, formà part de la selecció croata que va guanyar la medalla d'or a les olimpíades d'Atlanta.

## Referències

* ↑ «Fitxa: Božidar Jović». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 17 gener 2009]. (anglès)
# Bruno Gudelj

Bruno Gudelj (nascut el 8 de maig de 1966), és un exjugador d'handbol croat, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996.
El 1996, formà part de la selecció croata que va guanyar la medalla d'or a les olimpíades d'Atlanta.

## Referències

* ↑ «Fitxa: Bruno Gudelj». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2015-10-02. [Consulta: 17 gener 2009].
# Cristian Malmagro Viaña

Cristian Malmagro Viaña (nascut l'11 de març de 1983 a Granollers, Catalunya) és un jugador d'handbol de la Lliga ASOBAL.
Jugador esquerrà amb marcat caràcter individual, destaca per la seva tècnica en l'aspecte ofensiu del joc. Malmagro estava predestinat a destacar en aquest esport i en el seu club, perquè l'handbol corre per les seves venes. El seu avi, Alexandre Viaña, va ser un pivot internacional del Granollers a principis dels seixanta, i el seu oncle, Alex Viaña, un dels centrals de l'equip dels noranta i posteriorment ajudant de l'entrenador Manuel Montoya.
El tècnic bosnià Seado Hasanefendic el va fer debutar a la Lliga ASOBAL amb 17 anys. A poc a poc ha anat abandonant el lloc d'extrem pel lateral. Amb 1,91 metres i una gran tècnica s'ha erigit en el millor golejador no estranger de la Lliga i el màxim realitzador des dels set metres, una especialitat que cultiva des de jove però que va depurar al costat de Patrik Čavar.
El 2007 va finalitzar el seu contracte amb el BM Granollers i va fitxar pel Portland San Antonio. Per passar unes quantes temporades a l'equip navarrès a l'estiu del 2010, s'ha confirmat el seu traspàs a l'equip danès de AG Kopenhagen per a tres campanyes.

## Trajectòria

* 1999-00 BM Granollers B
* 2000-07 BM Granollers
* 2007-10 Portland San Antonio
* 2010-2012 AG København
* 2012-2013 Montpellier Handball
* 2013-2014 al Ain
* 2014-2015 CSM Baia Mare
* 07-12/2015 Naturhouse La Rioja
* 07-12/2022 Sant Martí Adrianenc

## Referències

* ↑ «Cristian Malmagro Viaña». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 març 2019].
# Ferran Solé Sala

Ferran Solé Sala (Sant Quirze del Vallès, 25 d'agost de 1992) és un jugador d'handbol català, que ocupa la posició d'extrem dret.
Format a l'Handbol Sant Quirze, posteriorment es va incorporar a les categories inferiors del BM Granollers. Va debutar amb al primer equip la temporada 2010-11 de la ma de Manolo Cadenas. El 2016 va marxar al Fenix Toulose francès i l'estiu del 2019 va fitxar pel poderós Paris Saint-Germain, incorporació que no es va produir a l'equip parisenc fins a la temporada següent.
Amb la selecció espanyola absoluta va debutar el novembre de 2016. Ha guanyat dos medalles d'or (2018, 2020) als Campionats d'Europa i una medalla de bronze al Campionat del món de 2021.

## Referències

* ↑ Cuberes i Martí, Lluís «Les arrels bagenques del millor extrem dret del darrer mundial d'handbol». regio7.cat, 13-08-2019 [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «El Fènix Toulouse anuncia el fitxatge de Ferran Solé». cathandbol.cat, 19-05-2016 [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ Cuberes, Lluís «EL PSG Handball fitxa Ferran Solé per dominar a Europa». regio7.cat/, 13-08-2019 [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ Coll, Laia «Ferran Solé: l’home gol». rac1.cat, 25-01-2019 [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «Solé, entre els escollits». lesportiudecatalunya.cat, 02-02-2021 [Consulta: 11 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina de Ferran Solé a eurohandball.com
# Jaume Fort Mauri

Jaume Fort Mauri (Cardedeu, 25 de juliol de 1966) és un exjugador d'handbol català, que jugava com a porter.
Va participar, als 22 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on va finalitzar novè en la competició olímpica masculina. Posteriorment participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar un diploma olímpic en finalitzar cinquè, i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on aconseguí guanyar la medalla de bronze.
Al llarg de la seva carrera ha jugat 180 partits amb la selecció espanyola d'handbol com a porter i ha guanyat la medalla de plata en els Campionat d'Europa d'handbol masculí.
Jaume Fort, sota les sigles de Convergència i Unió, ha ocupat diverses regidories a l'ajuntament de Cardedeu des de 2007, i a més de Regidor d'Esports, ha estat Primer Tinent d'Alcalde a la seva localitat entre 2010 i 2012.

## Palmarès

* 1 Copa espanyola d'handbol masculina: 1991-92
* 3 Copa ASOBAL: 1996-97, 1997-98, 2004-05
* 1 Supercopa d'Espanya d'handbol masculina: 2003-04

## Palmarès individual

* Medalla de plata al Mèrit Esportiu.

## Referències

* ↑ «Jaume Fort renuncia a l'acta de regidor per motius laborals». Ajuntament de Cardedeu, 16-02-2012. [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ «Jaume Fort abandona el govern de Cardedeu per motius laborals». Nació Digital, 15-02-2012. [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ «Real Orden del Mérito Deportivo 2007». Consejo Superior de Deportes, 2007. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2015. [Consulta: 2 gener 2016].
# Kang Jae-Won

Kang Jae-Won (nascut el 30 de novembre de 1965 a Corea del Sud) és un exjugador d'handbol sud-coreà, i actual entrenador de la selecció nacional sud-coreana femenina d'handbol. Va ser elegit Jugador de l'any de 1989 per l'IHF.
A l'Olimpíada de 1988 hi va guanyar la medalla d'argent amb la selecció de Corea del Sud.

## Referències

* ↑ «Entrenador d'handbol que combina els estils asiàtic i europeu». China Daily, 22-02-2008. [Consulta: 30 juny 2008].
* ↑ «Exjugadors d'handbol». [Consulta: 26 gener 2008].
* ↑ «fitxa de Jae-Won Kang» (en anglès). databaseOlympics.com. [Consulta: 26 gener 2008].
# Larissa Kàrlova

Larissa Kàrlova (Kíiv, 7 d'agost de 1958) és una jugadora d'handbol ucraïnesa, ja retirada, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 7 d'agost de 1958 a la ciutat de Kíiv, població que aquells moments formava part de la República Socialista Soviètica d'Ucraïna (Unió Soviètica) i que avui en dia és la capital d'Ucraïna.

## Carrera esportiva

Va participar, als 17 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la competició olímpica femenina d'handbol, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica). Absent dels Jocs Olímpics d'estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units) a conseqüència del boicot polític organitzat pel seu país, va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món, de plata el 1978 i d'or el 1982 i 1986.
A nivell de clubs jugà a l'Spartak de Kíev, amb qui guanyà la lliga soviètica entre 1975 i 1987, la Copa soviètica de 1977 i la Copa d'Europa de 1977, 1979, 1981, 1985, 1986 i 1987.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Larisa Karlova». [Consulta: 25 desembre 2023].
* 1 2 «КАРЛОВА Лариса Александровна | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 25 desembre 2023].
# Lim Jin-Suk

Lim Jin-Suk (nascut el 16 de maig de 1968), és un exjugador d'handbol sud-coreà, que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992.
A l'Olimpíada de 1988 hi va guanyar la medalla d'argent amb la selecció de Corea del Sud. Hi va jugar tots sis partits.
Quatre anys més tard, va acabar sisè amb l'equip de Corea del Sud a l'Olimpíada de 1992. Hi va jugar tots sis partits novament, i va marcar-hi 13 gols.

## Enllaços externs

* «Fitxa de Lim Jin-Suk» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 2 octubre 2012].