OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vassil Spàssov

Vassil Spàssov (en búlgar: Васил Спасов; nascut a Varna el 17 de febrer de 1971) és un jugador d'escacs búlgar que té el títol de Gran Mestre.
A la llista d'Elo de la FIDE de desembre hi tenia un Elo de 2555 punts, cosa que en feia el jugador número 7 (en actiu) de Bulgària. El seu màxim Elo va ser de 2621 punts, a la llista de setembre de 2010 (posició 159 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Spàssov va guanyar el campionat del món juvenil de 1989. Spàssov ha guanyat a més cinc cops el Campionat de Bulgària, els anys 1990, 1997, 2000, 2003 i 2008. El 2010 fou segon al 32è Campionat obert de Bulgària, a Plòvdiv (empatat al primer lloc amb 7,5 punts amb Atanas Kolev i Julian Radulski). El 2013 fou quart al campionat de Bulgària en un torneig disputat l'abril a Bankia (el campió fou Kiril Gueorguiev).

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Vassil Spàssov» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 octubre 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Bulgària"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 29 desembre 2014].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Vassil Spàssov «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-10-25. [Consulta: 25 octubre 2014].
* ↑ Weeks, Mark. «World Junior Chess Champions» (en anglès). mark-weeks.com. [Consulta: 23 octubre 2014].
* ↑ «Historial del Campionat d'escacs de Bulgària» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 25 octubre 2014].
* ↑ «Atanas Kolev Wins Bulgarian Open Chess Championship» (en anglès). chessdom.com, 06-02-2010. Arxivat de l'original el 2014-10-25. [Consulta: 25 octubre 2014].
* ↑ «Kiril Georgiev is 2013 Bulgarian Champion» (en anglès). chessdom.com, 26-04-2013. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Tornike Sanikidze

Tornike Sanikidze (nascut l'1 de gener de 1989) és un jugador d'escacs georgià, que té el títol de Gran Mestre des de 2008.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2464 punts, cosa que en feia el jugador número 19 (en actiu) de Geòrgia. El seu màxim Elo va ser de 2616 punts, a la llista del maig de 2012 (posició 184 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 2005 empatà al segon lloc a Tbilissi. El 2006 obtingué el mateix resultat a İzmir, i també a Istanbul. El 2008 guanyà a İzmir. El 2009 es proclamà campió de Geòrgia, i empatà al primer lloc a Dresden.
El 2010, va empatar als llocs 1r–8è amb Viorel Iordăchescu, Hrant Melkumian, Eduardo Iturrizaga, Qadir Huseynov, David Arutinian, Aleksei Aleksàndrov i Serguei Vólkov al 12è Obert de Dubai.
El 2012 empatà als llocs 1r-5è amb Pendyala Harikrishna, Parimarjan Negi, Tigran Gharamian i Martyn Kravtsiv a l'Obert d'escacs de Cappelle-la-Grande.
El gener de 2014 guanyà el II torneig obert Gurgaon International a l'Índia.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Tornike Sanikidze» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 juliol 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Geòrgia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Tornike Sanikidze «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 juliol 2015].
* ↑ «Tournament report July 2010: 12th Dubai Open 2010». FIDE. [Consulta: 27 juliol 2015].
* ↑ Ramirez, Alejandro. «Harikrishna tops 74 GMs in Cappelle-La-Grande» (en anglès). ChessBase.com, 12-03-2012. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ «Tornike Sanikidze wins Gurgaon International» (en anglès). Chessdom, 08-01-2014. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Kiril Alekséienko

Kiril Alekséievitx Alekséienko (en rus: Кири́лл Алексе́евич Алексе́енко; nascut el 22 de juny de 1997 a Sant Petersburg) és un jugador d'escacs rus que té el títol de Gran Mestre des del 2015.
A la llista d'Elo de la FIDE del juny de 2023, hi tenia un Elo de 2699 punts, cosa que en feia el jugador número 11 (en actiu) de Rússia, i el número 54 del rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2715 punts, a la llista del novembre de 2019.

## Resultats destacats en competició

El 2011 fou campió del món de la joventut sub-12 i el 2013 campió d'Europa de la joventut sub-16.
El juliol de 2015 fou convincentment campió del Memorial Polugaievski amb 8 punts de 9, un punt per sobre dels segons classificats Vladímir Dobrov i Aleksei Mokxànov. L'octubre de 2015 fou campió del Memorial Txigorin amb 7½ punts de 9, amb els mateixos punts que Sandipan Chanda i Dmitri Kókarev però amb millor desempat. Entre els dies 25 d'octubre i el 5 de novembre, fou subcampió del Campionat del món de la joventut que va tenir lloc a Porto Carras (Grècia) amb el resultat de 8½ punts d'11 a la categoria Sub18.
L'octubre de 2019 fou tercer al fort Gran Torneig Suís de la FIDE de 2019 a l'Illa de Man (el campió fou Wang Hao). Entre els jugadors que van compartir el tercer lloc, Alekséienko tenia el millor desempat, i es va fer mereixedor d'una invitació pel Torneig de Candidats, en tant que fou el jugador amb més puntuació rere Wang Hao que no estava ja classificat, perquè Fabiano Caruana, segon, tenia un lloc assegurat al Candidats com a finalista del Campionat del Món de 2018.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Kiril Alekséienko» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ «Evolució Elo de Kiril Alekséienko» (en anglès). FIDE consulta= 23 de gener de 2020.
* ↑ «GM Kirill Alekseenko convincing in Polugaevsky Memorial 2015». chessdom.com. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2015. [Consulta: 12 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «GM Kirill Alekseenko wins Mikhail Chigorin Memorial 2015». Arxivat de l'original el 22 de febrer 2016. [Consulta: 12 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «World Youth Ch 2015 - Open under 18». chess-results.com. [Consulta: 5 novembre 2015].
* ↑ «Resultats del Torneig Grand Swiss 2019». chess-results.com. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ Martín Bellón, Federico «La importancia de ser una roca». Diari ABC, 21-10-2019 [Consulta: 26 gener 2020].
# Luis Alberto Rojas Keim

Luis Alberto Rojas Keim (nascut el 30 de març de 1975), és un jugador d'escacs xilè que té el títol de Mestre Internacional des de 1998.
Rojas ha guanyat tres cops el Campionat d'escacs de Xile, els anys 1995, 2002 i 2004. El 2008 va ser tercer a la I edició de l'Obert Internacional d'Escacs Ciutat de Mollet del Vallès, rere Jorge A. González Rodríguez i Cristhian Cruz Sánchez. El 2010, va guanyar el 7è Obert internacional d'escacs d'Alella amb 7.5/9 punts. Ha estat dues vegades subcampió a l'Obert Internacional Ciutat de Sabadell (2008, 2009). També fou subcampió a l'Obert Internacional Actiu de Santa Coloma de Queralt (2010) i al Campionat de Catalunya de ràpides (2012). Ha participat representant Xile en tres Olimpíades d'escacs, els anys 1996 a Erevan, 2004 a Calvià i 2006 a Torí.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Luis Rojas». Federació d'Escacs de Xile. Arxivat de l'original el 2016-04-21. [Consulta: 16 juliol 2019].
* 1 2 «Nota biogràfica de Luis Alberto Rojas Keim» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 10 abril 2016].
* 1 2 «Luis Alberto Rojas Keim». Enciclopèdia Catalana. GEC. [Consulta: 16 juliol 2019].
* ↑ «Historial de campions d'escacs de Xile». Web de la Federació d'Escacs de Xile. Arxivat de l'original el 2017-06-22. [Consulta: 10 abril 2016].
* ↑ «I Torneig Obert Int. Ciutat de Mollet del Vallès Memorial Ezequiel Martín Pérez». chess-results.com. [Consulta: 9 abril 2016].
* ↑ Olimpíades d'escacs

## Enllaços externs

* Luis Alberto Rojas Keim a Chess-db.com (anglès)
# Axel Rombaldoni

Axel Rombaldoni (23 de març de 1990) és un jugador d'escacs italià que té el títol de Gran Mestre des de 2013.
Tot i que no està en actiu des de l'octubre de 2016, a la llista d'Elo de la FIDE de l'abril de 2020, hi tenia un Elo de 2551 punts, cosa que en feia el jugador número 4 d'Itàlia. El seu màxim Elo va ser de 2553 punts, a la llista de gener de 2016 (posició 426 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Fou vencedor del Campionat d'Itàlia Sub10, sub12 (dues vegades), sub14 (dues vegades) i sub16 (dues vegades). Obtingué la tercera norma de Gran Mestre a l'Obert Capo D'Orso del 2013 on que va guanyar amb 7½ punts 9. El setembre del 2013 va guanyar el Memorial Kesarovski-Stanchev jugat a Bulgària amb 7½ punts 9.
El desembre de 2014 fou campió d'Itàlia (a Boscotrecase) amb 8 punts d'11, mig punt per davant de Danyyil Dvirnyy.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Axel Rombaldoni» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Itàlia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Axel Rombaldoni «benoni.de». Arxivat de l'original el 2016-10-18. [Consulta: 1r gener 2016]. (alemany)
* ↑ «GM Axel Rombaldoni is new Italian Chess Champion». chessdom.com. [Consulta: 1r gener 2016]. (anglès)
# Yudania Hernández Estévez

Yudania Hernández Estévez (L'Havana, Cuba, 13 de setembre de 1973) és una jugadora d'escacs cubanoespanyola, que té el títol de Mestre Internacional Femení des de 1995. El 2014 la FIDE li va atorgar el títol de FIDE Trainer, el segon màxim títol d'entrenador internacional.
Actualment viu a Ponteareas, Pontevedra, i està casada amb el GM Zenón Franco.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2183 punts, cosa que en feia la jugadora número 646 (en actiu) d'Espanya. El seu màxim Elo va ser de 2332 punts, a la llista d'octubre de 2000.

## Resultats destacats en competició

Va guanyar el campionat de Cuba juvenil femení els anys 1992 i 1993, i es proclamà campiona de Cuba femenina de Cuba el 1994.
Fou dues vegades campiona d'Espanya femenina, els anys 2001 i 2011, i va subcampiona en dues ocasions, els anys 1998 i 2002.
Va participar representant Cuba en les Olimpíades d'escacs en una ocasió i representant a Espanya en vuit ocasions els anys 1994, 1998, 2000, 2002, 2004, 2006, 2012 i 2014 i al Campionat d'Europa d'escacs per equips en cinc ocasions, el 1999, 2001, 2005, 2007 i 2011.
El 2015 es va convertir en la campiona femenina d'escacs ràpids d'Espanya a l'ésser la primera dona (lloc 23) en la classificació final del Campionat d'Espanya d'Escacs Ràpids.
El 2018 fou tercera al Campionat d'Espanya femení a Linares (la campiona fou Sabrina Vega).

## Referències

* 1 2 3 4 García, Leontxo «Yudania Hernández es la nueva campeona de España» (en castellà). El País, 18-07-2001 [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ «Nota biogràfica de Yudania Hernández Estévez» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ «Llista de FIDE Trainers» (en anglès). Fide.com. [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ Garrido, Jesús «La pieza reina del ajedrez gallego». La Región, 10-10-2017.
* 1 2 «La reina del ajedrez es ponteareana». La Voz de Galícia, 24-08-2011 [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ «Nota biogràfica de Yudania Hernández». tabladeflandes.com. [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes femenines per federació: Espanya"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Fitxa i màxim Elo d'Yudania Hernández Estévez «chess-db.com» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-07-12. [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ «Historial oficial dels Campionats d'Espanya d'escacs» (en castellà). Federació Espanyola d'escacs. [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ Olimpíadas de ajedrez
* ↑ Campeonato de Europa de ajedrez por equipos
* ↑ https://info64.org/cto-de-espana-de-ajedrez-rapido-2015/standings
* ↑ «Sabrina Vega recupera la Corona de Campeona de España» (en castellà). tabladeflandes.com, 8-2017 [Consulta: 17 juny 2019].

## Enllaços externs

* Yudania Hernández Estévez a Chess-db.com (anglès)
# Casa Solterra

La Casa Solterra és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici es desenvolupa en tres nivells i s'estructura a l'entorn d'un pati interior que conté en un lateral l'escalinata que dona accés a la planta noble. L'interior s'organitza en tres crugies paral·leles, amb parets de càrrega i sostres coberts amb volta, i també presenta alguns cossos afegits. Al pati interior, a nivell de la primera planta, hi ha un pas elevat que travessa aquell espai. És construït amb peces metàl·liques i tancament de vidre.

## Història

L'edifici va sobresortir pel seu prestigi i sumptuositat. Fou dels comtes de Solterra i serví d'estatge dels Reis Catòlics l'any 1493. També havia estat propietat dels Sa Riera i de Gurb. Es troba a la banda de llevant del carrer, que originàriament era ocupada per cavallers que hi anaven traslladant des del carrer de la Força, o des dels seus castells situats als pobles de la comarca. Inicialment el carrer era anomenat «dels cavallers». En canvi, per la banda de ponent inicialment havia donat cabuda bàsicament a mercaders i ferrers.
L'edifici fou rehabilitat fa pocs anys per donar cabuda als Serveis Territorials del Departament de Cultura. Degut a la divisió de la propietat de l'edifici, fou necessari construir un pas metàl·lic que travessa el pati interior per comunicar les sales de la crugia que afronta amb el carrer Ciutadans i la resta de la planta. L'adaptació de l'edifici per als Serveis Territorials de Cultura fou realitzada per l'arquitecte Jordi Casadevall.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Solterra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Francisco Nicolás Veza Fragoso

Francisco Nicolás Veza Fragoso, més conegut com a Paqui (Alacant, 6 de desembre de 1972) és un futbolista valencià, ja retirat, que jugava com a migcampista.

## Trajectòria

Comença a destacar a les files del FC Barcelona B a finals de la dècada dels 80. La temporada lliga 90/91 és enviat al CD Tenerife. Eixe any només apareix en vuit partits, però la seua aportació va de menys a més. La temporada 91/92 hi juga 15 partits i a la següent ja són 24. Acaba la seua etapa a l'illa sent titular.
L'estiu de 1995 fitxa pel Reial Saragossa, on només hi estarà la 95/96 amb unes xifres de caràcter mitjà. A l'any següent recala a l'Hèrcules CF, jugant si fa no fa el mateix nombre de minuts, al voltant dels 20 partits.
Per començar la temporada 97/98 retorna a les Canàries, però en aquest cas a la UD Las Palmas, que estava a la Segona Divisió. Al club insular ja torna a la titularitat, tant en els tres anys que hi roman a la categoria d'argent com els següents dos a la primera divisió.
Després d'una roïna experiència al CA Osasuna, on només hi juga cinc partits, retorna a la UD Las Palmas per disputar deu partits abans de penjar les botes el 2004.

### Clubs

* 89/90 FC Barcelona B
* 90/95 Tenerife (1a) 147/0
* 95/96 Real Zaragoza (1a) 26/0
* 96/97 Hèrcules (1a) 21/0
* 97/00 Las Palmas (2a) 101/4
* 00/02 Las Palmas (1a) 69/2
* 02/03 Osasuna (1a) 5/0
* 03/04 Las Palmas (2a) 10/0

## Palmarès

Va ser medalla d'or als Jocs Olímpics de Barcelona 1992 amb la selecció espanyola.

## Anecdotari

* Dues penyes futbolístiques, una a Las Palmas i l'altra a Pamplona, porten el seu nom.
* Va aparèixer al curtmetratge Ante todo... respeto, de Luis Alberto Serrano.
* A Alacant se li va retre en homenatge la Glorieta Deportista Paqui Veza.

## Referències

* Fitxa de Paqui
# Iaia Angeleta

Àngela Coromina Roca, coneguda com la Iaia Angeleta (Molí de Galobardes, 14 de febrer de 1931) i afectuosament com a Angeleta Coromina Roca, és una àvia instagramer catalana.
Nascuda l'any 1931 al Molí de Galobardes de Prats de Lluçanès, va viure-hi fins que es va casar a vint anys. Després, es va traslladar a Llofrens, una caseta de Santa Maria de Merlès (Berguedà), i posteriorment a una de les masoveries del Grau, a Lluçà. Finalment, en deixar l'ofici de la pagesia, ella i el seu marit van decidir traslladar-se a Roda de Ter, on Coromina es va dedicar a treballar a la fàbrica tèxtil Tecla Sala fins que es va jubilar; és on viuen actualment. A noranta-dos anys, el 29 d'abril de 2023, el seu net Jordi va proposar-li obrir un compte a Instagram amb el nom de “Iaia Angeleta” (@iaiaangeleta) per a donar visibilitat i reconeixement a la gent gran. En menys d'un any, Coromina va aconseguir-hi cent mil seguidors.

## Referències

* ↑ Baraza Curtichs, Pol «L'Angeleta, l'àvia de 92 anys que triomfa a Instagram. Angeleta Corominas té prop de quaranta-un mil seguidors. El perfil el va crear el nét, en Jordi, amb l'objectiu d'homenatjar-la no solament a ella, sinó tota una generació». VilaWeb, 20-10-2023 [Consulta: 21 octubre 2023].
* ↑ Reixach, Roser «La iaia Angeleta, una instagramera que triomfa als 92 anys (i 20.000 seguidors). En cinc mesos Angeleta Corominas ja ha aconseguit 20.000 seguidors al seu compte d'Instagram». El 9 Nou, 03-10-2023 [Consulta: 21 octubre 2023].
* ↑ Gombau, Ariadna. «L'Angeleta, la iaia instagramera del Lluçanès que té 93 anys i més de 100.000 seguidors» (en castellà), 20-03-2024. [Consulta: 23 setembre 2024].
# Gerardo Torrado Díez De Bonilla

Gerardo Torrado (Ciutat de Mèxic, 30 d'abril de 1979) és un exfutbolista mexicà, que ocupava la posició de defensa.
Després de despuntar a l'UNAM Pumas, l'any 2000 dona el salt a la competició espanyol, on juga cinc anys en diferents equips, tant a Primera com a Segona Divisió. El 2005 retorna al seu país per convertir-se en un dels jugadors més importants del Cruz Azul. Amb aquest club ha estat finalista en dues ocasions, però no ha arribat a imposar-se al campionat mexicà.

## Selecció mexicana

Torrado és un dels futbolistes més destacats de la selecció de Mèxic durant la primera dècada del segle xxi, sobrepassant la xifra del centenar de partits.
Amb la seua selecció ha participat en els Mundials de 2002 i 2006; a les edicions de la Copa Amèrica de 1999, 2001, 2004 i 2007; i a les de la Copa d'Or de la Concacaf de 2000, 2003, 2007 i 2009 (guanyant la de 2003 i 2009). També ha guanyat la Copa Confederacions de 1999 i va participar en la del 2005.

## Referències

* ↑ «Mexico legend Gerardo Torrado retires from professional football». ESPN FC, 29-10-2017. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ «Gerardo Torrado signs with NASL's Indy Eleven». Goal.com, 08-06-2016.
* ↑ «Toluca 1-1 Cruz Azul (CONCACAF Champions League final 2013/14)». FIFA, 24-04-2014 [Consulta: 1r gener 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-01-02. [Consulta: 1r gener 2018].
Gerardo Torrado amb la selecció mexicana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de futbol 2002
1 Pérez •
2 Gabriel •
3 García •
4 Márquez •
5 Vidrio •
6 Torrado •
7 Morales •
8 García Aspe •
9 Borgetti •
10 Blanco •
11 Luna •
12 Sánchez •
13 Mercado •
14 Villa •
15 Hernández •
16 Carmona •
17 Palencia •
18 J. Rodríguez •
19 Caballero •
20 Brown •
21 Arellano •
22 A. Rodríguez •
23 Campos •
Seleccionador: Aguirre
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de futbol 2006
1 Sánchez •
2 Suárez •
3 Salcido •
4 Márquez •
5 Osorio •
6 Torrado •
7 Sinha •
8 Pardo •
9 Borgetti •
10 Franco •
11 Morales •
12 Corona •
13 Ochoa •
14 Pineda •
15 Castro •
16 Méndez •
17 Fonseca •
18 Guardado •
19 Bravo •
20 García •
21 Arellano •
22 Rodríguez •
23 Pérez •
Seleccionador: La Volpe
Selecció de futbol de Mèxic – Copa del Món de Futbol 2010
1 Pérez •
2 Rodríguez •
3 Salcido •
4 Márquez •
5 Osorio •
6 Torrado •
7 Barrera •
8 Castro •
9 Franco •
10 Blanco •
11 Vela •
12 Aguilar •
13 Ochoa •
14 Hernández •
15 Moreno •
16 Juárez •
17 dos Santos •
18 Guardado •
19 Magallón •
20 Torres •
21 Bautista •
22 Medina •
23 Michel •
Entrenador: Aguirre
Selecció de futbol de Mèxic – Copa d'Or de la CONCACAF de 2011
1 Ochoa •
2 Rodríguez •
3 Salcido •
4 Márquez •
5 Osorio •
6 Torrado •
7 Barrera •
8 Castro •
9 de Nigris •
10 Giovani •
11 Reyna •
12 Talavera •
13 Zavala •
14 J. Hernández •
15 Moreno •
16 Juárez •
17 Sinha •
18 Guardado •
19 Dueñas •
20 Torres Nilo •
21 Bermúdez •
22 E. Hernández •
23 Orozco •
Seleccionar: de la Torre :
# Elisabet Delgado Cazorla

Elisabet Delgado Cazorla (Sabadell, Vallès Occidental, 16 de juny de 1975) és una taekwondista catalana.
Nascuda a Sabadell, en el si d'una família afeccionada a l'esport, de ben petita ja va seguir els passos del seu germà i es va iniciar en el taekwondo. Formada al Club Su-Ba-Lee, amb quinze anys esdevingué la taekwondista més jove que guanyà el Campionat del Món a Atenes el 1991, i també a la 5a Copa del Món a Zagreb, a Croàcia, aquell mateix any, dins de la categoria de pes minimosca. En la seva participació als Jocs Olímpics de Barcelona de 1992 assolí la medalla d'or. També fou tres vegades subcampiona del món els anys 1993, 1996 i 1997, i aconseguí una medalla de bronze el 1997. Guanyà també la medalla de plata a la Copa del Món l'any 1999, i es proclamà dues vegades campiona d'Europa sènior els anys 1992 i 1994, i una en categoria júnior el 1992. També assolí la medalla de bronze a la Copa d'Europa del 1997. Es proclamà vuit vegades campiona estatal sènior entre els anys 1992 i 1995,i entre el 1997 i el 2000, i un cop campiona júnior el 1991. Integrà la selecció espanyola el 1991.
L'any 2017 va participar, al costat dels també sabadellencs olímpics Josep Molins i Montes i Josep Picó, en un acte d'homenatge i record a la seva ciutat nadal, Sabadell, com a subseu olímpica en els Jocs Olímpics del 1992 que es van celebrar a Barcelona. Ha estat nomenada esportista català de l'any el 1997 i guardonada quatre vegades com a millor esportista de Sabadell, els anys 1991, 1992, 1994 i 1997.

## Palmarès

* 1 medalla d'or als Campionats del Món de Taekwondo: 1991
* 3 medalles d'argent als Campionats del Món de Taekwondo: 1993, 1996, 1997
* 1 medalla de bronze als Campionats del Món de Taekwondo: 1997
* 2 medalles d'or als Campionats d'Europa de Taekwondo: 1992, 1994
* 8 Campionats d'Espanya de taekwondo: 1992, 1993. 1994. 1995, 1997, 1998, 1999, 2000

## Referències

* 1 2 3 4 «Elisabet Delgado Cazorla». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Elisabet Delgado Cazorla, millor esportista de Sabadell dels anys 1991-92-94-97». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Éxito en taekwondo». El País, 22-05-1991 [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ Capellà, Isabel «Elisabeth Delgado, campeona del mundo a sus 17 años, la mejor baza del taekwondo». Diari ABC, 21-07-1992, pàg. 58 [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Juegos Olímpicos. Resultados. Taekwondo». La Vanguardia (Hemeroteca), 15-08-1992, pàg. 18 [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ Pujadas, Aleix «Tres olímpics sabadellencs recorden els Jocs del 92». iSabadell, 25-07-2017 [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Premiats 1997». UFEC. Arxivat de l'original el 15 d’agost 2021. [Consulta: 15 agost 2021].
# Nicolás García Hemme

Nicolás García Hemme (Las Palmas de Gran Canària, Espanya 1988) és un taekwondista espanyol, guanyador d'una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer el 20 de juny de 1988 a la ciutat de Las Palmas de Gran Canària, població situada a l'Illa de Gran Canària (Illes Canàries).

## Carrera esportiva

Va participar, als 24 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la final olímpica de pes mitjà, en ser derrotat per l'argentí Sebastián Crismanich.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat una medalla de plata en el Campionat del Món de taekwondo i dues medalles en el Campionat d'Europa de la mateixa disciplina.