OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Russell van Horn

William Russell van Horn (Pennsilvània, 30 de juliol de 1885 - Wickenburg, Arizona, 11 de març de 1970) va ser un boxejador estatunidenc de primers del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de plata en la prova de pes lleuger. Inicialment Van Horn quedà en tercera posició després de perdre en semifinals contra Harry Spanjer i guanyar en la lluita per la tercera posició a Peter Sturholdt, però el novembre de 1905 els jutges desqualificaren a Jack Egan, inicialment vencedor de la medalla de plata en el pes lleuger i de bronze en el pes wèlter, en descobrir-se que el seu nom real era Frank Joseph Floyd. Les normes de l'AAU deien que això era il·legal. Amb aquesta decisió Sturholdt passà a guanyar la medalla de plata.

## Referències

* ↑ «4 novembre 1905 Egan disqualified». Arxivat de l'original el 24 de febrer 2020. [Consulta: 5 d’octubre 2015].
* ↑ «Russell Van Horn Olympic Results» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 5 octubre 2015].
# Zlatko Šimenc

Zlatko Šimenc (Zagreb, 29 de novembre de 1938) és un waterpolista i jugador d'handbol croat, ja retirat, que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on fou quart en la competició del waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa de waterpolo, de plata el 1958 i de bronze el 1962 i 1966. Als Jocs del Mediterrani guanyà dues medalles, d'or el 1959 i de plata el 1963. A les Universíades de 1959 guanyà una medalla d'or. De 1957 a 1967, va jugar 101 partits amb la selecció iugoslava.
A nivell de clubs jugà al Mladost entre va 1956 i 1976. Va guanyar la lliga iugoslava en quatre ocasions, el 1962, 1967, 1969 i 1971, i quatre edicions de la Copes d'Europa de Waterpolo, el 1968, 1969, 1970 i 1972.
Des de 1971, i fins a la seva retirada, el 1976, fou jugador i entrenador del Mladost, guanyant la Recopa d'Europa i la Supercopa d'Europa de 1976.
Com a jugador d'handbol arribà a jugar 24 partits amb la selecció nacional de Iugoslàvia.
Paral·lelament va exercir com a oficial esportiu a les federacions de waterpolo iugoslava (1980-82) i croata (1992-96) i va ser membre del Comitè Olímpic de Croàcia (1991-95).

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Zlatko Šimenc». [Consulta: 8 desembre 2023].
* 1 2 3 4 Gizdić, Jurica. Hrvatska Olimpijska odličja. Zlatko Šimenc (en croat), 2013, p. 214. ISBN 978-953-297-425-6 [Consulta: 7 desembre 2023].
# Pertti Ukkola

Pertti Ukkola (Sodankylä, 10 d'agost de 1950) és un ex-lluitador finlandès, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
Durant la seva carrera esportiva va disputar tres edicions dels Jocs Olímpics. El 1972 i 1980 sense sort, mentre el 1976, a Mont-real, guanyà la medalla d'or en la prova del pes gall del programa de lluita grecoromana. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i dues de bronze al Campionat del món de lluita, una d'or al Campionat d'Europa de lluita, quatre campionats nòrdics i nou de Finlàndia.

## Referències

* 1 2 «Pertti Ukkola Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de setembre 2011. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Platja de Ribes Roges

La platja de Ribes Roges és una platja urbana situada al municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf). Limita per llevant amb el Port de Vilanova i la Geltrú, que la separa de la platja de Sant Cristòfol, i per ponent amb una escullera paral·lela a la platja (construïda el 1984), que la separa de la platja d'Adarró. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 906 metres i una amplada mitjana de 156 metres, formada per sorra fina i un pendent d'entrada a l'aigua moderat. Hi desemboca la riera de Sant Joan o de la Ramusa.
Disposa de dutxes, accés per a persones amb mobilitat reduïda, servei de socorrisme, guinguetes obertes fins a la matinada, un camp de vòlei i futbol platja i locals on es poden llogar patins, motos d'aigua i caiacs.
Sobre l'escullera de la platja hi ha l'escultura Pasífae, obra de l'escultor Òscar Estruga i Andreu, que ha esdevingut un referent de la ciutat. Rodeja la platja el parc de Ribes Roges, on, entre arbres i jardins, hi ha un circuit de trens en miniatura. Darrera el parc hi ha la Torre Blava, antic fortí carlí.
Està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis. L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. Està adherida a la destinació Costa de Barcelona, certificada per Biosphere des del 2017.
Des del 2014 les dunes de la platja són hàbitat natural del corriol camanegre, espècie protegida, que hi nidifica. Per aquest motiu l'Ajuntament col·loca tancats provisionals a la zona de nidificació.
El nom de Ribes Roges prové de les terres argiloses de color vermell que hi havia al llarg de tota la platja, que tenyien les aigües de la mar en espetegar les ones quan hi havia temporal.

## Referències

* 1 2 3 «Platja de Ribes-roges». 'Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* 1 2 3 «Ribes Roges». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Torre o fortí carlí a Ribes Roges». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «95 platges i 23 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2024». Generalitat de Catalunya, 07-05-2024.
* ↑ «Han de retirar manualment la bardana que colonitza la platja de Ribes Roges de Vilanova». El Punt Avi, 19-10-2024.
* ↑ Carbonell i Virella, Vicenç «Ribes Roges». Temes Vilanovins. Ajuntament de Vilanova i la Geltrú.
# Hamlet (videojoc)

Hamlet or The Last Game Without MMORPG Features, Shaders and Product Placement és un indie guardonat d'aventures gràfiques basat en William Shakespeare Hamlet. Va ser desenvolupat pel desenvolupador de jocs indie mif2000.

## Referències

* ↑ «Games We Love: Best Games of 2012». play.google.com. [Consulta: 28 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Gameplay trailer
* Game page Steam
# Mammútids

Els mammútids (Mammutidae) són una família extinta de mamífers proboscidis que tingueren una àmplia distribució entre l'Oligocè superior i l'Holocè. Es tracta de l'única família de la superfamília dels mammutoïdeus (Mammutoidea) i el grup dels mammútides (Mammutida). Evolucionaren fa 24-27 milions d'anys a l'Àfrica oriental, en allò que avui en dia és Kenya. El representant més conegut d'aquest grup és el mastodont americà.

## Referències

* ↑ Entrada «Mammutidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Prothero, 2017, p. 61.

## Bibliografia

* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Hioterins

Els hioterins (Hyotheriinae) són una subfamília extinta de súids que visqueren al Vell Món entre l'Oligocè inferior i el Pliocè. Entre molts altres llocs, se n'han trobat fòssils al jaciment de Sant Miquel de Toudell, al poble català de Viladecavalls. Els representants d'aquest grup pesaven uns 60 kg. La morfologia de les dents, de tipus bunodont-braquidont, indica que tenien una dieta omnívora.

## Referències

* 1 2 Entrada «Hyotheriinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 96.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
# Fascoloteri

El fascoloteri (Phascolotherium) és un gènere extint de mamífers eutriconodonts de la família dels amfilèstids que visqueren durant el Juràssic mitjà en allò que avui en dia és el Regne Unit. Se n'han trobat restes fòssils als esquistos de Stonesfield i la formació de Forest Marble. P. bucklandi fou un dels primers mamífers mesozoics a ser descrits i originalment fou interpretat (erròniament) com un marsupial.

## Referències

* ↑ Entrada «Phascolotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2023].
* ↑ Broderip W.J. 1828. «Observations on the jaw of a fossil mammiferous animal found in the Stonesfield Slate». Zoological Journal of London 3, 408-412.
# Thomasia

Thomasia és un gènere extint de mamaliaformes de la família dels haramíyids que visqueren entre el Triàsic superior i el Juràssic inferior en allò que avui en dia és Europa. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, Bèlgica, França, Luxemburg, Suïssa i el Regne Unit. Fou el primer haramíyida a ser descrit. És conegut únicament a partir de dents aïllades. Hi ha indicis que la mandíbula tenia una acció oclusiva anteroposterior.

## Referències

* 1 2 Entrada «Thomasia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 març 2023].
* ↑ Martin, 2018, p. 217.
* ↑ Kemp, 2005, p. 140.

## Bibliografia

* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
* Martin, T. «Mesozoic mammals — early mammalian diversity and ecomorphological adaptations». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 199-299. ISBN 978-3-11-027590-2.
# Choneziphius

Choneziphius és un gènere extint de cetacis de la família dels zífids que visqueren a l'oceà Atlàntic entre el Miocè mitjà i el Plistocè. Se n'han trobat restes fòssils a Bèlgica, Espanya, els Estats Units, França, els Països Baixos i el Regne Unit. El material consisteix fonamentalment en un conjunt de cranis fragmentaris i rostres de l'espècie tipus, L. planirostris. La taxonomia d'aquest grup no és del tot clara i podria ser que algunes espècies fossin sinònimes d'altres.

## Referències

* 1 2 Entrada «Choneziphius» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ Bianucci, Miján i Lambert, 2013, p. 110 i 111.

## Bibliografia

* Bianucci, G.; Miján, I.; Lambert, O.; Post, K.; Mateus, O. «Bizarre fossil beaked whales (Odontoceti, Ziphiidae) fished from the Atlantic Ocean floor off the Iberian Peninsula» (en anglès). Geodiversitas, 35, 1, 2013, pàg. 105-153. DOI: 10.5252/g2013n1a6.
# Losodokodon losodokius

Losodokodon losodokius és una espècie extinta de mamífer proboscidi de la família dels mammútids que visqué a Àfrica des de l'Oligocè superior fins al Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Kenya. El seu descobriment confirmà que els orígens dels mammútids es remuntaven a l'Oligocè. Tenia les dents premolars de tipus bilofodont. Tant el seu nom genèric com el seu nom específic es refereixen al jaciment de Losodok, a la conca del Turkana, al nord-oest de Kenya, on en fou trobat el material original.

## Referències

* 1 2 Entrada «Losodokodon losodokius» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ Rasmussen, D. T.; Gutierrez, M. «A Mammalian Fauna from the Late Oligocene of Northwestern Kenya» (en anglès). Palaeontographica Abteilung A, 288, 1-3, 2009, pàg. 1-52. DOI: 10.1127/pala/288/2009/1.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Stereognathus ooliticus

Stereognathus ooliticus és una espècie extinta de cinodonts de la família dels tritilodòntids que visqueren durant el Juràssic mitjà en allò que avui en dia és Europa. Se n'han trobat restes fòssils al Regne Unit (Anglaterra i Escòcia), que en aquell temps era un arxipèlag d'illes petites banyades per un mar càlid prop de l'equador. Juntament amb Montirictus, Polistodon i Xenocretosuchus, és un dels pocs tritilodòntids que no tenien les dents postcanines arrodonides, sinó més aviat quadrades. En general, es considera que és l'única espècie del gènere Stereognathus, tot i que la seva taxonomia no està gens clara i podria ser que n'hi hagués d'altres.

## Referències

* 1 2 Entrada «Stereognathus ooliticus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 maig 2023].
* 1 2 Panciroli, E.; Walsh, S.; Fraser, N.C.; Brusatte, S.L.; Corfe, I. «A reassessment of the postcanine dentition and systematics of the tritylodontid Stereognathus (Cynodontia, Tritylodontidae, Mammaliamorpha), from the Middle Jurassic of the United Kingdom» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 37, 5, 2017, pàg. e1351448. DOI: 10.1080/02724634.2017.1351448.
# Elefàntides

Els elefàntides (Elephantida) són un clade de proboscidis que conté els elefants i els seus parents extints més propers. Aparegueren a Àsia durant l'Oligocè superior. El cladograma següent, basat en les característiques de l'os hioide, mostra les relacions entre els elefàntides i altres elefantimorfs:
| Elephantimorpha | Mammutidae † (mastodonts) Elephantida Gomphotheriidae † Elephantoidea Stegodontidae † Elephantidae Loxodonta (elefants africans) Elephantini Palaeoloxodon † Elephantina Elephas (elefants asiàtics) Mammuthus † (mamuts) |

## Referències

* 1 2 Entrada «Elephantida» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 19 juny 2023].
* ↑ Xoixani, J.; Ferretti, M. P.; Lister, A. M.; Agenbroad, L. D.; Saegusa, H.; Mol, D.; Takahashi, K. «Relationships within the Elephantinae using hyoid characters» (en anglès). Quaternary International, 169-170, 2007, pàg. 174-185. Bibcode: 2007QuInt.169..174S. DOI: 10.1016/j.quaint.2007.02.003.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Nshimbodon muchingaensis

Nshimbodon muchingaensis és una espècie extinta de cinodont basal de la família dels carassognàtids que visqué a Àfrica durant el Permià superior. Se n'han trobat restes fòssils a Zàmbia. Es tracta de l'única espècie del gènere Nshimbodon. És el tàxon germà d'Abdalodon, juntament amb el qual forma la subfamília dels abdalodontins. Tenia el crani de 70 mm de llargada. El seu nom genèric, Nshimbodon, significa 'dent de geneta', mentre que el seu nom específic, muchingaensis, significa 'de Muchinga' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Nshimbodon muchingaensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2023].
* ↑ Huttenlocker i Sidor, 2020, p. 3.
* ↑ Huttenlocker i Sidor, 2020, p. 2.

## Bibliografia

* Huttenlocker, A. K.; Sidor, C. A. «A Basal Nonmammaliaform Cynodont from the Permian of Zambia and the Origins of Mammalian Endocranial and Postcranial Anatomy» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 40, 5, 2020. DOI: 10.1080/02724634.2020.1827413.
# Microurania

Microurania és un gènere extint de mamífers eutriconodonts de la família dels microurànids (Microuranidae) i la superfamília dels microuranioïdeus (Microuranioidea) que visqueren durant el Permià mitjà (fa entre 252 i 265 milions d'anys) en allò que avui en dia és el límit entre Àsia i Europa. Se n'han trobat restes fòssils a la província russa d'Orenburg. Tenien el crani menut i les dents postcanines semblants a les dels ftinosaures, és a dir, amb forma de fulla, dotades de denticles bastos a les dues vores i amb una cresta al mig del marge interior.

## Referències

* 1 2 Entrada «Microurania» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ Kemp, 2005, p. 30.

## Bibliografia

* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
# Eutatus

Eutatus és un gènere extint de mamífers cingulats de la família dels dasipòdids que visqueren a Sud-amèrica entre el Miocè inferior i el Plistocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Buenos Aires, Córdoba, Entre Ríos, Santa Cruz i Santiago del Estero. Excavaven caus d'un metre de diàmetre. L'espècie E. seguini atenyia un pes d'aproximadament 200 kg, cosa que en fa un dels armadillos més grossos que es coneixen.

## Referències

* 1 2 Entrada «Eutatus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ Fariña, Vizcaíno i De Iuliis, 2013, p. 222.
* ↑ Fariña, Vizcaíno i De Iuliis, 2013, p. 239, 240 i 281.

## Bibliografia

* Fariña, R. A.; Vizcaíno, S. F.; De Iuliis, G. Megafauna: Giant Beasts of Pleistocene South America (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 978-0-253-00719-3.
# Lophocetus

Lophocetus és un gènere extint de cetacis de la família dels lofocètids que visqueren durant el Miocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Califòrnia, Florida i Maryland (Estats Units). Les espècies d'aquest grup estaven dotades d'ossos nasals grossos i situats en una posició elevada. S'ha suggerit que L. repenningi hauria d'anar a un gènere diferent, però encara no hi ha hagut recerca definitiva en aquest sentit. Anteriorment classificat en la família dels centriodòntids, des del 2023 Lophocetus comparteix la família dels lofocètids amb Platysvercus.

## Referències

* 1 2 Entrada «Lophocetus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 agost 2023].
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, «Cetacean Ecology» (L. T. Ballance).
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, «Kentriodontidae» (S. D. Dawson).
* ↑ Guo i Kohno, 2023, p. 1.

## Bibliografia

* Guo, Z.; Kohno, N. «An Early Miocene kentriodontoid (Cetacea: Odontoceti) from the western North Pacific, and its implications for their phylogeny and paleobiogeography» (en anglès). PLoS ONE, 18, 2, 2023, pàg. e0280218. DOI: 10.1371/journal.pone.0280218.
* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
# Megaloniquins

Els megaloniquins (Megalonychinae) són una subfamília extinta de mamífers pilosos de la família dels megaloníquids que visqueren a les Amèriques entre el Miocè mitjà i el Plistocè. Se n'han trobat restes fòssils al Brasil, el Canadà, Colòmbia, Costa Rica, El Salvador, els Estats Units, Guatemala, Hondures, Mèxic i Veneçuela. Aquests peresosos gegants es diferenciaven de la resta de megaloníquids per un conjunt de 59 sinapomorfies, incloent-hi caràcters dentals, cranials i de les extremitats.

## Referències

* 1 2 Entrada «Megalonychinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ «Megalonychinae, Trouessart, 1904» (en anglès). TreatmentBank, 2021. [Consulta: 21 agost 2023].
# Listrosàurids

Els listrosàurids (Lystrosauridae) són una família extinta de sinàpsids dicinodonts que visqueren entre el Permià mitjà i el Triàsic inferior en allò que avui en dia és Àfrica, l'Antàrtida, Àsia i Europa. Se n'han trobat restes fòssils a l'Antàrtida, l'Índia, Rússia, Sud-àfrica, Tanzània i la Xina. La morfologia cranial de Lystrosaurus és semblant a la dels hipopòtams, amb les òrbites i els narius en una posició alta, cosa que ha portat alguns científics a suggerir que eren animals semiaquàtics, tot i que és una hipòtesi que dista molt del consens.

## Referències

* 1 2 Entrada «Lystrosauridae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ Cox, 1991, p. 775 i 776.

## Bibliografia

* Cox, C. B. «The Pangaea dicynodont Rechnisaurus and the comparative biostratigraphy of Triassic dicynodont faunas» (en anglès). Palaeontology, 34, 4, 1991, pàg. 767-784.
# Andinodus boliviensis

Andinodus boliviensis és una espècie extinta de mamífer condilartre de la família dels hiopsodòntids que visqué a Sud-amèrica durant el Paleocè inferior, just després de l'extinció del Cretaci-Paleogen, en la qual desaparegueren els dinosaures no aviaris. Se n'han trobat restes fòssils a Bolívia. Es tracta de l'única espècie del gènere Andinodus. És conegut a partir d'una sèrie de dents del maxil·lar inferior. Era un 40% més gros que Molinodus. Es diferencia dels seus parents propers pel fet que la vora posterior del metacònid té una marcada protuberància. El nom genèric Andinodus significa 'dent dels Andes', mentre que el nom específic boliviensis significa 'boliviana'.

## Referències

* 1 2 Entrada «Andinodus boliviensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ Muizon i Cifelli, 2000, p. 47.
* ↑ Muizon i Cifelli, 2000, p. 100.

## Bibliografia

* Muizon, C. d.; Cifelli, R. L. «The "condylarths" (archaic Ungulata, Mammalia) from the early Palaeocene of Tiupampa (Bolivia): implications on the origin of the South American ungulates» (en anglès). Geodiversitas, 22, 1, 2000, pàg. 47-150.
# Agerinia

Agerinia és un gènere extint de primats de la família dels notàrctids que visqueren a Euràsia durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Espanya (incloent-hi Catalunya), França i el Pakistan. Eren animals quadrúpedes que vivien als arbres i podien saltar de branca en branca, tot i que no eren saltadors consumats. Pesaven entre 500 i 900 g. Les tres espècies d'aquest grup formen un llinatge evolutiu que va des de A. smithorum, la més antiga, fins a A. roselli, la més recent, passant per A. marandati.

## Referències

* 1 2 Entrada «Agerinia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ Femenias Gual, 2020, p. 18.

## Bibliografia

* Femenias Gual, J. «El gènere Agerinia (Primates, Adapiformes) i la seva evolució durant l'Eocè inferior al nord-est de la península Ibèrica», 2020.
# Asmodeus

Asmodeus és un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels homalodotèrids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Oligocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Chubut, Mendoza i Santa Cruz. El tàxon fou descrit a partir d'ossos de les extremitats. Tot i que, en general, eren força semblants a l'homalodoteri, eren el doble de grossos, amb un pes de gairebé dues tones, i tenien el cinquè metacarp menys reduït. Les potes anteriors quedaven en una posició més alta que les posteriors.

## Referències

* 1 2 Entrada «Asmodeus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ Thenius, 1969, p. 522.
* ↑ Elissamburu, A. «Estimación de la masa corporal en géneros del orden Notoungulata» (en castellà). Estudios Geológicos, vol. 68, no. 1, 1-2012. DOI: 10.3989/egeol.40336.133. ISSN: 0367-0449 [Consulta: 26 juliol 2020].

## Bibliografia

* Thenius, E. Phylogenie der Mammalia: Stammesgeschichte der Säugetiere (einschließlich der Hominiden) (en alemany). Walter de Gruyter & Co., 1969. DOI 10.1515/9783111646824. ISBN 9783111646824.
# Cadurcodontinis

Els cadurcodontinis (Cadurcodontini) són una tribu extinta de mamífers perissodàctils de la família dels aminodòntids que visqueren a Euràsia i Nord-amèrica entre l'Eocè mitjà i l'Oligocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Bòsnia i Hercegovina, Bulgària, Espanya, els Estats Units, França, el Japó, el Kazakhstan, Mongòlia, el Pakistan, Rússia, Suïssa i la Xina. Es diferencien dels seus parents propers per un conjunt de cinc sinapomorfies del crani, les dents i l'húmer. Tenien una probòscide semblant a la dels tapirs, que els hauria servit per cercar aliment i posar-se'l a la boca.
El gènere Zaisanamynodon és el tàxon germà d'un clade que agrupa els altres tres que formen la tribu; alhora, Cadurcodon és el tàxon germà del clade Amynodontopsis + Cadurcotherium.

## Referències

* 1 2 Entrada «Cadurcodontini» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 26 agost 2023].
* 1 2 Veine-Tonizzo et al., 2023, p. 123.
* ↑ Veine-Tonizzo et al., 2023, p. 124.

## Bibliografia

* Veine-Tonizzo, L.; Tissier, J.; Bukhsianidze, M.; Vasilyan, D.; Becker, D. «Cranial morphology and phylogenetic relationships of Amynodontidae Scott & Osborn, 1883 (Perissodactyla, Rhinocerotoidea)» (en anglès). Comptes Rendus Palevol, 22, 8, 2023, pàg. 109-142. DOI: 10.5852/cr-palevol2023v22a8.