OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joaquima Jimeno i Torres

Joaquima Jimeno i Torres, coneguda esporitivament com a Quima Jimeno, (Badalona, Barcelonès, 29 de maig de 1972) és una exjugadora i directiva d'hoquei sobre patins catalana.
Formada com a defensa al CH Santa Perpètua i a la UEH Barberà, va guanyar una Lliga catalana la temporada 1991-92 i va aconseguir el subcampionat d'Espanya el 1992-93. La temporada 1993-94 va fitxar pel HC Sentmenat retirant-se temporalment al final de la temporada 2003-04. Aquell mateix any, va tornar a jugar amb el Cerdanyola CH, amb el qual va guanyar una Lliga i una Copa espanyola la temporada 2009-10. La temporada següent, va tornar a la UEH Barberà amb el qual va jugar a Primera catalana, retirant-se esportivament als quaranta-quatre anys. Internacional amb la selecció espanyola d'hoquei sobre patins, va formar part de la primera selecció estatal de la història. Hi va aconseguir una medalla de bronze al campionat d'Europa de 1991.
Posteriorment, va exercir com a tècnica d'Alt Rendiment Esportiu (ARC) i com a presidenta del Comitè d'Hoquei Patins de la delegació de Barcelona de la Federació Catalana de Patinatge. Considerada com una de les pioneres de l'hoquei sobre patins femení i jugadora de referència del Cerdanyola CH, el Campionat Europeu sub 17 d'hoquei patins femení va portar el nom de Copa Quima Jimeno.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Lliga catalana d'hoquei patins femenina: 1991-92
* 1 Lliga espanyola d'hoquei patins femenina: 2009-10
* 1 Copa espanyola d'hoquei patins femenina: 2009-10

### Selecció espanyola

* 1 medalla de bronze al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1991

## Referències

* ↑ «Joaquima Jimeno i Torres». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «1a Catalana FEM» (en castellà). UEH Barberà. Arxivat de l'original el 2020-10-25. [Consulta: 4 octubre 2020].
* ↑ «El col·loqui 'Situació de l'hoquei patins femení' reuneix a 12 cracks i una actriu de ‘Les de l'hoquei’». FCP, 05-05-2020. [Consulta: 4 octubre 2020].
* ↑ Garcia, Mònica. «El Cerdanyola CH organitza el Campionat Europeu sub 17 Copa Quima Jimeno». Cerdanyola CH, 10-12-2018. [Consulta: 4 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Joaquima Jimeno Torres - RinkHockey.net (anglès)
# Túnel de la Torreta

El túnel de la Torreta, també conegut com a túnel de l'Argentera és un túnel ferroviari entre els municipis de l'Argentera i Pradell de la Teixeta que pertany a la línia de ferrocarril Barcelona – Reus- Mora la Nova – Flix.
Les obres, dissenyades per Eduard Maristany i Gibert per a la Companyia dels Ferrocarrils de Tarragona a Barcelona i França començaren l'octubre de 1883 i fou inaugurat l'any 1890, amb un cost de cinc milions de pessetes. Es va construir amb una moderna perforadora Ferroux, consistent en un carro accionat per aire comprimit que rotaven de manera simultània sis barrines horitzontals. Durant les obres van morir 14 persones per accidenta laborals. Amb els seus 4.043,75 metres de longitud és una de les infraestructures ferroviàries i d'enginyeria civil més destacades de Catalunya. Fou el més llarg de la península Ibèrica fins a l'1 d'octubre de 1957, quan s'inaugurà el túnel del Padornelo a la línia ferroviària de Zamora a Galícia. Actualment hi passa la línia Reus-Casp.
Durant la batalla de l'Ebre al túnel de l'estació de Pradell hi va haver el tren-hospital número 20 de la Segona República Espanyola.
Els treballs de Maristany van quedar reflectits en el llibre El túnel de la Argentera. Tratado de construcción de túneles, en sis volums que és tot un referent en la construcció de túnels en l'època, i li van merèixer que el 18 de juny de 1918 el rei Alfons XIII el nomenés Marquès de l'Argentera.

## Referències

* ↑ Heredia Campos, Maria del Carmen «Por los cuatro puntos cardinales» (en castellà). Revista del Ministerio de Fomento, 586, Juliol-agost 2006, pàg. 33 [Consulta: 19 octubre 2023].
* ↑ Heredia Campos, Maria del Carmen «Por los cuatro puntos cardinales» (en castellà). Revista del Ministerio de Fomento, 586, Juliol-agost 2006, pàg. 30 [Consulta: 19 octubre 2023].
* 1 2 «El túnel de l’Argentera: un repàs històric». Senderisme en Tren. [Consulta: 19 octubre 2023].
* ↑ «Mapa del patrimoni industrial de Catalunya». 150 elements imprescindibles. Museu Nacional de la Ciència i la Tècnica de Catalunya, 2021. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «L'Argentera: del s. XIX a l'actualitat». Arxivat de l'original el 2017-11-17. [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ Lopez, Marisol. «La historia interminable» (en castellà). La Opinion de Zamora, 15-06-2008. [Consulta: 19 octubre 2023].
* ↑ Munté i Mateu, Josep «L’hospital del Mas de Santa Magdalena (Móra d’Ebre).». Miscel·lània del Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre, 31, 2021, pàg. 161. ISSN: 2385-4308.
* ↑ de Atienza y Navajas, Julio «Grandezas y Títulos del Reino concedidos, rehabilitados y autorizados por S. M. el Rey Don Alfonso XIII (1886-1931) (continuación)» (en castellà). Hidalguía: la revista de genealogía, nobleza y armas. Ediciones Hidalguía [Madrid], juliol-agost 1959, pàg. 480. ISSN: 0018-1285.
# Sílvia Petrúnova

Sílvia Petrúnova (búlgar: Силвия Петрунова) (13 de febrer de 1963) és una exjugadora de voleibol de Bulgària. Va ser internacional amb la Selecció femenina de voleibol de Bulgària. Va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 a Moscou, en els quals va guanyar la medalla de bronze i va jugar els cinc partits.

## Referències

* ↑ «Silviya Petrunova Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-10-18. [Consulta: 30 novembre 2017].
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'hivern de 1948 - Dos homes

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputà una prova de bobsleigh de dos homes, que juntament amb la prova de quatre homes formà part del programa oficial de bobsleigh de l'any 1948.
La competició tingué lloc entre els dies 30 i 31 de gener de 1948 a les instal·lacions de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Participaren un total de 32 competidors de 9 comitès nacionals diferents.
| Argentina (2) Bèlgica (4) Estats Units (4) França (4) Itàlia (4) | Noruega (4) Regne Unit (4)  Suïssa (4) Txecoslovàquia (2) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Suïssa Suïssa IIFelix Endrich Friedrich Waller | Suïssa Suïssa IFritz Feierabend Paul Eberhard | Estats Units USA IIFrederick Fortune Schuyler Carron |

## Resultats

| Posició | Equip | Competidors | Ronda 1 | Ronda 2 | Ronda 3 | Ronda 4 | Final |
| 1 | Suïssa Suïssa II | Felix Endrich Friedrich Waller | 1:22.4 | 1:22.7 | 1:21.7 | 1:22.4 | 5:29.2 |
| 2 | Suïssa Suïssa I | Fritz Feierabend Paul Eberhard | 1:23.7 | 1:24.0 | 1:21.4 | 1:21.3 | 5:30.4 |
| 3 | Estats Units USA II | Frederick Fortune Schuyler Carron | 1:25.5 | 1:24.1 | 1:22.5 | 1:23.2 | 5:35.3 |
| 4 | Bèlgica Bèlgica I | Max Houben Jacques Mouvet | 1:24.4 | 1:24.4 | 1:24.5 | 1:24.2 | 5:37.5 |
| 5 | Regne Unit Regne Unit I | William Coles Raymond Collings | 1:25.2 | 1:24.4 | 1:24.2 | 1:24.1 | 5:37.9 |
| 6 | Itàlia Itàlia II | Mario Vitali Dario Poggi | 1:25.0 | 1:25.0 | 1:23.8 | 1:24.2 | 5:38.0 |
| 7 | Noruega Noruega II | Arne Holst Ivar Johansen | 1:25.6 | 1:25.0 | 1:23.7 | 1:23.9 | 5:38.2 |
| 8 | Itàlia Itàlia I | Nino Bibbia Edilberto Campadese | 1:25.1 | 1:25.1 | 1:24.0 | 1:24.4 | 5:38.6 |
| 9 | Estats Units USA I | Tuffield A. Latour Leo J. Martin | 1:24.9 | 1:24.8 | 1:24.1 | 1:25.4 | 5:39.2 |
| 10 | Bèlgica Bèlgica II | Marcel Leclef Louis-Georges Niels | 1:26.8 | 1:24.9 | 1:23.6 | 1:24.5 | 5:39.8 |
| 11 | França França I | Achille Fould Henri Evrot | 1:25.8 | 1:25.3 | 1:24.7 | 1:24.6 | 5:40.4 |
| 12 | França França II | William Hirigoyen Louis Saint-Calbre | 1:25.8 | 1:25.0 | 1:24.9 | 1:24.8 | 5:40.5 |
| 13 | Noruega Noruega I | Bjarne Schrøen Gunnar Thoresen | 1:27.1 | 1:27.1 | 1:26.1 | 1:26.2 | 5:46.5 |
| 14 | Txecoslovàquia Txcoslovàquia I | Max Ippen Eduard Novotný | 1:27.2 | 1:26.4 | 1:26.3 | 1:26.7 | 5:46.6 |
| 15 | Argentina Argentina I | Marcello de Ridder Héctor Tomasi | 1:29.2 | 1:28.5 | 1:27.8 | 1:27.3 | 5:52.8 |
| - | Regne Unit Regne Unit II | Anthony Gadd Basil Wellicome | 1:27.9 | 1:26.8 | caiguda | -- | NF |
# Parc Olímpic de Utah

El Parc Olímpic de Utah (en anglès: Utah Olympic Park) és un complex esportiu situat al nord de Park City i a l'est de la ciutat de Salt Lake City (Utah, Estats Units) destinat a la pràctica del bobsleigh, luge, skeleton i salt amb esquís.
Durant la realització dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City fou seu de les competicions de bobleigh, luge, skeleton, salt amb esquís i combinada nòrdica (la prova de salt amb esquís).

## Enllaços externs

* (anglès) Informació del Parc Olímpic de Utah Arxivat 2010-03-04 a Wayback Machine.
# Paul Aste

Paul Aste (Matrei in Osttirol, 5 de desembre de 1916) és un esportista austríac, ja retirat, que competí durant la dècada del 1950 en bobsleigh i luge. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 fou l'encarregat de realitzar el jurament olímpic per part dels atletes.

## Carrera esportiva

Especialista en bobsleigh i luge, inicià la seva carrera esportiva com a practicant d'aquest últim esport, que li va permetre guanyar cinc títols europeus a més de dues medalles de plata.
Com a practicant de bobsleigh participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 disputats a Oslo (Noruega), on finalitzà en cinquena posició en la categoria de 4 homes. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1956 realitzats a Cortina d'Ampezzo (Itàlia) participà en la prova de 2 homes, finalitzant en dotzena posició. Finalment, en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 realitzats a Innsbruck (Àustria) fou l'encarregat de realitzar el jurament olímpic per part dels atletes en la cerimònia inaugural dels Jocs, i va participar en la prova de bobs a 4, finalitzant en setena posició. Així mateix, al llarg de la seva carrera, aconseguí dues medalles en el Campionat del Món de Bosbleigh, una medalla de plata el 1955 i una medalla de bronze el 1958 en la categoria de bobs a 2.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Paul Aste». [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ «List of European luge champions» (en alemany). Arxivat de l'original el 2008-03-25. [Consulta: 8 febrer 2015].
# Protosirènids

Els protosirènids (Protosirenidae) són una família de sirenis extints que visqueren des de l'estatge Lutecià fins al Bartonià.

## Referències

* ↑ S. Bajpai, D. P. Domning, D. P. Das i V. P. Mishra «A new middle Eocene sirenian (Mammalia, Protosirenidae) from India» (en anglès). Neues Jahrbuch für Mineralogie, Geologie, und Palaeontologie, 252, 3, 2009, pàg. 257-267.
# (6178) 1986 DA

(6178) 1986 DA és un dels asteroides que creuen l'òrbita de Mart de tipus M i un objecte proper a la Terra, d'uns 2,3 quilòmetres de diàmetre. Destaca per ser molt més reflectant al radar que altres asteroides. És un asteroide Amor, el què significa que s'apropa a l'òrbita de la Terra des de l'exterior, però sense travessar-la.
Els mesuraments del radar suggereixen que està compost de níquel i ferro i que es deriva de la part central d'un objecte molt més gros que va experimentar una fusió i una diferenciació. L'albedo observada pel radar va ser de 0,58 i l'albedo de l'òptica era de 0,14.
Molt probablement aquest asteroide es va formar a partir d'un cos més gran per mitjà d'una col·lisió catastròfica amb un altre objecte. La superfície és relativament llisa en escales de menys d'un metre, però és molt irregular en les escales de 10–100 metres. El delta-v per a un encontre d'una nau espacial amb aquest asteroide des de l'òrbita terrestre baixa és de 7,1 km/s. El 6 de març de 2005, 1986 DA va assolir el periheli de la seva òrbita.
L'asteroide 1986 DA va aconseguir popularitat quan els científics van revelar que contenia més de "10.000 tones d'or i 100.000 tones de platí", el que en el moment del seu descobriment significaven 90.000 milions de dòlars americans per l'or i la increïble xifra d'un bilió de dòlars americans pel platí, 10 bilions de tones de l'asteroide de ferro i un bilió de tones de níquel."

## Referències

* 1 2 Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 11 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=6178.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 2 febrer 2024].
* 1 2 3 Afirmat a: JPL Small-Body Database. Identificador JPL Small-Body Database: 2006178.
* ↑ S. J. OSTRO, D. B. CAMPBELL; J. F. CHANDLER, A. A. HINE; R. S. HUDSON, K. D. ROSEMA; I. I. SHAPIRO «Asteroid 1986 DA: Radar Evidence for a Metallic Composition». Science, 252, 5011, 07-06-1991, pàg. 1399–1404. Bibcode: 1991Sci...252.1399O. DOI: 10.1126/science.252.5011.1399. PMID: 17772910.
* ↑ «Delta-v for spacecraft rendezvous with all known near-Earth asteroids». NASA, 01-06-2006. Arxivat de l'original el 2013-02-16. [Consulta: 8 juny 2006].
* ↑ "Asteroide 1986 DA: evidència de radar per una composició metàl·lica".
Viccionari
# Noa

Achinoam Nini (en hebreu, אֲחִינֹעַם נִינִי), coneguda pel seu nom artístic Noa (Tel-Aviv, Israel, 23 de juny de 1969), és una cantant israeliana d'origen iemenita. Va viure a Nova York dels dos als disset anys, moment en el qual va instal·lar-se a Israel; després de fer el servei militar obligatori de dos anys va estudiar música a la Rimon School, on va conèixer el multiinstrumentalista Gil Dor, qui ha estat des de llavors el seu amic i principal col·laborador.
Va representar el seu país en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2009 juntament amb la cantant àrab Mira Awad, en el qual van obtenir 53 punts i van quedar en el setzè lloc.

## Discografia

* Achinoam Nini and Gil Dor Live (juliol de 1991)
* Achinoam Nini and Gil Dor (setembre de 1993)
* Noa (març de 1994 - primer disc internacional)
* Calling (maig de 1996 - disc internacional)
* Achinoam Nini (abril de 1997)
* Achinoam Nini & the Israel Philharmonic Orchestra (abril de 1998)
* Blue Touches Blue (març de 2000 - disc internacional)
* First Collection (març de 2001)
* Now (setembre de 2002 - disc internacional)
* Noa Gold (octubre de 2003)
* Noa Live - DVD/Doble CD amb Solis Quartet (octubre de 2005)
* Napoli-Tel Aviv" CD de cançons napolitanes traduïdes a l'hebreu (setembre de 2006)
* Genes and Jeans - CD (disc internacional març de 2008)

## Referències

* ↑ Biografia de Noa a Allmusic (anglès)
* ↑ «Concierto por la Paz con Noa y Mira Awad» (en espanyol europeu). Fundación Tres Culturas del Mediterráneo, 23-02-2009. [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ Noa i Mira Awad al web d'Eurovisió (anglès)

## Enllaços externs

* Noa - Lloc web oficial (hebreu)
* Web no oficial (anglès)
# Temporada 2005-2006 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 2005-2006 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Segona B)

* Segona divisió B, grup 3r: 11a posició.

#### Segona volta
## Referències
## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# 693

El 693 (DCXCIII) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià. L'ús del nom «693» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini esdevingué el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments

* 25 d'abril - Comença el XVI Concili de Toledo.
# Gualeguaychú

* Per a altres significats, vegeu «riu Gualeguaychú».
Gualeguaychú és una ciutat de la província d'Entre Ríos, Argentina, situada sobre la vora esquerra del riu Gualeguaychú, un afluent del riu Uruguai. Es troba al sud-oest de la província, aproximadament a 248 quilòmetres al nord-oest de Buenos Aires per carretera, i a 30 quilòmetres de la frontera amb l'Uruguai. D'acord amb les dades del cens de 2001, tenia 76.220 habitants. El seu nom deriva de y yaguari guaçú, que en guaraní significa "riu del gran jaguar".

## Vegeu també

* Aldea San Juan

## Enllaços externs

* Pàgina web de Gualeguaychú (castellà)
# Copa Claro 2012

El Torneig de Buenos Aires 2012, conegut oficialment com a Copa Claro 2012, és un esdeveniment tennístic disputat sobre terra batuda que està inclòs dins les sèries 250 de l'ATP. La quinzena edició del torneig es va celebrar entre el 18 i el 26 de febrer del 2012 en el Buenos Aires Lawn Tennis Club de Buenos Aires, Argentina.
El tennista valencià David Ferrer va guanyar el segon títol de l'any.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | D. Ferrer | 6 | 6 | |
| WC | F. Bagnis | 3 | 4 | | 1 | D. Ferrer | 6 | 6 |
| WC | F. González | 7 | 7 | | WC | F. González | 2 | 4 |
| | A. Ramos | 6⁶ | 6⁵ | | | | | | 1 | D. Ferrer | 6 | 6 | |
| 3 | G. Simon | 2 | 1 | | | | | | | D. Nalbandian | 1 | 4 | |
| | C. Berlocq | 6 | 6 | | | C. Berlocq | 0 | 3 | | | | | |
| | D. Nalbandian | 6 | 6 | | | D. Nalbandian | 6 | 6 | | | | | |
| 5 | J. Mónaco | 3 | 1 | | | | | | | | | | | 1 | D. Ferrer | 4 | 6 | 6 |
| 6 | S. Wawrinka | 6 | 5 | 6 | | | | | | | | | | 2 | N. Almagro | 6 | 3 | 2 |
| | B. Paire | 3 | 7 | 2 | 6 | S. Wawrinka | 6 | 6 | | | | | |
| | V. Hănescu | 6 | 5 | 1 | 4 | K. Nishikori | 4 | 2 | | | | | |
| 4 | K. Nishikori | 3 | 7 | 6 | | | | | 6 | S. Wawrinka | 4 | 6 | 5 |
| 7 | F. Verdasco | 6$^3$ | 3 | | | | | | 2 | N. Almagro | 6 | 3 | 7 |
| Q | Í. Andréiev | 7 | 6 | | Q | Í. Andréiev | 3 | 5 | | | | | |
| Q | F. Delbonis | 3 | 2 | | 2 | N. Almagro | 6 | 7 |
| 2 | N. Almagro | 6 | 6 | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Daniele Bracciali Potito Starace | 6 | 3 | [10] |
| | Éric Prodon Horacio Zeballos | 1 | 6 | [12] | | Éric Prodon Horacio Zeballos | 6⁵ | 3 | |
| 3 | Pablo Andújar Carlos Berlocq | 6 | 3 | [8] | | David Marrero Fernando Verdasco | 7 | 6 | |
| | David Marrero Fernando Verdasco | 4 | 6 | [10] | | | | | | | David Marrero Fernando Verdasco | 6 | 6 |
| | Rui Machado Rubén Ramírez Hidalgo | 6 | 6 | | | | | | | 2 | Michal Mertiňák André Sá | 4 | 4 |
| 4 | Pere Riba João Souza | 4 | 1 | | | Rui Machado Rubén Ramírez Hidalgo | 5 | 6 | [5] |
| | Jérémy Chardy Gilles Simon | 6⁵ | 3 | | 2 | Michal Mertiňák André Sá | 7 | 4 | [10] |
| 2 | Michal Mertiňák André Sá | 7 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-12-29 a Wayback Machine. (castellà)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Buenos Aires :
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977 (abr)
1977 (nov)
1978 1979
1980
1981
1982
1985
1986
1987
1988
1992
1993
1994
1995
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2012
< 2011
2013 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Jorge Daponte

Jorge Daponte va ser un pilot de curses automobilístiques argentí que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Jorge Daponte va néixer el 5 de juny del 1923 a Buenos Aires, Argentina i va morir l'1 de març del 1963.

## A la F1

Va debutar a la cursa que obria la cinquena temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, la corresponent a l'any 1954, disputant el 17 de gener el GP de l'Argentina al Circuit Oscar Alfredo Galvez.
Jorge Daponte va participar en dues curses puntuables pel campionat de la F1, disputant-les en la mateixa temporada (1954) no aconseguint cap punt pel campionat.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1954 | Jorge Daponte | Maserati | Maserati | ARG Ret | 500 | BEL | FRA | GBR Ret | ALE | SUI | ITA 11 | ESP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Pappo

Norberto Anibal Napolitano, conegut artísticament com a Pappo i anomenat «El Carpo», (La Paternal, Ciutat de Buenos Aires, 10 de març de 1950; Luján, província de Buenos Aires, Argentina, 25 de febrer de 2005) fou un guitarrista, cantant i compositor de blues, rock i metal argentí.
Va ser integrant del grup Los Gatos, de Los Abuelos de la nada a fins dels '60, de Manal, Connexión Nº 5 i La Pesada del Rock and Roll; i va fundar Pappo's Blues en els '70 i Riff en els '80, bandes amb les quals tocava en forma simultània.
# La Boca

La Boca és un barri de la ciutat de Buenos Aires situat al sud-est d'aquesta i en la desembocadura del Río Matanza (o Riachuelo, com és conegut al seu últim tram). És seu del que va ser el principal port de Buenos Aires, del Club Atlético Boca Juniors (antigament també del Club Atlético River Plate) i, molt possiblement, va ser el lloc on Pedro de Mendoza y Luján va fundar la ciutat el 1536.
Tradicional barri d'acollida de poblacions immigrants, actualment és un centre turístic important de la ciutat.

## Vegeu també

* Benito Quinquela Martín
* Caminito
* Club Atlético Boca Juniors
* Alma mía

## Fonts

* Buscan en La Boca los primeros rastros de Buenos Aires. Diari La Nación (castellà).

## Enllaços externs

* Informació sobre La Boca Arxivat 2010-02-17 a Wayback Machine.. Página del Ministeri de Cultura del Govern de la Ciutat de Buenos Aires (castellà).
* La Boca Arxivat 2010-01-06 a Wayback Machine.. Pàgina oficial de turisme del Govern de la Ciutat de Buenos Aires.
* La Boca Arxivat 2010-04-14 a Wayback Machine.(castellà). Informació a la pàgina del Museu de Cera del barri.
* Informació del Museu Quinquela Martin. Govern de la Ciutat de Buenos Aires (castellà).
* Bomberos Voluntarios de La Boca (castellà).
# Rocío Igarzábal

Rocío Igarzábal (Buenos Aires, 24 d'agost de 1989), més coneguda per "Rochi", és una actriu, model i cantant argentina. És famosa pel paper de Vale Gutiérrez a la telenovel·la argentina Casi ángeles i per haver cantat al grup musical Teen Angels.

## Carrera

"Rochi" Igarzábal va néixer el 24 d'agost de 1989 a Buenos Aires (Argentina). Va començar a estudiar comèdia musical al col·legi, i feu el debut teatral en les obres anomenades "Hércules" i "Tarzán". Gràcies a aquestes obres la seleccionaren per als tallers de la productora Cris Morena i el 2008 ingressà, per interpretar el personatge de Valeria Gutierrez, a la sèrie juvenil Casi ángeles, protagonitzada per Emilia Attias i Nicolás Vázquez.
A causa de l'èxit tant a l'Argentina com a la resta del món, la sèrie va ser portada a l'àmbit del teatre en les seves quatre temporades, i Igarzábal va formar-ne part des del 2008 i fins al 2010 juntament amb l'enviament televisiu. També participà en els àlbums de la banda sonora Teen Angels 2 i Teen Angels 3, i als tours de Teen Angels, grup musical format a partir de la sèrie. El 2011, esdevingué membre regular de Teen Angels, en substituir Eugenia Suárez.
Igarzábal també ha realitzat algunes campanya i anuncis per a marques de roba. La seva primera campanya va ser per "Ella la bella" l'any 2009, i després ha continuat fent campanyes per a la marca de mitges i llenceria Mora Teens al costat de la seva amiga Candela Vetrano els anys 2010 i 2011.

## Televisió

Televisió :
| Any | Títol | Canal | Personatge |
| 2008/2010 | Casi Angeles | Telefé | Valeria Gutierrez |

## Teatre

Obres :
| Any | Títol | Personatge |
| 2007 | Hércules | Protagonista |
| 2007 | Tarzán | Jane |
| 2007 | Hairspray | - |
| 2008/2010 | Casi Angeles | Valeria Gutierrez |

## Discografia

Discografia :
| Any | Títol |
| 2008 | Casi Ángeles en vivo desde el Teatro Gran Rex 2008 |
| 2009 | Teen Angels 3 |
| 2009 | Casi Ángeles en vivo desde el Teatro Gran Rex 2009 |
| 2009 | Teen Angels 4 en vivo en Israel' |
| 2010 | Teen Angels 4 |
| 2010 | Teen Angels edición especial España |

## Curtmetratges

Curts :
| Any | Artista | Vídeo |
| 2008 | Teen Angels | A ver si pueden |
| 2009 | Teen Angels | Que nos volvamos a ver |

## Publicitat

| Any | Marca | Temporada |
| 2008 - 2009 | Ella la bella | Primavera/Estiu |
| 2009 - 2010 | Mora Teens | Primavera/Estiu |