OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Catalunya – Iugoslàvia (23-12-1999)

La selecció catalana de futbol disputà un partit amistós contra la selecció de Iugoslàvia el 23 de desembre de 1999 a l'Estadi de Montjuïc de Barcelona, davant de 43.700 espectadors, que acabà amb victòria de Catalunya per 1-0.

## Fitxa tècnica

| Catalunya | 1 - 0 | Iugoslàvia |
| Òscar Garcia 45' | Mundo Deportivo Avui | |
| Catalunya | Iugoslàvia |
CATALUNYA: :
| PO | Toni Jiménez |
| PO | Francesc Arnau |
| DF | Cristóbal Parralo |
| DF | Xavier Aguado |
| DF | Quique Álvarez |
| DF | Sergi Barjuan |
| DF | Miquel Soler |
| DF | Albert Tomàs |
| CC | Pep Guardiola (c) |
| CC | Xavi Hernández |
| CC | Gabri Garcia |
| CC | Albert Celades |
| CC | Roger Garcia |
| CC | Sergio González |
| CC | Quique de Lucas |
| DV | Òscar Garcia |
| DV | Dani Garcia |
| DV | Jordi Cruyff |
| DV | Rubén Navarro |
| DV | Raúl Tamudo |
| Seleccionador: |||
| Pitxi Alonso ||||
IUGOSLÀVIA: :
| PO | Željko Cicović |
| DF | Dražen Bolić |
| DF | Goran Đorović (c) |
| DF | Dragan Šarac |
| DF | Dejan Stefanović |
| DF | Vuk Rašović |
| DF | Ivan Dudić |
| DF | Jovan Tanasijević |
| DF | Milan Obradović |
| CC | Nikola Lazetić |
| CC | Nenad Grozdić |
| CC | Saša Ilić |
| DV | Dejan Petković |
| DV | Ilija Ivić |
| DV | Mateja Kežman |
| DV | Igor Gluščević |
| DV | Zoran Janković |
| DV | Savo Milošević |
| Seleccionador: |||
| Vujadin Boškov ||||

## Referències

* ↑ Ponz, Àngel «Catalunya derrota Iugoslàvia en una festa que no va ser tan vibrant com l'any passat» (PDF). El Punt, 24-12-1999, pàg. 44 [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ Lluch Martín, Isaac «Catalunya va vèncer Iugoslàvia amb un gol d’Òscar en un partit intoxicat per uns quants energúmens» (PDF). Avui, 24-12-1999, pàg. 52 [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ Astruells, Andrés «Catalunya está en forma» (PDF) (en castellà). Mundo Deportivo, 24-12-1999, pàg. 2-3 [Consulta: 12 maig 2024].
# Oravská Poruba

Oravská Poruba és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Referències

* ↑ «Dolný Kubín (District, Žilinský kraj, Slovakia) - Population Statistics, Charts, Map and Location» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2018].
# Oaks (Oklahoma)

Oaks és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 412 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oaks tenia 412 habitants, 125 habitatges, i 86 famílies. La densitat de població era de 98,8 habitants per km².
Dels 125 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 16,8% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,3% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.268 $ i la renda mediana per família de 27.396 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.375 $ mentre que les dones 15.000 $. La renda per capita de la població era de 8.031 $. Entorn del 18,7% de les famílies i el 29,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oaks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oaks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
Viccionari
# Oaklyn

Oaklyn és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2006 tenia 4.080 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oaklyn tenia 4.188 habitants, 1.791 habitatges, i 1.067 famílies. La densitat de població era de 2.650,8 habitants/km².
Dels 1.791 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 40,4% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 16,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.364 $ i la renda mediana per família de 55.434 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.474 $ mentre que les dones 30.243 $. La renda per capita de la població era de 24.157 $. Aproximadament el 5,2% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oaklyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oaklyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Omeliànivka (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Iemeliànovka».
Omeliànivka (en (ucraïnès): Омелянівка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2021 tenia 1.364 habitants. Pertany al districte de Nijnegorski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Oli Siurana

L'oli de Siurana és un oli d'oliva verge extra amb Denominació d'Origen Protegida que es produeix a les comarques del Priorat, part de la Ribera d'Ebre, el Baix Camp, el Tarragonès, l'Alt Camp, el Baix Penedès i la Conca de Barberà. Té la seu del consell regulador a la ciutat de Reus. S'obté principalment a partir de la varietat d'oliva Arbequina (en un 90%), el 10% restant procedeix de la Rojal i la Morruda.
La zona de producció correspon a la part de l'àrea de conreu tradicional de l'olivera arbequina que no pertany a la conca del Segre (que correspon a la DOP Garrigues). S'estén per les conques dels rius Siurana, Gaià i Francolí, i la part de la Ribera d'Ebre on domina l'arbequina.
És un oli equilibrat, molt agradable al paladar i amb fragància d'ametlla verda i poma. Segons el moment de la collita se'n poden distingir dues variants: el de collita primerenca és afruitat, de color verd, amb més cos i amb sabor ametllat amarg; el de collita més tardana és més dolç, de color groc i més fluid que l'anterior.
Els olis de la DOP Siurana han obtingut al llarg dels anys nombrosos premis tant de l'àmbit estatal com internacional.

## Referències

* 1 2 «Tasta'ls - Olis d'oliva verge extra - DOPs de Catalunya». Arxivat de l'original el 2018-01-02. [Consulta: 30 desembre 2017].
* ↑ «Web del Consell Regulador de la DOP Oli de Siurana». Arxivat de l'original el 2017-12-31. [Consulta: 30 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web del Consell Regulador de la DOP Oli de Siurana Arxivat 2010-09-10 a Wayback Machine.
# Nora Stanton Barney

Nora Stanton Barney (Basingstoke, 30 de setembre de 1883-Greenwich, 18 de gener de 1971) va ser una enginyera, arquitecta i sufragista d'origen britànic. Va ser neta de la també sufragista Elizabeth Cady Stanton.

## Referències

* ↑ «Nora Stanton Blatch Barney | American civil engineer and architect» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ «Five Fast Facts about Nora Stanton Blatch Barney». [Consulta: 9 juliol 2017].
# Onomàcrit

Onomàcrit (en grec antic ̓Ονομάκριτος Onomácritos) va ser un poeta i crestòmata grec nascut a Atenes, que va viure al segle vi aC, i va ser autor de la més antiga poesia religiosa grega conservada.
Va ser client i col·laborador d'Hiparc que el va desterrar més tard per una interpolació en un oracle de Museu, segons la qual les veïnes illes de Lemnos s'enfonsarien al mar. Sembla que aquesta interpolació hauria disgustat al tirà grec perquè contrariava les pretensions d'Atenes sobre les regions properes de l'Hel·lespont. Marxà d'Atenes i se'n va anar a Pèrsia. Més tard els pisistràtides, expulsats del poder a Atenes el van tornar a agafar sota la seva protecció i el van enviar al rei Xerxes I de Pèrsia per pressionar per una expedició persa contra Atenes. Davant del rei recitava tots els antics oracles que afavorien l'empresa i silenciava els que n'eren contraris.
El relat d'Heròdot fixa la seva època vers el 520-485 aC. Se l'esmenta com a autor de diverses poesies en forma d'oracles. Algunes de les seves obres van ser atribuïdes a Orfeu i Museu, però molt possiblement eren obres seves. Més que un poeta era un sacerdot que preservava i recomponia els antics poemes religiosos.
A més de les seves activitats com a endeví, Onomàcrit era també un filòsof òrfic, autor d'uns Ὀρφικά (Orfiká) sobre cosmogonia i teogonia dels que se'n conserven alguns fragments. Pausànias diu que Onomàcrit va escriure poemes en honor de Dionís, on presentava els Titans com els autors dels sofriments del déu. També és conegut com un dels autors dels Himnes homèrics, i un escoli li atribueix la falsificació d'uns versos de l'Odissea.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 229-230. ISBN 8481641618.
# Onomacles

Onomacles (en llatí Onomacles, en grec antic ̓Ονομακλη̂ς) fou un comandant atenenc que va dirigir, juntament amb Frínic i Escirònides, als atenenc i argius en contra de Milet l'any 412 aC, ciutat que tenia el suport del general espartà Calcideu i del sàtrapa persa Tissafernes.
Després d'una batalla, Onomacles es va disposar a assetjar Milet quan va arribar la flota lacedemònia i llavors va embarcar cap a Samos. Allí va rebre reforços i amb els generals Estrombíquides i Euctemó es va dirigir a Quios.
Probablement era el mateix Onomacles que consta com un dels Trenta tirans el 404 aC, segons diu Xenofont.

## Referències

* ↑ Onomacles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 29
# Pala (Txad)

Pala (en àrab بالا, Bālā) és una ciutat del Txad, capital de la regió de Maig-Kebbi Occidental. En la zona es parla la llengua fula. El bisbat catòlic romà de Pala va servir a la Prefectura de Mayo-Kebbi, en 1970, Pala incloïa 116.000 dels 160.000 catòlics del Txad.
Té la primera mina d'or del país, oberta per la companyia sud-coreana Afko. No obstant això, la recol·lecció de cotó és la principal indústria de la zona.
La ciutat es comunica amb l'exterior per l'aeroport de Pala.

## Referències

* ↑ «An MBendi Profile: Chad: Mining - Overview», 04-09-2005. Arxivat de l'original el 2005-09-04. [Consulta: 20 juliol 2020].
# Pala Pedregosa de Llessui

La Pala Pedregosa de Llessui és una muntanya termenal entre la Torre de Cabdella, dins del seu terme primitiu, i Sort (a l'antic terme de Llessui), i, per tant, entre les comarques del Pallars Jussà i del Pallars Sobirà. La Pala Pedregosa és, pròpiament, la pala existent en el seu vessant sud-oest, tot i que entre els muntanyencs se sol utilitzar pala com a sinònim de pic, en aquest i alguns altres casos de muntanyes de la zona.
Està situat al sud del Pic de la Mainera. i al nord-nord-est del Montorroio, a llevant de la zona lacustre del nord-est del terme de la Torre de Cabdella. L'Estany Gento és dessota seu, al seu sud-oest.
Tot i que la toponímia oficial no ho fa, caldria diferenciar el cim de la muntanya, que seria, pròpiament, el Pic de la Pala Pedregosa de Llessui, del vessant sud-occidental de la muntanya, que forma una pala: la Pala Pedregosa de Llessui.

## Enllaços externs

* La Pala Pedregosa de Llessui en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Pangio bitaimac

Pangio bitaimac és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Referències

* ↑ «Pangio bitaimac» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors), febrer 2023. [Consulta: 30 març 2023].

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Organum

L'organum és la duplicació d'un cant (una melodia gregoriana anomenada tenor) pla preexistent, mitjançant un moviment paral·lel, a un interval d'octava, quarta o quinta. Les primeres manifestacions de les quals es té constància són del segle ix.
Els primers tipus d'organum es troben als tractats Musica Enchiriadis i Scholia Enchiriadis, tractats que recullen el repertori de la segona meitat del segle ix, i responen tots al mateix principi: la duplicació d'un cant pla preexistent en moviment paral·lel a un interval d'octava, quinta o quarta.
El cant pla s'anomena vox principalis (veu principal) i la veu afegida s'anomena vox organalis (veu organal). En aquests tipus d'organum primitiu, la vox principalis (també cantus) està situada dalt, mentre que les duplicacions es fan per sota d'aquesta veu. El moviment paral·lel és habitual, encara que a poc a poc s'anirà movent la vox organalis primer per moviment oblic i després per moviment contrari. Aquests procediments aniran preparant el camp cap a la veritable polifonia.

## Tipus

| Organum simple: és el resultat d'afegir una vox organalis a la vox principalis. | |
| Organum compost: quan es dobla una o les dues veus a l'octava. | |
| Organum estricte o paral·lel: quan les veus es mouen per moviment paral·lel. | Organum estricte o paral·lel |
| Organum paral·lel modificat: quan el moviment paral·lel s'abandona temporalment al principi i al final de la frase. | Organum paral·lel modificat |

## Referències

* ↑ Collins, Irma H. Dictionary of Music Education (en anglès). Dictionary of Music Education, 2013, p. 212. ISBN 0810886529.

## Vegeu també

* Trop (música)
# Organza

L'Organza és un teixit llis, transparent, de tela prima, feta tradicionalment de seda. Moltes organzas modernes es teixeixen amb fibres sintètiques com polièster o niló. L'organza de seda es teixeix en diverses fàbriques al llarg del riu Yangtze ia la província de Zhejiang a la Xina. A la zona de Bangalore de lÍndia es teixeix una organza de seda més tosca. Es teixeixen organzas de seda de luxe a França i Itàlia. L' Organza es distingeix pel seu tacte fi, rigidesa en relació amb el pes i la textura superficial relliscosa.

## Etimologia

El terme pot derivar del francès organsin, en última instància de la ciutat d'Urgench, a l'Àsia central, un punt a la meitat de la Ruta de la Seda del Nord.

## Usos

L'Organza s'utilitza per a roba nupcial i roba de nit. De vegades, s'utilitza com a element estructural ocult. A partir de la dècada de 1980, les tendències van canviar i l'“organza” va començar a veure's més utilitzada en la roba del dia a dia. Al mercat d'interiors s'utilitza per a efectes en dormitoris i entre habitacions. Les teles d' organza de doble amplada en viscosa i acetat s'utilitzen com a cortines transparents.

## Referències

* ↑ Angela Cartwright. Emulsiones mixtas: técnicas artísticas alteradas para fotografía Imágenes. Beverly, Mass.: Quarry Books, 1 de novembre de 2007, p. 104. ISBN 978-1-59253-369-5.
* ↑ Adshead, S. T'ang China: El ascenso de Oriente en la historia mundial. Springer, 29 de juliol de 2004, p. 179. ISBN 9780230005518.
* ↑ Dávila Corona 2004 p. 139

## Bibliografia

* Dávila Corona, Rosa María. Diccionario histórico de telas y tejidos. Junta de Castilla y León, 2004. ISBN 84-9718-206-5.
# Orocos

Orocos (Open robot control software, programari de control de robots obert) és un programari lliure integrat per un conjunt d'eines en C++, amb els bastiments (frameworks) i les llibreries necessàries per al control en temps real de màquines-eina i robots. Suporta RTAI per al treball en temps real i Comedi per al maneig de les targetes d'adquisició de dades. Es tracta d'un projecte que va començar el 2001 i que des del 2005 és mantingut pel Modular Machines Group del FMTC (Flanders Mechatronics Technology Centre).

## Enllaços externs

* Pàgina del projecte Orocos
# Palau Municipal d'Esports de Granada

El Palau Municipal d'Esports de Granada és un pavelló situat a Granada, Andalusia. Inaugurat el 1991, té una capacitat per 7,358 persones, i es fa servir principalment per a disputar-hi partits de bàsquet; és la pista local del CB Granada. El pavelló va acollir el Campionat de futbol sala de la UEFA de 1999 i el Grup A de l'EuroBasket 2007, a més serà una de les sis seus de la Copa del Món de bàsquet 2014.

## Referències

* ↑ «Conveni perquè Barcelona sigui seu del Mundial de bàsquet del 2014». 324.cat, 25-05-2010. [Consulta: 18 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Patronato Municipal de Deportes
# Orval (formatge)

La fabricació de formatge d'Orval comença l'any 1928, dos anys després del retorn dels monjos a l'abadia del mateix nom.
Aquest formatge trapenc es fabrica amb llet sencera pasteuritzada al país gaumais. La seva pasta premsada no cuita, de coagulació enzimàtica i quall animal amb l'escorça rentada, es caracteritza per la seva cremositat. És similar a un port-salut.
El formatge d'Orval porta el logotip Authentic Trappist Product que garanteix que el producte és fabricat en una abadia trapenca, fet o sota el control dels monjos, i una porció dels ingressos de la seva comercialització està dedicat a obres de caritat.

## Vegeu també

* Abadia d'Orval
* La cervesa Orval

## Referències

* ↑ «Todo sobre quesos - Mundoquesos: Abbaye Notre-Dame-d'Orval». Arxivat de l'original el 2016-09-15. [Consulta: 15 maig 2016].

## Enllaços externs

* La fabricació de formatge d'Orval Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. lloc web oficial de l'abadia d'Orval
# Palau del Concelho de Viana do Castelo

El palau del Concelho de Viana do Castelo és un antic paço situat a la plaça de la República a Viana do Castelo (Portugal).
És un edifici de dues plantes realitzat en granit, coronat per merlets i aixecat entre els segles xv i xvi. La seva planta baixa està formada per un porxo amb tres arcs ogivals i en la seva planta superior té tres finestres amb balconades de ferro que sobresurten de la seva façana. Sobre la finestra central estan esculpits l'escut reial, una esfera armilar i una nau, símbol de Viana do Castelo. Està classificat des de l'any 1910 com Monument Nacional.

## Referències

* ↑ «Câmara Municipal de Viana do Castelo» (en portuguès). Monumentos. Sistema de Informação para o Património Arquitetónico. [Consulta: 23 juliol 2023].
* ↑ «Antigos Paços do Concelho - Viana do Castelo» (en castellà). Visit Portugal. [Consulta: 23 juliol 2023].
# Paris el Jove

Paris el Jove va ser un famós actor romà, més reconegut que el seu homònim Paris el Vell, que va viure en temps de l'emperador Domicià.
Era nadiu d'Egipte i va emigrar a Roma on les seves danses i pantomimes van guanyar l'admiració del públic, l'amor de les matrones romanes i finalment van cridar l'atenció de l'emperador. Se li va permetre d'actuar davant dels més importants personatges de Roma.
El Pseudo-Suetoni diu que Juvenal va ser desterrat a Egipte per haver atacat a Paris, però probablement això no és correcte.
La seva popularitat va ser la seva ruïna. Domícia Longina, la dona de l'emperador, es va enamorar perdudament de l'actor. Domicià, quan se'n va assabentar, es va divorciar, i va fer matar Paris al mig del carrer, junt amb un jove deixeble, simplement perquè s'hi assemblava. La gent va lamentar profundament la mort del seu actor preferit. Alguns van omplir el lloc on va caure amb flors i perfums, però l'emperador els va fer executar. Marcial va expressar el que la ciutat sentia, quan el va citar en un epigrama que va compondre en el seu honor:
| « | "Romani decus et dolor theatri" | » |
| — Marcial.VI,82-87 |||
(Honor dels romans i dolor del teatre).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 128.
# Papamosques blau

El papamosques blau (Cyanoptila cyanomelana) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) de l'est asiàtic. Nidifica al Japó, Corea, l'extrem nord-oriental de la Xina i el sud-est de l'Extrem Orient Rus. Passa els hiverns al sud-est asiàtic, especialment a Vietnam, Cambotja, Tailàndia i Sumatra. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques blau». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 697. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Blue-and-white Flycatcher. Cyanoptila cyanomelana» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 30 desembre 2021].
# Park Ridge (Nova Jersey)

Park Ridge és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 8.917 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Park Ridge tenia 8.708 habitants, 3.161 habitatges, i 2.389 famílies. La densitat de població era de 1.293,1 habitants/km².
Dels 3.161 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,9% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 24,4% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 86.632 $ i la renda mediana per família de 97.294 $. Els homes tenien una renda mediana de 71.042 $ mentre que les dones 40.714 $. La renda per capita de la població era de 40.351 $. Aproximadament l'1,2% de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Park Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Park Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.