OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu i Galeria Nacional de Cardiff

El Museu i Galeria Nacional de Cardiff, és al conjunt d'edificis eduardians que configuren el complex cívic de Cathays Park. La construcció va començar el 1912 però per mor de la Primera Guerra Mundial no es va poder inaugurar al públic fins al 1927. Forma part del Museu i Galeria Nacional de Gal·les.

## Col·leccions d'art

El museu és, sobretot, conegut per la col·lecció de les germanes Davies. Les germanes van donar llur col·lecció al museu durant els anys 50 i 60, incloent:
* La major col·lecció de pintures d'Honoré Daumier i les més importants obres de Jean-François Millet al Regne Unit.
* Diverses pintures de Venècia, i versions de la Catedral de Rouen i els Nenúfars, per Monet.
* El Petó de Rodin, realitzat en bronze.
* La Parisenca de Pierre-Auguste Renoir.
I diverses obres de Van Gogh, Manet i Cézanne.

## Referències

* ↑ «National Museum of Wales | museum, Cardiff, Wales, United Kingdom» (en anglès). [Consulta: 22 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Bruno Fernández de los Ronderos

Bruno Fernández de los Ronderos (Salamanca, 1822 - ¿?) va ser un arquitecte espanyol. Les seves obres més conegudes són el Teatro Eslava, al carrer madrileny d'Arenal (situat vora de la Puerta del Sol), construït entre 1870 i 1871, i el col·legi Marqués de Vallejo, a Valdemoro, edifici dedicat a proporcionar habitatge als nens orfes de la Guàrdia Civil, fou construït en el període 1880 i 1885.

## Biografia

Nascut a Salamanca l'any 1822, obté el títol d'arquitecte en l'Acadèmia de San Fernando el 13 de desembre de 1846 amb un projecte de Museu de Ciències i Història Natural. Va presentar estudis i dissenys com el de la Presó Model de Madrid situada a la plaça de Moncloa. De la mateixa forma se li encarrega la segregació edificatòria de l'Hospital General d'Atocha i el Col·legi de Cirurgia de San Carlos.

## Referències

* ↑ R Baillo, (2011), Valdemoro. Biblioteca de la provincia de Madrid: cronica de sus pueblos, Madrid
* ↑ AAVV, (1860), La España médica: periódico de medicina, cirugía, farmacia - Volumen 4, Números 214-265, Página 400

## Vegeu també

* Juncarejo
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1896 - 100 metres lliures masculins

Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1896 :
| Lliures |||||
| 100 m | homes |
| 500 m | homes |
| 1.200 m | homes |
| 100 m mariners | homes |
| 1900> |||||
Els 100 metres lliures masculins fou la més curta de les quatre proves del programa olímpic de natació dels Jocs Olímpics d'Atenes de 1896. Hi van prendre part 10 nedadors en representació de quatre països. Els dos competidors d'Àustria-Hongria acabaren en les dues primeres posicions, sent l'hongarès Alfréd Hajós el vencedor final. Es desconeix el nom de quatre dels nedadors grecs.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Alfréd Hajós (HUN) | Otto Herschmann (AUT) | |

## Resultats

| Posició | Nedador | País | Temps |
| | Alfréd Hajós | Hongria | 1' 22,2" |
| | Otto Herschmann | Àustria | 1' 22,8" |
| 3-10 | Georgios Anninos | Grècia | desconegut |
| 3-10 | Efstathios Chorophas | Grècia | desconegut |
| 3-10 | Alexandros Khrisafos | Grècia | desconegut |
| 3-10 | Gardner Williams | Estats Units | desconegut |
| 3-10 | 4 grecs de nom desconegut | Grècia | desconegut |

## Referències

* Mallon, Bill; & Widlund, Ture (1998). The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson: McFarland. ISBN 0-7864-0379-9 (pdf) (anglès)
# Sant Iscle d'Empordà

Sant Iscle d'Empordà és un petit poble del municipi de Serra de Daró. Com la majoria de pobles de la zona es troba dalt d'un turó, a causa dels antics aiguamolls, contemplant-s'hi un dels paisatges més característics del Baix Empordà.
Hi queden la base d'alguna antiga torre i tot un tros de muralla, que va ser restaurat l'any 1985, d'un castell que era esmentat en documents de l'edat mitjana.
La parròquia de Sant Iscle d'Empordà, del segle xii amb una nau amb absis semicircular decorat amb un fris d'arcuacions, és citada per primera vegada l'any 1081 i fou consagrada pel bisbe Berenguer Humbert l'any 1123.
Les masies del segle xvi al xviii s'escampen sense ordre entre l'església i les restes del castell formant un conjunt arquitectònic molt interessant.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Iscle i Santa Julita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 gener 2014].
# 1516
## Esdeveniments
### Resta del món

* 14 de marçː Coronen a la catedral de Brussel·les a Carles V com a rei de Castella i d'Aragó.
* 24 d'agost: batalla de Mardj Dabik, en la qual el Soldanat Mameluc perd Síria en mans de l'Imperi Otomà.

## Naixements

Països Catalans
Resta del món
* 18 de febrer - Greenwich, Anglaterra: Maria I d'Anglaterra, reina d'Anglaterra i Irlanda (m. 1558).
* 26 de març, Zúric (Suïssa): Conrad Gessner, zoòleg, botànic i bibliògraf, pioner de la zoologia i la bibliografia modernes (m. 1565)

## Necrològiques

Països Catalans
* 22 de gener - Madrigalejo, (Càceres) - Ferran el Catòlic (n. 1452).
Resta del món
29 de novembre - Venècia: Giovanni Bellini, també conegut pel seu sobrenom de Giambellino pintor italià del Renaixement, considerat el principal representant del Quattrocento al Vèneto (n. 1424).

## Referències

* ↑ «Maria I d'Anglaterra | enciclopèdia.cat». [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ Pettitt, George A. «Conrad Gesner» (en anglès). Ecyclopaedia Britannica. [Consulta: març 2020].
* ↑ Paoletti, John T.. El arte en la Italia del Renacimiento. Madrid, España: Akal, 2002. ISBN 84-460-1149-2.
# Bédjondo

Bédjondo o Bédiondo és una ciutat i la sotsperfectura del Txad, situada a la regió de Mandoul. És el centre administratiu del Departament de Mandoul Occidental.

## Geografia

La ciutat es troba al sud del Txad, a l'oest del riu Gamisi-Mayo-Dolmaji, a una altitud de 378 metres sobre el nivell del mar. El poble està situat a una distància d'aproximadament 444 quilòmetres al sud-est de la capital del país, N'Djamena.

## Població

Segons el cens oficial de 2009, la població de Bediondo era de 52.223 persones (25.280 homes i 26.943 dones). La distribució de la població de la prefectura per rangs d'edat era la següent: el 52,7% eren residents menors de 15 anys, 43,7% tenien entre 15 i 59 anys i 3,6% tenien 60 anys o més.

## Transport

L' aeroport més proper és el de Doba.

## Referències

* ↑ Chad. Mapa de referencia (escala 1:2 500 000). — GUKG, 1982.
* 1 2 «Bediondo, Chad Page». Fallingrain Global Gazetteer. [Consulta: 23 gener 2018].
* ↑ «Deuxième Recensement Général de la Population et de l'Habitat». L'Institut national de la statistique, des études économiques et démographiques (INSEED). Arxivat de l'original el 2017-11-18. [Consulta: 23 gener 2018].
# Bronk (cràter)

Bronk és un cràter d'impacte erosionat que es troba a la cara oculta de la Lluna, fora de la vista de la Terra. Es localitza al sud-est del cràter més gran Kovalevskaya. A menys d'un diàmetre del cràter cap a l'est-nord-est apareix el cràter Bobone, més petit.
* Localització de Bronk (centre de la meitat inferior de la imatge)
* Imatge obliqua de la missió Lunar Orbiter 5
Aquest cràter ha estat desgastat i erosionat per impactes posteriors. Un petit cràter se superposa a la vora oriental, i gran part del nord-est i nord del contorn s'ha desintegrat per impactes menors. En la vora sud apareix una depressió i en el costat sud-oest té una protuberància cap a l'exterior. El sòl interior també és aspre i una mica irregular, amb diversos petits cràters que marquen la seva superfície.
La primera observació del cràter va ser informada per la Zond 3 el 1965.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Ca l'Estrada (Lluçà)

Ca l'Estrada és una masia de Lluçà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de grans dimensions amb dues parts diferenciades. L'edifici original que forma la casa coberta amb teulada a dues vessants, antigament amb desaigua a la façana principal. L'altra cos el formà un edifici amb galeries sustentat per una columna datada el 1870. Davant aquesta galeria hi ha una llinda amb la inscripció: "Pau Estrada me fecit 1750".

## Història

La història de l'Estrada és força similar a la de la seva casa veïna Gonfaus. Són cases molt antigues que prosperen a partir del segle xv, i en el cas de l'Estrada és reedificaren en el segle xviii per ampliar-se al segle xix.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Estrada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Bugoslavskaya (cràter)

Bugoslavskaya és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 29,9 km de diàmetre. Porta el nom de Yevgenia Bugoslavskaya (1899-1960), astrònoma russa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Bugoslavskaya». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Bugrovka

Bugrovka - Бугровка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 882 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Caixa negra

La caixa negra o millor capsa negra o enregistrador de vol és un dispositiu electrònic que enregistra les dades del vol d'una aeronau com: l'altura, la velocitat, la pressió de l'aire, les converses dels pilots, etc. La seva funció bàsica és conèixer els problemes succeïts en l'avió per tal d'evitar-los posteriorment. També alguns vaixells i altres vehicles en duen a bord.

## Història

El primer aparell per a enregistrar automàticament les dades de vol fou inventats pels francesos François Hussenot i Paul Beaudouin l'any 1939. Aquest consistia en l'enregistrament en vídeo (en format de 88 mm) de variables (altitud, velocitat, etc.) mitjançant l'oscil·lació d'un feix de llum en un mirall connectat a l'instrument de vol.
La primera capsa negra moderna que enregistrava les converses de les cabines de vol data de 1956. Fou inventada per l'australià David Warren després d'una sèrie d'accidents aeris del De Havilland Comet sobre els quals ell investigava.

## Característiques

Malgrat el nom, la capsa negra no és de color negra, sinó taronja groguenc, a fi i efecte de poder ser retrobada amb més facilitat després d'un accident. A més, en els avions sol haver-hi dos dispositius, un que registra les dades dels instruments de vol i un altre els sons i converses de la cabina de vol. Disposa d'un embolcall reforçat per tal que pugui resistir els efectes d'un accident, com pressions i temperatures molt elevades.

## Referències

* ↑ Paralel·lament al francès boîte noire i no * caisse noire i a l'italià scatola negra i no * cassa nera.
* 1 2 Ventura, Borja. «¿Por qué sobrevive siempre la caja negra cuando un avión sufre un accidente?». Ciencia Xplora. Arxivat de l'original el 4 de gener 2015. [Consulta: 4 gener 2015].
* ↑ Beaudouin, Denis. Charles Beaudouin: une histoire d'instruments scientifiques. EDP Sciences, 2005. ISBN 9782868838070 [Consulta: 4 gener 2015].
Viccionari
# Filippo Soffici

Filippo Soffici (Florència, 9 de febrer de 1970) és un remer italià, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on guanyà la medalla de bronze en la prova del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Alessandro Corona, Gianluca Farina i Rossano Galtarossa.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món de rem, sempre en el quàdruple scull. De plata el 1989 i 1991, i de bronze el 1990. També guanyà una medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1991.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Filippo Soffici». [Consulta: 29 abril 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 29 abril 2023].
* ↑ «World Rowing - Filippo SOFFICI» (en anglès). [Consulta: 29 abril 2023].
# Elisaveta Bagriana

Elisaveta Bagriana (en búlgar: Елисавета Багряна, pseudònim d'Elissaveta Liubomírova Beltxeva, búlgar: Елисавета Любомирова Белчева coneguda entre els seus amics com a Lisa Bagriana, búlgar: Лиза Багряна) fou una poetessa búlgara, traductora i autora de llibres per a nens.
Juntament amb Dora Gabe és una de les pioneres en la literatura femenina en el seu país. Va ser nominada pel Premi Nobel de Literatura en tres ocasions.
Va escriure Večnata i svjatata (‘L'etern i sant’, 1927), Sǔrce čoveško (‘Cor humà’, 1936), Ot briag do briag (‘D'una riba a l'altra’, 1963) o Kontrapunkti (‘Contrapunts', 1972). Les seves obres reflecteixen una profunda reflexió i experiència vital.

## Referències

* ↑ A la Gran Enciclopèdia Catalana es transcriu com a Bagrjana. La transcripció més usual en les llengües amb alfabet llatí és "Elisaveta Bagriana", on la "i" actua com a semivocal. Seguim aquí els criteris de transcripció que es poden consultar a l'article alfabet búlgar
* 1 2 «Elisaveta Bagriana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jordi Costa i Mosella

* Aquest article tracta sobre l'empresari barceloní. Vegeu-ne altres significats a «Jordi Costa (desambiguació)».
Jordi Costa i Mosella (Barcelona, 7 de juny de 1933) és un dirigent del món associatiu català.
Va crear l'empresa Esportiva Aksa, que fabrica motxilles. Ha estat impulsor de l'escoltisme i de les entitats de lleure i formació juvenil, i ha presidit la Fundació Pere Tarrés d'Educació i Esplai. El 1991 fou un dels fundadors de la Fundació Cavall Fort. El 1997 va rebre la Creu de Sant Jordi. Des de 1999 és patró de la Fundació Sardà-Pujadas.

## Obres

* Amb els joves, fent país Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Secretaria General de Joventut, 1998

## Referències

* ↑ Reconocimiento a Esportiva AKSA fabricante y distribuidor de la marca de mochilas Alpina fundada en 1926 Arxivat 2014-10-16 a Wayback Machine. al web d'Esportiva Aksa
* ↑ Entrevista a Jordi Costa a La Vanguardia, 23 de març de 1994
* ↑ Web de la Coordinadora Catalana de Fundacions
* ↑ Web del Patronat de la Fundació Sardà-Pujadas
# Míssil aire-aire

Un míssil aire-aire és un míssil dissenyat per a ser llançat des d'una aeronau militar per tal de destruir altres aeronaus. Són coneguts habitualment per l'acrònim de l'anglès AAM (Air-to-Air Missile) i constitueixen l'armament antiaeri principal dels avions de combat moderns.

## Història

El primer míssil aire-aire va ser el Ruhrstahl X-4 dissenyat entre 1943 i 1945 a l'Alemanya nazi amb l'objectiu de destruir els bombarders aliats des d'una distància superior a la de les metralladores de defensa. Es tractava d'un míssil senzill, amb estructura molt semblant a la dels coets però que comptava amb dos cables que l'unien a l'avió llançador i que permetien el pilot guiar-lo fins a l'objectiu mitjançant una palanca que corregia l'orientació del míssil. Tot i que es va començar la producció el final de la Segona Guerra Mundial va evitar que entressin en servei.
El desenvolupament del míssils aire-aire moderns el va marcar el míssil estatunidenc AIM-9 Sidewinder el qual va ser disparat per primer cop el 3 de setembre de 1952, i el 1955 ja formava part de l'equipació dels avions de caça dels Estats Units.

## Descripció general

Com la majoria dels coets solen tenir una forma cilíndrica i allargada, amb aletes estabilitzadores i de guiatge. A l'extrem anterior se solen situar els sensors per al guiatge i detonació, seguits per la càrrega explosiva i a la posterior el motor coet. Com que el seu objectiu és destruir aeronaus militars també compten amb una gran agilitat i velocitat (superior a la velocitat del so). Per aconseguir impactar en l'objectiu solen comptar amb sistemes de guiatge complexos, els més habituals són infrarojos i mitjançant radar.

## Classificació

En general se'n distingeixen dues categories:
* Míssils aire-aire de curt abast (dins l'abast visual)
* Míssils aire-aire de llarg abast (més enllà de l'abast visual)

## Exemples

* AIM-9 Sidewinder
* AIM-7 Sparrow
* AIM-120 AMRAAM
* Vímpel R-60
* Vímpel R-73
* IRIS-T

## Referències

* ↑ «Míssil aire-aire». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Rodríguez, Eugenio. «Los misiles aire-aire más avanzados del mundo». Fieras de la Ingenieria. Arxivat de l'original el 30 de desembre 2014. [Consulta: 30 desembre 2014].
* ↑ «Ruhrstahl/Kramer X-4». Dan Johnson / Luft'46. [Consulta: 30 desembre 2014].
* ↑ Tom Hildreth «The Sidewinder Missile». Air-Britain Digest. Air-Britain, 40, 2, 01-03-1988, pàg. 39–40. ISSN: 0950-7434.
* ↑ «Míssil aire-aire». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Guiatge de míssils
* Míssil aire-superfície
* Míssil antivaixell
# Oum Hadjer

Oum Hadjer (àrab: أم هاجر, Umm Hājir) és una petita ciutat del Txad, capital del departament de Batha Oriental i de la sotsprefectura en la qual es troba la ciutat. Es troba a cavall sobre l'efímer riu Batha, en la carretera principal entre Khartum i N'Djamena, i té un petit aeroport homònim.
Situada estratègicament, ha estat objecte d'impugnacions per part del govern i les forces rebels en 1982, 1990 i gener de 2008.

## Referències

* ↑ (en anglès) , 21-03-1982.
* ↑ Boston Globe article on 1990 rebel capture
* ↑ «Romandie News article on January 2008 fighting». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 juny 2008].
# Escola Poeta Foix

L'escola Poeta Foix és un centre educatiu públic situat al barri del Farró del districte de Sarrià-Sant Gervasi de Barcelona.

## Història

El 1986, es va inaugurar el centre amb l'estructura actual, amb una ampliació important de superfície que respectava la torre dels Marquesos de Julià, on havia començar l'escola l'any 1941, com a escola pública municipal de nenes i pàrvuls Argentina.
El curs 1989-1990, l'escola es va fusionar, de forma progressiva, amb l'escola Uruguai, situada al carrer de Vallirana, 2 i es va anomenar República Argentina-Uruguai. A partir del 13 d'abril de 1999 es va anomenar Escola Poeta Foix, en honor al poeta, periodista, assagista i pastisser nascut i veí de Sarrià.

## Referències

* ↑ «Escola Poeta Foix». Guia de Barcelona. Ajuntament de Barecelona.
* 1 2 3 «Història de l'escola». Generalitat de Catalunya.

## Enllaços externs

* Escola Poeta Foix - Lloc web oficial
# Caimh McDonnell

Caimh McDonnell és un escriptor irlandès de novel·les (qui publica amb el sobrenom de CK McDonnell) nascut a Limerick, Irlanda, i que actualment viu a Mánchester, Regne Unit. Ara es dedica exclusivament a això, però en el passat també ha col·laborat com a escriptor per a programes televisius britànics en nombroses ocasions, incloent-hi programes com Have I Got News for You, Mock the Week, i The Sarah Millican Television Programme, i fins i tot va ser nominat a un premi BAFTA per la creació de la sèrie d'animació Pet Squad, del canal CBBC. Tanmateix, també és conegut pels seus monólegs.
Va escriure el seu primer llibre el 2016 i no ha parat des d'aleshores. Tots s'han convertit en supervendes i aclamats per la crítica. Caimh segueix escrivint fins al dia d'avui, mantenint el ritme trepidant de les obres juntament amb el seu ja característic humor negre mesclat amb el seu toc irlandès personal.
La novel·la amb la qual va debutar com a escriptor, A Man With One of Those Faces (2016), va ser nominada als premis CAP Arxivat 2021-01-22 a Wayback Machine. al 2017; el seu altre llibre, I Have Sinned (2019), va ser preseleccionat per participar en els premis Kindle Storyteller Award el 2019.

## Novel·les

Aquestes són les novel·les del Caimh McDonnell (CK McDonnell):

### Saga Dublín

* A Man With One of Those Faces (2016)
* The Day That Never Comes (2017)
* Angels in the Moonlight (2017) (preqüela)
* Last Orders (2018)

### Trilogia Bunny McGarry

* Disaster Inc (2018)
* I Have Sinned (2019)
* The Quiet Man (2020)

### The Stranger Times

* The Stranger Times (2021)

### Altres llibres

* Bloody Christmas (2019)
* The Final Game (2020)
* Welcome to Nowhere (2020)

## Referències

* 1 2 «Biog | Caimh McDonnell» (en anglès americà). [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ «TV Writing | Caimh McDonnell» (en anglès americà). [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ Bennett, Steve. «Big book deal for comedian Caimh McDonnell : News 2020 : Chortle : The UK Comedy Guide» (en anglès). [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ Barraclough, Leo; Barraclough, Leo. «Colin Callender’s Playground Nabs Rights to C.K. McDonnell's ‘The Stranger Times'» (en anglès americà), 04-03-2020. [Consulta: 18 gener 2021].

## Enllaços externs

* WhiteHairedIrishman.com - Página web oficial de Caimh McDonnell
# Partit dels Treballadors (Algèria)

El Partit dels Treballadors (francès: Parti des Travailleurs; àrab: حزب العمال, Ḥizb al-ʿUmmāl) és un partit polític trotskista d'Algèria, estretament relacionat amb el Partit dels Treballadors de França. El partit és dirigit per Louisa Hanoune.
El Partit dels Treballadors va rebre el 3,3% dels vots i va escollir 21 membres al parlament a les eleccions legislatives del 2002. A les eleccions presidencials del 2004, Hanoune va ser la primera dona del món àrab a presentar-se. Va rebre 101,630 vots (un 1%).
# Míssil aeri no controlable

Un míssil aeri no controlable (abr. — CANC) — és un tipus de mitjans aeris de combat que després d'iniciar-se el coet fa un vol incontrolable.Марковский К., Перов М. Наследники «ЭрЭсов» (рус.) // Крылья Родины. — М., 1994. — № 10. — С. 21-23. — ISSN 0130-2701.

## Bibliografia

* Германов Н. Неуправляемые авиационные ракеты (рус.) // Зарубежное военное обозрение. — М.: «Красная Звезда», 1982. — № 7. — С. 54-58. — ISSN 0134-921X.