OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Belovita-(Ce)

La belovita-(Ce) és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la belovita. Va rebre el seu nom l'any 1954 per L. S. Borodin i M. E. Kazakova en honor de Nikolai Vasil'evich Belov (1891-1982), ex cap del departament de cristal·lografia i cristal·loquímica de la Universitat Estatal de Moscou, Rússia.

## Característiques

La belovita-(Ce) és un fosfat de fórmula química NaCeSr₃(PO₄)₃F. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. És l'anàleg amb ceri de la belovita-(La), l'anàleg amb NaSr₃Ce de la fluorapatita, i l'anàleg amb estronci de la kuannersuïta-(Ce).
Segons la classificació de Nickel-Strunz la belovita-(Ce) pertany a «08.BN - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran, (OH, etc.):RO₄ = 0,33:1» juntament amb els següents minerals: aradita, magganasita, fluorpiromorfita, fluorsigaiïta, fluoralforsita, alforsita, clorapatita, mimetita-M, johnbaumita-M, fluorapatita, hedifana, hidroxilapatita, johnbaumita, mimetita, morelandita, piromorfita, fluorstrofita, svabita, turneaureïta, vanadinita, belovita-(La), deloneïta, fluorcafita, kuannersuïta-(Ce), hidroxilapatita-M, fosfohedifana, hidroxilpiromorfita, estronadelfita, fluorfosfohedifana, carlgieseckeïta-(Nd), vanackerita, miyahisaïta, pieczkaïta, hidroxilhedifana, pliniusita, parafiniukita, arctita, krügerita i goryainovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1954 al mont Malyi Punkaruaiv, al massís de Lovozero, a l'óblast de Múrmansk (Districte Federal del Nord-oest, Rússia). També ha estat descrita a altres indrets de Rússia, a Sud-àfrica i als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Belovite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 agost 2016].
# Hankovce (Humenné)

* No s'ha de confondre amb Hankovce (Bardejov).
Hankovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1567.
# Lucien Victor

Lucien Honore Victor (Oekene, Roeselare, 28 de juny de 1931 - Sedan, França, 17 de setembre de 1995) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1953 i 1956. El 1952, com a ciclista amateur, va guanyar la medalla d'or als Jocs Olímpics de Hèlsinki de la contrarellotge per equips. Com a professional destaca el triomf a l'Omloop van het Houtland de 1954.

## Palmarès

* 1952 (amateur)
** als Jocs Olímpics de Hèlsinki de la contrarellotge per equips (amb Robert Grondelaers i André Noyelle)
** 1r al Tour de Flandes amateur
** 1r a la Volta a Limburg amateur
* 1954
** 1r a l'Omloop van het Houtland
* 1955
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc

## Referències

* ↑ «VICTOR Lucien (Lucien Honoré)». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Olympedia – Lucien Victor». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Lucien Honore VICTOR» (en italià). [Consulta: 28 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Lucien Victor a sitiodeciclismo.net
# Russell Mockridge

Russell Mockridge (Melbourne, 18 de juliol de 1928 - Clayton, 13 de setembre de 1958) va ser un ciclista australià. Fou campió olímpic del quilòmetre i tàndem als Jocs Olímpics de 1952, a Hèlsinki. Anteriorment ja havia participat en els Jocs Olímpics de Londres de 1948, sense sort al medaller, i als Jocs de la Commonwealth d'Auckland, en què guanyà dues medalles d'or i una de plata.
El 1953 passà al professionalisme, camp en el que destaquen tres títols nacionals en ruta i la Herald Sun Tour de 1957. Va morir atropellat per un autobús poc abans de córrer el Tour de Gippsland, el setembre de 1958.

## Palmarès en pista

* 1950
** Campió dels Jocs de la Commonwealth de la prova de velocitat
** Campió dels Jocs de la Commonwealth de la prova del quilòmetre
** 2n dels Jocs de la Commonwealth de la prova de persecució
* 1951
** Plata al Campionat del Món amateur en velocitat
* 1952
** Campió olímpic del quilòmetre
** Campió olímpic de tàndem (amb Lionel Cox)
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
* 1953
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
* 1955
** 1r als Sis dies de París (amb Reginald Arnold i Sid Patterson)

## Palmarès en ruta

* 1947
** Campió d'Austràlia en ruta amateur
* 1954
** 1r al Gran Premi Marcel Kint
* 1955
** 1r al Tour de Vaucluse
* 1956
** Campió d'Austràlia en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tasmània
* 1957
** Campió d'Austràlia en ruta
** 1r al Herald Sun Tour
** 1r al Tour de Tasmània i vencedor de 4 etapes
* 1958
** Campió d'Austràlia en ruta

### Resultats al Tour de França

* 1955. 64è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Family Notices». Argus [Melbourne, Victoria], 9 d’ag. 1928.
* ↑ «Olympedia – Russell Mockridge». [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ «Russell Mockridge». Cycling Archives. [Consulta: 7 maig 2014].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Russell MOCKRIDGE» (en italià). [Consulta: 14 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Russell Mockridge a sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Russell Mockridge a olympics.com.au Arxivat 2016-08-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Teòdul Sinadè

Teòdul Sinadè (grec medieval: Θεοδούλος Συναδηνός, Theodúlos Sinadinós) fou un aristòcrata romà d'Orient del segle xi, cunyat de l'emperador Nicèfor III Botaniates.
Era un plançó de la família noble dels Sinadens, que tenia el feu ancestral a la ciutat de Sínnada, al tema dels Anatòlics. La seva muller fou una germana de nom desconegut de l'emperador Nicèfor III Botaniates. Després de l'adveniment d'aquest últim al tron el 1078, Teòdul potser rebé la prestigiosa dignitat de nobilíssim, com suggereix una bul·la conservada a l'Hermitage. Anteriorment ja li havia estat concedit el títol de vestarca, tal com ho documenta un segell del període 1060-1070.
Teòdul i la germana de Botaniates tingueren com a mínim una filla, i un fill, Nicèfor, que caigué en combat contra els normands en la batalla de Dirràquion el 1081. La Crònica de Joan Escilitzes diu que la filla fou casada amb el rei d'Hongria, presumptament Géza I, i que el casament fou negociat per l'emperador Nicèfor Botaniates. En l'Alexíada, Anna Comnena diu que Nicèfor Sinadè fou designat durant un breu temps successor de Nicèfor III, que no tenia fills propis.

## Referències

* 1 2 Xandróvskaia, 1990, p. 178.
* 1 2 Kanev, 2008, p. 161.

## Bibliografia

* Kanev, N. «Византийските титли вестарх и протовестарх и приносът на сфрагистиката за съставяне на листа на техните носители (втора половина на X – началото на XII в.)» (en búlgar). Izdàtelstvo Uràlskogo universiteta, 38, 2008, pàg. 135-163.
* Xandróvskaia, V. S. «Печати представителей рода Синадинов в Эрмитаже» (en rus). Vizantíïski vremennik, 51, 76, 1990, pàg. 174-182.
# Laura Cano i Martínez

Laura Cano Martínez (Badalona, Barcelonès, 26 de març de 1976) és una jugadora de basquetbol catalana, ja retirada.
Va iniciar-se al bàsquet al Club Bàsquet Masnou i, en categoria cadet, va fitxar per l'Universitari de Barcelona. Amb aquest club va debutar a la màxima categoria de la Lliga espanyola, arribant a ser-ne la capitana. Després de la temporada 1997-98 va jugar a l'AECS Básquet Femení L'Hospitalet (1998-99), Club Baloncesto Ciudad de Burgos (1999-00), aconseguint un subcampionat de la Copa de la Reina, Club Bàsquet Santa Rosa de Lima (2000-01) i Club Bàsquet Montcada.

## Referències

* ↑ «Laura Cano i Martínez». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Baloncesto femenino». Mundo Deportivo, 27-11-1996. [Consulta: 25 març 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Laura Cano Martínez - FEB
# Príncep Moriyoshi

El Príncep Morinaga o Príncep Moriyoshi (護良親王, Moriyoshi no shinnō, Morinaga no shinnō) (1308 - 12 d'agost de 1335 va ser un dels dos shōguns que va governar durant la Restauració Kenmu.
Era fill de l'Emperador Go-Daigo i Minamoto no Chikako. Va lluitar a favor de l'emperador,
Go-Daigo va intentar prendre el poder el 1331 durant la Guerra Genkō. El príncep Moriyoshi va unir forces amb Kusunoki Masashige. Moriyoshi va defensar tenaçment la muntanya Yoshino. L'heroicitat de Masashige defensant el Castell de Chihaya, juntament amb els esforços de Moriyoshi per reunir tropes, van portar un gran nombre de guerrers a la causa lleial. El 1333, els senyors de la guerra rivals Ashikaga Takauji i Nitta Yoshisada s'havien unit a la causa; Yoshisada assetjaria Kamakura el mateix any. Quan la ciutat finalment va caure, el regent Hōjō Takatoki va fugir al temple de Tōshō, on ell i tota la seva família es van suïcidar. Això va marcar el final del poder del Clan Hōjō.
Va ser capturat per Ashikaga Takauji creient que s'havia aixecat contra el poder imperial. El germà de Takauji, Ashikaga Tadayoshi el va mantenir captiu en una cosa prop de l'actual Kamakura-gu durant nou mesos, abans de ser executat.

## Referències

* ↑ Sato, Hiroaki. Legends of the Samurai (en anglès). Overlook Duckworth, 1995, p. 173–174, 180–181. ISBN 9781590207307.
* ↑ Sansom, George. A History of Japan, 1334–1615 (en anglès). Stanford University Press, 1961, p. 134. ISBN 0804705259.
# Temporada 2007-2008 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 2007-2008 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Tercera)

* Tercera Divisió, grup 5è: segona posició. Classificat per a la promoció d'ascens a Segona B.

#### Segona volta
### Promoció d'ascens a Segona B
#### Final

El Sant Andreu va aconseguir l'ascens a Segona Divisió B.
# Segona divisió B espanyola de futbol 2007-2008

Dades de la Temporada 2007-2008 de la Segona divisió B espanyola de futbol:

## Classificació dels clubs dels Països Catalans
### Grup 3

| | PJ | Pts | PG | PE | PP | GF | GC |
| 1 Girona CF | 38 | 72 | 20 | 12 | 6 | 61 | 28 |
| 2 Alacant CF | 38 | 64 | 16 | 16 | 6 | 52 | 21 |
| 3 CF Gavà | 38 | 63 | 16 | 15 | 7 | 46 | 33 |
| 4 Benidorm CF | 38 | 59 | 16 | 11 | 11 | 43 | 39 |
| 5 Oriola CF | 38 | 56 | 13 | 17 | 8 | 51 | 32 |
| 6 Ontinyent CF | 38 | 56 | 16 | 8 | 14 | 46 | 46 |
| 7 UE Eivissa | 38 | 53 | 12 | 17 | 9 | 43 | 42 |
| 8 UEA Gramenet | 38 | 52 | 13 | 12 | 12 | 43 | 46 |
| 9 CE Alcoià | 38 | 51 | 11 | 18 | 9 | 38 | 31 |
| 10 CF Badalona | 38 | 50 | 11 | 17 | 10 | 38 | 40 |
| 11 Vila-real CF B | 38 | 49 | 13 | 10 | 15 | 37 | 39 |
| 12 CE Dénia | 38 | 48 | 11 | 15 | 12 | 33 | 36 |
| 13 UE Lleida | 38 | 48 | 11 | 15 | 12 | 38 | 44 |
| 14 CE Sabadell FC | 38 | 48 | 10 | 18 | 10 | 39 | 47 |
| 15 Terrassa FC | 38 | 46 | 11 | 13 | 14 | 44 | 46 |
| 16 Vila Joiosa CF | 38 | 45 | 11 | 12 | 15 | 31 | 37 |
| 17 Castelldefels | 38 | 44 | 11 | 11 | 16 | 42 | 54 |
| 18 Espanyol B | 38 | 39 | 8 | 15 | 15 | 45 | 59 |
| 19 CE Hospitalet | 38 | 35 | 8 | 11 | 19 | 21 | 47 |
| 20 Atlètic Llevant | 38 | 24 | 4 | 12 | 22 | 33 | 57 |

## Vegeu també

* Segona divisió B
# Catalunya – País Basc (26-12-2015)

La selecció catalana de futbol disputà un partit amistós contra la selecció del País Basc el 26 de desembre de 2015 a l'estadi del Camp Nou de Barcelona.

## Fitxa tècnica

| Catalunya | 0 - 1 | País Basc |
| | Diari de Girona Mundo Deportivo | 40' Aritz Aduriz |
| Catalunya | País Basc |
CATALUNYA: :
| PO | Pau López | | 46' |
| DF | Gerard Piqué | | 46' |
| DF | Marc Bartra | | 61' |
| DF | Jordi Alba | | 46' |
| DF | Aleix Vidal | | 61' |
| CC | Sergi Roberto | | 46' |
| CC | Sergio Busquets | | 46' |
| CC | Joan Verdú | | 61' |
| CC | Víctor Rodríguez | | 46' |
| DV | Pitti | | 61' |
| DV | Sergio García (c) | 54' | 58' |
| Banqueta: |||
| PO | Jordi Masip | | 46' |
| DF | Martín Montoya | | 61' |
| DF | Alberto de la Bella | | 46' |
| DF | Dídac Vilà | 90' | 61' |
| DF | Víctor Álvarez | | 46' |
| DF | David López | | 46' |
| CC | Joan Jordán | | 61' |
| CC | Javi Márquez | | 46' |
| DV | Keita Balde | | 46' |
| DV | Gerard Moreno | | 46' |
| DV | Álvaro Vázquez | | 61' |
| Seleccionador: |||
| Gerard López ||||
PAÍS BASC: :
| PO | Gorka Iraizoz | | 46' |
| DF | Eneko Bóveda | | 46' |
| DF | Ion Ansotegi | | 46' |
| DF | Íñigo Martínez | | 46' |
| DF | Yuri Berchiche | | 46' |
| CC | Asier Illarramendi | | 46' |
| CC | Iker Muniain | | 46' |
| CC | Mikel San José | | 46' |
| CC | Xabi Prieto (c) | | 46' |
| DV | Gaizka Toquero | | 46' |
| DV | Aritz Aduriz | | 46' |
| Banqueta: |||
| PO | Asier Riesgo | | 46' |
| DF | Mikel Balenziaga | | 46' |
| DF | Xabier Etxeita | | 46' |
| DF | Carlos Martínez | | 46' |
| DF | Jon Aurtenetxe | | 46' |
| DF | Gaizka Bergara | | 46' |
| CC | Ander Capa | | 46' |
| CC | Mikel Rico | | 46' |
| CC | Javier Eraso | 54' | 46' |
| CC | Roberto Torres | | 46' |
| DV | Imanol Agirretxe | | 46' |
| Seleccionador: |||
| José María Amorrortu ||||

## Referències

* ↑ «Euskadi venç Catalunya amb un gol d’Aduriz (0-1)». Betevé, 27-12-2015. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «Aduriz frena Catalunya». Diari de Girona, 26-12-2015. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «Victoria de la Euskal Selekzioa ante Catalunya» (en castellà). Euskal Irrati Telebista, 26-12-2015. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «Catalonia 0-1 Basque: Aleix Vidal makes first Nou Camp start... but Athletic Bilbao striker Aritz Aduriz steals the show» (en anglès). Daily Mail, 27-12-2015. [Consulta: 8 maig 2024].
# Constantin Rădulescu

Constantin Rădulescu (Cluj, 5 d'octubre de 1896 - 31 de desembre de 1981) va ser un futbolista romanès de la dècada de 1920 i posteriorment entrenador.
Va jugar a l'Olympia București i a l'Unirea Tricolor București fins al 1923, any en què va passar a fer d'àrbitre. També va destacar com a entrenador i va dirigir la selecció romanesa en diverses etapes, durant les quals va disputar els Mundials de 1930, 1934 i 1938.
Rădulescu va competir en bobsleigh en els Jocs Olímpics de 1936 a Garmisch-Partenkirchen, en què va quedar quinzè en la modalitat de dos homes i no va acabar la prova en la de quatre.

## Referències

* ↑ Perfil a labtof.ro
* ↑ Romanian National Team Coaches a rsssf.com
* ↑ National team of Romania a romaniansoccer.ro
* ↑ 1936 bobsleigh two-man results a todor66.com
* ↑ 1936 bobsleigh four-man results a todor66.com
# Joan Tarrats Aleu

Joan Tarrats Aleu (Reus, 1815 - Reus, 1885) va ser un comerciant i empresari català.

## Biografia

Vinculat a sectors econòmics influents a la ciutat, era company i amic del general Prim amb qui compartí estudis. El 1852 era accionista de l'empresa tèxtil La Fabril Cotonera, creada pel seu amic Macià Vila. Va participar activament en la creació de l'empresa Gas Reusense el 1854, també amb Macià Vila al capdavant, empresa de la que aquell any en va ser nomenat secretari.
El 1862 va ser un dels fundadors del Banc de Reus, i va ocupar càrrecs directius en aquestes empreses, i així el 1865 era director de «La Fabril Cotonera», càrrec que va ocupar durant 20 anys, i el 1870 era el primer accionista d'aquesta empresa. Del 1872 al 1874 i del 1875 al 1882 va ser president de Gas Reusense i va planificar durant el seu mandat la xarxa de distribució de gas a la ciutat.
Quan va morir el 1885, tot i el paper de Joan Tarrats a Gas Reusense, es va creure que la seva mort no afectaria la continuïtat de l'empresa, que semblava tenir el futur garantit per l'interès que mostraven els primers accionistes, i va seguir amb el període d'expansió que portava des de 1883.
En canvi, «La Fabril Cotonera» havia patit una forta crisi el 1877 i el 1878, deguda a la sobreproducció general de cotó al país i al declinar de la filatura i el tissatge, motivat per l'obsolescència tecnològica i per les limitacions locals d'aigua i carbó. Entre aquesta empresa i el «Vapor Vell» van deixar al carrer uns 2.500 treballadors. Al morir Tarrats, va fer-se càrrec del paquet d'accions d'aquesta empresa el seu fill Joan Tarrats Homdedeu, fins que el 1903 Josep Maria Tarrats Homdedeu, el germà més gran, en seria l'únic propietari, quan va comprar les accions del seu germà i de Josep Oriol Canals, l'altre accionista majoritari. Immediatament va canviar el nom de l'empresa pel de «José María Tarrats».

## Referències

* 1 2 Moyano i Jiménez, Florentí. Un Model d'empresa energètica local: Gas Reusense (1854-1969). Sabadell: Fundació Gas Natural Fenosa, 2012, p. 343-344. ISBN 9788461614653.
* ↑ Arnavat, Albert [et al.]. «Reus sota la Restauració borbònica (1874-1923)». A: Història general de Reus, vol. III. Ajuntament de Reus, 2003, p. 346-347.
* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: Ajuntament de Reus, 1992, p. 639.
* ↑ Duarte, Àngel. Possibilistes i liberals: política i cultura republicanes a Reus (1874-1899). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1992, p. 65. ISBN 8460418499.
# Alfonso de Portago

Alfonso Antonio Vicente Eduardo Angel Blas Francisco de Borja Cabeza de Vaca y Leighton, Marqués de Portago, també anomenat Alfonso de Portago (Londres, 1 d'octubre de 1928 - Guidizzolo, Itàlia, 12 de maig de 1957) va ser un pilot de curses automobilístiques espanyol que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Alfonso de Portago va néixer l'11 d'octubre del 1928 a Londres, Anglaterra i va morir el 12 de maig del 1957 en un accident automobilístic quan disputava una cursa prop de Guidizzolo, a Màntua (Itàlia). Era per naixement un aristòcrata proper a la família reial espanyola, poliglot i seductor i va viure una vida plena d'aventures, esport de risc i conquestes amoroses. Per la seva vida de latin lover va esdevenir un mite mediàtic avant la lettre.
Fora de l'F1, el 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Cortina d'Ampezzo, on va disputar dues proves del programa de bobsleigh. Fou quart en la prova de bobs a dos i novè en la de bobs a quatre. El 1957 va guanyar una medalla de bronze en el Campionat del Món de bobsleigh.

## A l'F1

Va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1956 (la setena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant l'1 de juliol del 1956 el GP de França al Circuit de Reims-Gueux.
Alfonso de Portago va participar en un total de cinc curses puntuables pel campionat de l'F1, disputades en dues temporades diferents, 1956 i 1957, aconseguint un segon lloc com a millor resultat.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1956 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | ARG | MON | 500 | BEL | FRA Ret | GBR 2* | ALE Ret | ITA Ret | 15è | 3 |
| 1957 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | ARG 5* | MON | 500 | FRA | GBR | ALE | PES | ITA | 20è | 1 |
(*) Cotxe compartit.

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 5 | 0 | 1 | 0 | 0 | 4 |

## Referències

* ↑ Forix (retrieved 24 October 2012)
* 1 2 3 4 «Olympedia – Fon, Marquis de Portago». [Consulta: 11 desembre 2021].
# Bob als Jocs Olímpics

El bob (en anglés, bobsleigh o bobsled) és un esport que forma part del programa olímpic des dels primers Jocs Olímpics d'Hivern realitzats a Chamonix (França) l'any 1924. Ha estat present en totes les edicions dels Jocs Olímpics exceptuant l'edició de 1960 realitzada a Squaw Valley (Estats Units).
La competició s'inicià amb la participació d'una prova de quatre homes. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 realitzats a Lake Placid (Estats Units) s'introduí la prova de bobs a 2, i en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units) la primera prova de bobs a 2 en categoria femenina.
Els grans dominadors d'aquest esport són Alemanya, Suïssa i els Estats Units.

## Programa

| Prova | 24 | 28 | 32 | 36 | 48 | 52 | 56 | 64 | 68 | 72 | 76 | 80 | 84 | 88 | 92 | 94 | 98 | 02 | 06 | 10 | 14 | 18 | 22 | Anys |
| Categoria masculina ||||||||||||||||||||||||||
| 4 homes | • | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 23 |
| 2 homes | | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 21 |
| 5 homes | | • | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | • | 1 |
| Categoria femenina ||||||||||||||||||||||||||
| 2 dones | | | | | | | | | | | | | | | | | | • | • | • | • | • | • | 6 |
| Monobob | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | • | 1 |

## Medaller

Medaller de 1924 a 2022 :
| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
    en cursiva: comitès nacionals desapareguts.

## Medallistes més guardonats
### Categoria masculina

| Nom | CON | Prova | Jocs | Or | Plata | Bronze | Total |
| Kuske, KevinKevin Kuske | Alemanya | 4-homes 2-homes | 2002–2018 | 4 | 2 | 0 | 6 |
| Lange, AndréAndré Lange | Alemanya | 4-homes 2-homes | 2002–2010 | 4 | 1 | 0 | 5 |
| Friedrich, FrancescoFrancesco Friedrich | Alemanya | 4-homes 2-homes | 2018-2022 | 4 | 0 | 0 | 4 |
| Margis, ThorstenThorsten Margis | Alemanya | 4-homes 2-homes | 2018-2022 | 4 | 0 | 0 | 4 |
| Germeshausen, BernhardBernhard Germeshausen | RDA | 4-homes 2-homes | 1976–1980 | 3 | 1 | 0 | 4 |
| Nehmer, MeinhardMeinhard Nehmer | RDA | 4-homes 2-homes | 1976–1980 | 3 | 0 | 1 | 4 |
Nota : En cursiva els atletes encara en actiu.

### Categoria femenina

| Nom | CON | Prova | Jocs | Or | Plata | Bronze | Total |
| Humphries, KaillieKaillie Humphries | Canadà Estats Units | 2 dones monobob | 2010–2022 | 3 | 0 | 1 | 4 |
| Moyse, HeatherHeather Moyse | Canadà | 2 dones | 2010–2014 | 2 | 0 | 0 | 2 |
| Kiriasis, SandraSandra Kiriasis | Alemanya | 2 dones | 2002–2010 | 1 | 1 | 0 | 2 |
| Jamanka, MariamaMariama Jamanka | Alemanya | 2 dones | 2018–2022 | 1 | 1 | 0 | 2 |
Nota : En cursiva els atletes encara en actiu.

## Vegeu també

* Llista de medallistes olímpics de bobsleigh

## Notes

* ↑ «bob - Cercaterm». TERMCAT. [Consulta: 13 agost 2024].
* ↑ En l'edició dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 realitzada a Sankt Moritz (Suïssa) la competició de bobs a 4 fou substituïda per una prova de bobs a 5.
# Laura Navarro Sallés

Laura Navarro Sallés (Manresa, Bages, 11 de febrer de 1984) és una exjugadora de bàsquet catalana.
Escorta, s'inicià a la pràctica del bàsquet a l'Escola Joviat de Manresa i continuà la seva formació al CB Sant Fruitós i a les categories inferiors del Club Bàsquet Santa Rosa de Lima Horta. Amb el primer equip, debutà a la Lliga Femenina 2 la temporada 2003-04. La temporada següent fitxà pel Cadí la Seu, amb el qual aconseguí l'ascens a la Primera Divisió estatal. Després de dues temporades, competí amb el Club Bàsquet Puig d'en Valls (2006-08), el Cadí la Seu (2008-10) i el Club Bàsquet Olesa (2010-11).

## Referències

* ↑ «Laura Navarro Sallés». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «L'Olesa fitxa Navarro i Infantes i recupera la russa Podkovalnikova». Regió 7, 06-08-2010. [Consulta: 19 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Laura Navarro Sallés - Competiciones FEB