OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Seeve

El Seeve (en baix alemany Seev) és un afluent alemany de l'Elba que neix al peu del mont Wilseder Berg a la landa de la Lüneburger Heide al nucli Wehlen del municipi de Undeloh a Baixa Saxònia. Desguassa una conca de 408 km² amb un cabal mitjà de 4,44 m³.

## Hidrografia

La qualitat de l'aigua és de categoria II o moderatament pol·luït.
Al projecte del plan de gestió del riu de la Comunitat de la conca de l'Elba (FGG), la suppressió dels obstacles construïts per l'home (preses, rescloses de desguàs, dics) és una de les primeres prioritats, per tal de permetre als peixos migratoris com els salmons i les llamprees però també als anguíl·lids de repoblar el riu. Amb els seus 6° fins a 8 °C de temperatura, força constant compta entre els rius més freds d'Alemanya.
Un sender per vianants i bicis format de tres ciruits circulars connectats de junts 94 km de s'ha creat següent la vall del riu i els seus principals locs d'interès naturals i culturals..
* Pont al Seeve prop de Jesteburg
* El sender a la reserva natural Untere Seeveniederung (= vall inferior del Seeve)
* Bifurcació del Seeve i del Seevekanal a la frontera amb Hamburg
* Resclosa de desguàs i de protecció anti-aigua alta a Stelle, prop de la desembocadura a l'Elba

### Afluents

* Riba dreta: Rehmbach, Weseler Bach, Schmale Aue, Ashauser Mühlenbach
* Riba esquerra: Steinbach, Seevekanal

## Llocs d'interès

* Els municipis de Seevetal, Hamsdorf i Jesteburg
* El sender per a vianants i ciclistes de 92 km
* Un tram de 7,3 km aranjat pel turisme en canoa a Jesteburg
* La landa de la Lüneburger Heide

## Enllaços externs

* «Seeve-Radweg» descripció del sender bici.
* «Kanuverleih auf der Seeve» El tram per canoes

## Referències

* ↑ Niedersächsischer Landesbetrieb für Wasserwirtschaft, Küsten- und Naturschutz Betriebsstelle Lüneburg, Geschäftsbereich III, Niedersächsischer Beitrag für den Bewirtschaftungsplan der Flussgebietsgemeinschaft Elbe, Lüneburg, Niedersächsischer Landesbetrieb für Wasserwirtschaft, Küsten- und Naturschutz, pàgines 2009, pàgina 8 (en català: Contribució de la Baixa Saxònia al plan de gestió del Comunitat de la conca de l'Elba (FGG))
* ↑ Niedersächsichter Landesbetrieb für Wasserwirtschaft, Küsten- und Naturschutz (NLWKN), «Teileinzugsgebiet Seeve-Süd» (Part meridional de la conca del Seeve), web del servei del medi ambient de Baixa Saxònia [consulta el 17 de desembre de 2012]
* ↑ NLWKN, «Conca septentrional »
* ↑ Niedersächsischer Beitrag für den Bewirtschaftungsplan der Flussgebietsgemeinschaft Elbe, pàgines 48-49
* ↑ «Naturwunder Seeve» Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine., Jesteburg, Naturpark Lüneburger Heide
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Seeve
# Hervé Dagorne

Hervé Dagorne (L'Haÿ-les-Roses, 30 de gener de 1967) va ser un ciclista francès, que s'especialitzà en el ciclisme en pista. Un cop retirat ha dirigit l'equip nacional de l'especialitat.
Com a corredor va participar en dues edicions dels Jocs Olímpics.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Shelley Mann

Shelley Mann (Nova York, 15 d'octubre de 1937 - Alexandria, 24 de març de 2005) fou una nedadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1950.
Quan tenia sis anys va contraure la pòlio. Va passar setmanes a l'hospital i va quedar amb la cama dreta paralitzada. Va començar a nedar com a teràpia per tal de recuperar-se. Va aprendre a caminar, però amb coixera. Estudià a l'American University, a Washington, DC. Amb 14 anys guanyà el primers dels 24 campionats nacionals de l'AAU que acabaria guanyant.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics de Melbourne, on disputà tres proves del programa de natació. Guanyà la medalla d'or en la prova dels 100 metres papallona, en superar a la final a les seves compatriotes Nancy Ramey i Mary Jane Sears. En els 4×100 metres lliures, formant equip amb Sylvia Ruuska, Nancy Simons i Joan Rosazza, guanyà la medalla de plata, mentre en els 100 metres lliures fou sisena. El 1955 guanyà la medalla de bronze en els 100 metres papallona als Jocs Panamericans. Durant la seva carrera va establir un nou rècord del món en papallona (100 i 200 metres), estils individual i igualà el dels 100 metres lliures.
El 1966 fou incorporada a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 Nancy, Sorrells «1956 Olympic gold medalist buried in Thornrose». News Leader, part of the USA Today Network, 19-08-2016.
* ↑ Marvin J. Ashton, abril 1975 General Conference Report
* 1 2 3 «Shelley Mann Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2009. [Consulta: 6 desembre 2019].
* ↑ International Swimming Hall of Fame, Honorees, Shelley Mann (USA) Arxivat 2015-04-12 a Wayback Machine.. Retrieved April 11, 2015.
# Meridià 175 a l'oest

El meridià 175 a l'oest de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord travessant l'oceà Àrtic, Amèrica del Nord, l'oceà Pacífic, Oceania, l'oceà Antàrtic, i l'Antàrtida fins al pol Sud.
El meridià 175 a l'oest forma un cercle màxim amb el meridià 5 a l'est. Com tots els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, uns 20.003,932 km. Al nivell de l'Equador, és a una distància del meridià de Greenwich de 19.481 km.

## De Pol a Pol

Començant en el pol Nord i dirigint-se cap al pol Sud, aquest meridià travessa:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 175° 0′ O﻿ / ﻿90.000°N,175.000°O﻿ / 90.000; -175.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 71° 46′ N, 175° 0′ O﻿ / ﻿71.767°N,175.000°O﻿ / 71.767; -175.000﻿ (Mar dels Txuktxis) Mar dels Txuktxis 67° 27′ N, 175° 0′ O﻿ / ﻿67.450°N,175.000°O﻿ / 67.450; -175.000﻿ (Rússia) Rússia Districte autònom de Txukotka — Península de Txukotka 64° 47′ N, 175° 0′ O﻿ / ﻿64.783°N,175.000°O﻿ / 64.783; -175.000﻿ (Mar de Bering) Mar de Bering Passa a l'est de l'illa Koniuji, Alaska, Estats Units (a 52° 13′ N, 175° 6′ O﻿ / ﻿52.217°N,175.100°O﻿ / 52.217; -175.100﻿ (illa Koniuji)) 52° 5′ N, 175° 0′ O﻿ / ﻿52.083°N,175.000°O﻿ / 52.083; -175.000﻿ (Estats Units) Estats Units Alaska — Illa d'Atka 52° 1′ N, 175° 0′ O﻿ / ﻿52.017°N,175.000°O﻿ / 52.017; -175.000﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic Passa a l'est de l'illa de Kao, Tonga (a 19° 39′ S, 175° 1′ O﻿ / ﻿19.650°S,175.017°O﻿ / -19.650; -175.017﻿ (Kao)) Passa a l'est de l'illa de Tofua, Tonga (a 19° 45′ S, 175° 2′ O﻿ / ﻿19.750°S,175.033°O﻿ / -19.750; -175.033﻿ (Tofua)) 21° 2′ S, 175° 0′ O﻿ / ﻿21.033°S,175.000°O﻿ / -21.033; -175.000﻿ (Tonga) Tonga Illa 'Ata 21° 3′ S, 175° 0′ O﻿ / ﻿21.050°S,175.000°O﻿ / -21.050; -175.000﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic Passa a l'oest de les illes Tongatapu, Tonga (a 21° 9′ S, 175° 2′ O﻿ / ﻿21.150°S,175.033°O﻿ / -21.150; -175.033﻿ (Tongatapu)) Passa a l'oest de l'illa d''Eua, Tonga (a 21° 23′ S, 174° 58′ O﻿ / ﻿21.383°S,174.967°O﻿ / -21.383; -174.967﻿ (ʻEua)) 60° 0′ S, 175° 0′ O﻿ / ﻿60.000°S,175.000°O﻿ / -60.000; -175.000﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic 78° 27′ S, 175° 0′ O﻿ / ﻿78.450°S,175.000°O﻿ / -78.450; -175.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Dependència de Ross, reclamat per Nova Zelanda

## Referències

* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».

## Vegeu també

* Meridià 174 a l'oest
* Meridià 176 a l'oest
# Samuel Mosberg

Samuel A. "Sammy" Mosberg (Nova York, 14 de juny de 1896 - Brooklyn, Nova York, 30 d'agost de 1967) va ser un boxejador estatunidenc que va començar a competir en els anys previs a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or de la categoria del pes lleuger, del programa de boxa.
En acabar els Jocs passà a lluitar com a professional, on disputà 57 combats fins a 1923. Mosberg, que era jueu, va entrenar l'equip dels Estats Units als Jocs Macabeus de 1953. Mosberg fou inclòs a l'International Jewish Sports Hall of Fame ej 1985.

## Referències

* 1 2 3 «Samuel Mosberg». International Jewish Sports Hall of Fame. [Consulta: 18 abril 2015].
* 1 2 «Sammy Mosberg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 10 setembre 2017].
* ↑ Taylor, Paul. Jews and the Olympic Games: The Clash Between Sport and Politics: With a Complete Review of Jewish Olympic Medallists. Sussex Academic Press, 2004, p. 237. ISBN 978-1-903900-87-1.
# Cornelia Klier

Cornelia Klier (Dorfilm, 19 de març de 1957), nascuda Bügel, és una remadora alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou on, formant parella amb Ute Steindorf, guanyà la medalla d'or en la prova del dos sense timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaquen tres medalla d'or al Campionat del món de rem.

## Referències

* ↑ Cornelia Klier a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Fitxa a worldrowing.com FISA
# Comeback (pel·lícula de 1982)

Comeback és una pel·lícula alemanya de música de Christel Buschmann en la qual el cantant de rock Eric Burdon fa el paper principal. La pel·lícula es va estrenar a Munic el 23 d'abril de 1982 i es va estrenar als cinemes alemanys el mateix any. El 8 d'octubre de 1984, Comeback es va emetre a les 11 p.m. a ARD.

## Argument

L'anteriorment famós cantant Rocco viu amb la seva dona drogaddicta Tina a Los Angeles i ha de fugir de la màfia. Es troba a la metròpoli Berlín i després hi torna amb un nou contracte.
Quan havia celebrat actuacions entre Punks, els problemes comencen de nou.

## Reparatiment

* Eric Burdon com a Rocco
* Julie Carmen com a Tina
* Michael Cavanaugh com el mànager
* John Aprea com a advocat
* Louisiana Red com a "Louisiana"
* Jorg Pfennigwerth com a Paul
* Blackie Dammett com a "Heavy"
* Edwin Craig com a "Freak"
* Emily Woods com a Laura
* Bob Lockwood com a Marilyn
* Pink King com a Rosa
* Blair Ashleigh com a Liz
* Dan van Husen com a proxeneta
* Harry Hart-Browne com "Nada"

## Distribució

L'estrena al cinema alemany de la pel·lícula va tenir lloc el 23 d'abril de 1982 a Munic. L'interès del públic era limitat; a finals de 1982, Comeback només tenia 15.419 visitants de pagament a la República Federal. El LP de la banda sonora Comeback (amb deu temes) va sortir al mercat el mateix any i va tenir molt més èxit que la pel·lícula. El 1994 es va publicar el CD The Comeback Soundtrack i contenia un total de 27 temes, incloent versions inèdites de cançons.

## Crítica

El Lexikon des internationalen Films va jutjar: “Les gravacions del concert i la música són atractives, però la pel·lícula no aconsegueix abordar les implicacions més profundes del tema. Així que segueix sent elegant a la moda a la superfície i varia els tòpics sobre l'estil de vida de les estrelles del rock.". Der Spiegel va declarar durant l'emissió televisiva de la pel·lícula: "El segon llargmetratge de Christel Buschmann (1982) viu sobretot de la vitalitat explosiva de l'actor de Rocco Eric Burdon.“

## Referències

* ↑ „Programm vom Montag, dem 8. Oktober 1984“ auf der Website retro-media-tv.de
* ↑ Jürgen Kniep: „Keine Jugendfreigabe!“ Filmzensur in Westdeutschland 1949 – 1990, Wallstein Verlag, Göttingen 2010, S. 282
* ↑ Comeback a Lexikon des internationalen Films
* ↑ Der Spiegel: DIESE WOCHE IM FERNSEHEN In: Der Spiegel, 8. Oktober 1984.

## Enllaços externs

* Hintergrundinfos zum Film
# Diego Copín de Holanda

Diego Copín de Holanda mestre escultor, possiblement d'origen holandès que va treballar durant l'últim quart del segle XV i principis del segle xvi en diverses catedrals d'Espanya.
Al cadirat del cor de la catedral de Lleó va treballar cap a 1480. A la catedral de Coria va realitzar el sepulcre del bisbe Jimenez de Préxamo. Va ser un dels que van col·laborar en l'execució del retaule major (1498) de la catedral de Toledo. Per a aquesta mateixa catedral va realitzar un grup escultòric del Sant Enterrament per a la capella del Sepulcre així com les imatges dels reis jacents de Sanç IV de Castella i Sanç III de Castella col·locats al presbiteri i manats realitzar pel cardenal Cisneros; se li atribueix el retaule de la capella del Crist de la Columna.

## Referències

* ↑ Arellano, Fernando (1988) p. 18

## Bibliografia

* Arellano, Fernando El arte hispanoamericano Ed. Universidad Católica Andrés Bello,Caracas (1988) ISBN 980-244-017-5 (castellà)
* Orduña Viguera, Emilio Arte Español:La Talla Ornamental en Madera Compañía Ibero-Americana de Publicaciones SA. Madrid, 1930 (castellà)
# Sherman Clark

Sherman Rockwell "Sherm" Clark (Baltimore, Maryland, 16 de novembre de 1889 - Annapolis, Maryland, 8 de novembre de 1980) va ser un remer estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, disputà dues proves del programa de rem. En la competició del quatre amb timoner, formant equip amb Kenneth Myers, Carl Klose, Franz Federschmidt i Erich Federschmidt, guanyà la medalla de plata; mentre en la prova del vuit amb timoner guanyà la d'or. En ambdues tripulacions exercia de timoner.

## Referències

* ↑ «Sherm Clark Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 7 octubre 2017].
# Sayed Yusuf

Sayed Yusuf (1895 - 8 de desembre de 1979) va ser un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla d'or com a membre de l'equip indi en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Sayed Yusuf Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 8 maig 2018].
# Cornelius Righter

Cornelius Erwin Righter (Campbell, Califòrnia, 7 de març de 1897 - Englewood, Ohio, 30 d'agost de 1985) va ser un jugador de futbol americà universitari, bàsquet universitari i rugbi a 15 estatunidenc que va competir a començaments del segle xx. També fou entrenador de bàsquet.
Righter estudià a la Universitat Stanford, on va jugar a futbol americà i bàsquet. Debutà amb l'equip de rugbi el 1917. El 1920 va ser seleccionat per jugar amb la selecció dels Estats Units de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or.
En finalitzar els seus estudis passà a exercir d'entrenador a la Universitat del Pacífic dels equips de futbol, bàsquet i atletisme entre 1921 i 1932. Continuà la seva carrera d'entrenador en nombroses petites universitats i instituts, fins a retirar-se el 1962.

## Referències

* 1 2 «Cornelius Righter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 22 setembre 2017].
* ↑ «Erwin "Swede" Righter Records by Year» (en anglès). Arxivat de l'original el 22 de febrer 2012. [Consulta: 24 maig 2012].
# Serra del Cavall Bernat

La serra del Cavall Bernat és una serralada d'entre 300 i 360 m d'altitud que es troba a l'extrem nord-est de la serra de Tramuntana, a l'illa de Mallorca. Està situada entre la Cala Bóquer i la Cala Sant Vicenç, al municipi de Pollença.
La serra es pot recórrer en una excursió d'unes quatre hores amb inici i final al port de Pollença.
Culmina damunt la mar en l'anomenada Punta de la Salada o Punta de la Troneta, que el 10 d'agost de 1949 fou dinamitada i escapçada a instàncies del governador civil de Balears, José Manuel Pardo de Santayana y Suárez, amb la finalitat d'evitar que les ones hi impactassin i, d'aquesta manera, es reduís la quantitat de sal suposadament portada pel vent a través de Cala Bóquer cap als camps de Pollença i la Pobla, que afectava la qualitat de les collites.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 236. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Entre 256 i 352 segons Mallorca altiva. Relació sistemàtica d'altures a la muntanya mallorquina. Jesús García i Pastor. Palma, 1995. Pàgina 198.
* ↑ Segons la GEC, de 875 m: «Serra del Cavall Bernat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Té quatre cims de 375, 348, 375 i 362 m d'altura respectivament segons Caminant per Mallorca. Pere Llofriu. Manuals d'introducció a la naturalesa, 8. Editorial Moll. Palma, 1989. Pàgina 84.
* ↑ Vallcaneras, Lluís. 20 itineraris alternatius de la Serra de Tramuntana. Palma: Col·lecció Gorg Blau, 1996.
* ↑ Escanelles, Miquel Àngel. «Punta Troneta». ToponímiaMallorca. [Consulta: 1r març 2023].

## Enllaços externs

* Imatges del No-Do que mostren l'explosió de la Punta de la Troneta el 1949
# Dieidolycus adocetus

Dieidolycus adocetus és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 1.957 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de Bismarck.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Anderson M. E., 1988. Biology of the Antarctic Seas 19. Studies on the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes) of the Southern Hemisphere. I. The Antarctic and Subantarctic regions. Antarct. Res. Ser. v. 47. 59-113.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* ↑ Anderson, M.E., 2001. Zoarcidae. Eelpouts. p. 3493- 3494. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Silvio Confortola

Silvio Confortola (Valfurva, 20 de gener de 1910 - 29 de gener de 2003) va ser un esquiador de fons italià que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sankt Moritz, on disputà dues proves del programa d'esquí de fons. Destaca la sisena posició en la cursa dels 4x10 quilòmetres, mentre en els 50 quilòmetres fou divuitè.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1937.

## Referències

* ↑ «Silvio Confortola Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ Resultats al Campionat del món d'esquí nòrdic (alemany)
# Setsuko Yoshida

Setsuko Yoshida (en japonès 吉田 節子 Yoshida Setsuko; Aichi, 4 de novembre de 1942) va ser una jugadora de voleibol japonesa que va competir durant la dècada de 1960.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de plata en la competició de voleibol. Anteriorment havia guanyat els Jocs Asiàtics de 1962 i el Campionat del Món de voleibol de 1967.

## Referències

* ↑ «Setsuko Yoshida Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ «Women Volleyball V World Championship 1967 Tokyo (JPN) 27-29.01 - Champion Japan». [Consulta: 28 novembre 2017].
# Cyril Gill

Cyril Gill (Kensington i Chelsea, 21 d'abril de 1902 - Jersey, 1 de setembre de 1989) va ser un atleta anglès, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà tres proves del programa d'atletisme. Formant equip amb Teddy Smouha, Walter Rangeley i Jack London, guanyà la medalla de bronze en la prova dels 4x100 metres relleus, mentre en els 100 i 200 metres maldà per arribar a la final.

## Millors marques

* 100 metres. 10.8" (1926)
* 200 metres. 21.8" (1928)

## Referències

* 1 2 «Cyril Gill Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-11-12. [Consulta: 24 març 2019].
* ↑ Cyril Gill. trackfield.brinkster.net
# Dilxad Agha (esposa d'Amir Husayn)

Dilxad Agha (Dilshad Agha, Delshad Agha), fou una princesa de Transoxiana, primerament esposa d'Amir Husayn i després de l'amir Apardi de Xibarghan. Tenia el mateix nom que una esposa de Tamerlà, filla del kan Kamar al-Din de Mogolistan i diferent persona.
El 1362 un príncep txagataïda va ocupar Kabul i Amir Husayn va haver de fugir amb la seva esposa Dilxad Agha i anava errant per les muntanyes fins que uns mesos després es va unir a Tamerlà. Vas seguir tot l'exili de Husayn i Tamerlà i va actuar abnegadament passant diverses penalitats.
El 1370 Tamerlà va guanyar la guerra civil, va ocupar Balkh i Amir Husayn va acabar executat. De les seves esposes (ara vídues), Dilxad Agha fou concedida a Zinde Hasham Apardi, amir de Xibarghan.

## Referències

* ↑ An autobiographic relat of the life of emperor Timur, per Charles Stewart
* ↑ Ibid
# Silvio Hernández del Valle

Silvio Hernández del Valle (Veracruz, 31 de desembre de 1908 - Ciutat de Mèxic, 20 de març de 1984) fou un jugador de bàsquet mexicà que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició de bàsquet.

## Referències

* ↑ «Silvio Hernández Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 15 desembre 2018].
# Sheila Ingram

Sheila Ingram (Washington DC, 23 de març de 1957 - 1 de setembre de 2020) va ser una atleta estatunidenca, especialista en els 400 metres, que va competir durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de plata en els 4x400 metres relleus, formant equip amb Debra Sapenter, Pamela Jiles i Rosalyn Bryant. En els 400 metres fou sisena. Durant aquesta cursa va millorar en dues ocasions el rècord del món de l'especialitat.

## Millors marques

* 200 metres. 23.9" (1976)
* 400 metres. 50.90" (1976)

## Referències

* ↑ «USA Track & Field | News & Notes - September 10, 2020. Olympian Sheila R. Ingram passes away at age 63». [Consulta: 8 març 2021].
* 1 2 Sheila Ingram a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Dag Bjørndalen

Dag Bjørndalen (Drammen, 2 d'abril de 1970) és un biatleta noruec, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1990 i 2000. És el germà d'Ole Einar Bjørndalen.
El 1998 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Nagano, on disputà dues proves del programa de biatló. Guanyà la medalla de plata en la prova del relleu 4x7,5 quilòmetres, formant equip amb Egil Gjelland, Halvard Hanevold i Ole Einar Bjørndalen, mentre en els 20 quilòmetres fou desè.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or, una de plata i una de bronze en els sis Campionats del món de biatló que disputà. A la Copa del món de biatló guanyà quatre curses per equips.

## Referències

* 1 2 «Dag Bjørndalen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2010-03-18. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ Fitxa a Unió internacional de biatló