OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roures de Can Vinyals

Els Roures de Can Vinyals (Quercus humilis) són un parell de roures martinencs que es troben a Sant Quirze del Vallès (el Vallès Occidental), els quals són realment espectaculars.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: Roure I: 2,88 metres / Roure II: 2,77 metres.
* Alçada: Roure I: 17,1 metres / Roure II: 12 metres.
* Amplada de la capçada: Roure I: 18 x 22 metres (amplada mitjana capçada: 20 metres) / Roure II: 8 x 12 metres (amplada mitjana capçada: 10 metres).
* Altitud sobre el nivell del mar: 168 metres.

## Estat de conservació

Es troben en un bon estat de conservació.

## Accés

Són a prop de la masia de Can Vinyals: des de Sant Quirze del Vallès prenem la carretera C-1413 en direcció a Rubí. Poc després de deixar enrere les darreres cases del nucli urbà, prenem una pista de terra que arrenca a mà esquerra, al costat d'uns plàtans (cent metres abans de l'indicador del quilòmetre 18). La pista es bifurca i tombem per la de la dreta. De seguida veurem, a mà esquerra i a l'altra banda d'un camp, la capçada del Roure I, el més gros. El Roure II es troba just a l'entrada de la casa, a la dreta de la pista. Coordenades UTM: 31T X0423631 Y4597335 (el Roure I, el més gros).

## Observacions

Si continuem, a peu, pista enllà, podem aprofitar per visitar un parell d'arbres més. Passem pel costat esquerre de la masia i continuem amunt. Deixem dos trencalls a mà esquerra i continuem per la pista que remunta el torrent. Al cap d'un quart d'hora descobrirem l'altiva silueta de l'Àlber del Camí Fondo i, uns dos-cents metres més amunt, la d'un pollancre, d'uns trenta-dos metres d'alçària.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Vicens i Llauradó, Albert, 2013. Excursions pels arbres singulars del Vallès Occidental. Col·lecció Llibres de muntanya, 33. Farell Editors, Sant Vicenç de Castellet. ISBN 9788492811526. Pàgs. 81-82.

## Enllaços externs

* Clàsica - 7a. Caminada del Mussol - Club Excursionista de Sant Quirze del Vallès Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
# Resolució 2369 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2369 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de juliol de 2017. Després de reafirmar totes les resolucions sobre el conflicte de Xipre el Consell va ampliar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) durant sis mesos més fins al 31 de gener de 2018.

## Contingut

Hi ha hagut un renovat progrés en les negociacions entre els líders grecoxipriotes i turcoxipriotes. El juny de 2017, sota la direcció de les Nacions Unides, es va celebrar la Convenció de Xipre amb les dues parts i els tres garants, Grècia, Turquia i el Regne Unit. No obstant això, no s'ha aconseguit cap acord.
Es va demanar a ambdós líders que continuessin negociant els assumptes centrals i implementessin mesures per millorar la confiança entre ambdues parts. El mandat de la UNFICYP es va renovar fins al 31 de gener de 2018. Es va demanar al secretari general António Guterres que realitzés una avaluació estratègica de la força de pau per optimitzar-la sobre aquesta base.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC renews mandate of UN peacekeeping force in Cyprus for 6 months, unanimously adopting r.2369», 27-07-2017.
* ↑ European External Action Service. «Federica Mogherini in Crans Montana on the eve of the Conference on Cyprus», 28-06-2017.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2301 a la 2400 (2016 - 2018)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rolf-Dieter Müller

Rolf-Dieter Müller (Braunschweig, 1948) és director de l'Institut d'Investigacions Científiques d'Història Militar (MGFA) de Bundeswehr a Potsdam des de 1999.

## Biografia

Va estudiar història, ciències polítiques i pedagogia en Braunschweig i Magúncia. Des de 1979 és membre del MGFA (Institut d'Investigacions d'Història Militar de Potsdam), responsable del grup de treball del volum final de la sèrie de manuals acadèmics "Das Deutsche Reich und der Zweite Weltkrieg" (El Reich alemany i la II Guerra Mundial).
El 1981 obté el doctorat en la Universitat de Magúncia amb la tesi: “Das Tor zur Weltmacht. Die Bedeutung der Sowjetunion für die deutsche Wirtschafts- und Rüstungspolitik zwischen den Weltkriegen”. (La sortida al poder mundial. La importància de la Unió Sovietica para l'economia alemanya i la política de defensa entre les dues Guerres Mundials).
El 1990 Rolf-Dieter Müller i Rudibert Kunz, en la seva obra «Giftgas gegen Abd el Krim. Deutschland, Spanien und der Gaskrieg in Spanisch-Marokko 1922-1927» («Gas verinós contra Abd-el-Krim. Alemanya, Espanya i la Guerra del gas en el Marroc espanyol 1922-1927 ») va treure a la llum els bombardejos amb armes químiques realitzats per l'exèrcit espanyol en la guerra del Rif.
1999 Tesi posdoctoral en la Universitat de Munster amb el tema: Albert Speer und die deutsche Rüstungspolitik im totalen Krieg. (Albert Speer, la política de defensa Alemanya en la guerra total).
2001 S'incorpora com a professor honorari a la Universitat Humboldt de Berlín. Des de 2004 dirigeix els treballs sobre "Das Deutsche Reich und der Zweite Weltkrieg" (El Reich alemany i la segona Guerra Mundial).

## Obres

* Die Wehrmacht. Mythos und Realität. Múnic/ 1999 (Hrsg. gemeinsam mit Hans-Erich Volkmann)
* Der Manager der Kriegswirtschaft. Hans Kehrl: Ein Unternehmer in der Politik des Dritten Reiches. Essen 1999.
* Beiträge in Das Deutsche Reich und der Zweite Weltkrieg, Bd. 4, 5/1, 5/2.
* Der Bombenkrieg 1939-1945. Berlin 2004 (La mort caia del cel, Barcelona 2008)
* Der Zweite Weltkrieg 1939-1945. Stuttgart 2004.
* Der letzte deutsche Krieg 1939-1945. Stuttgart 2005.
* An der Seite der Wehrmacht. Hitlers ausländische Helfer beim "Kreuzzug gegen den Bolschewismus" 1941-1945. Berlin 2007.

## Referències

* ↑ Kunz, Rudibert; Müller, Rolf-Dieter. Giftgas gegen Abd el Krim: Deutschland, Spanien und der Gaskrieg in Spanisch-Marokko, 1922-1927 (en alemany). Verlag Rombach, 1990. ISBN 3793001962.

## Enllaços externs

* Bombenkrieg 1939-1945. Berlin 2004 (La mort queia del cel, Barcelona 2008) Arxivat 2010-01-07 a Wayback Machine. (castellà)
# Rosa Maltoni

Rosa Maltoni (Forlì, 22 d'abril de 1858 - Predappio, 19 de febrer de 1905) va ser una mestra d'escola italiana, coneguda per ser la mare del dictador italià Benito Mussolini.

## Biografia

Va néixer al barri de San Martino in Strada de Forlì, filla d'un veterinari, Giuseppe Maltoni, i d'una mestressa de casa, Marianna Ghetti.
En 1880 va conèixer al ferrer Alessandro Mussolini, quatre anys més gran que ella i militant socialista, amb qui es va casar al 25 de gener de 1882. El 29 de juliol de 1883 va donar a llum al seu fill Benito, primer ministre entre 1922 i 1943, i màxim exponent del feixisme italià. A més de Benito, del matrimoni també van néixer Arnaldo i Edvige.
Fervent catòlica, va batejar al seu fill Benito malgrat l'aversió del seu marit. Mestra en Palazzo Varano, Rosa Maltoni va morir prematurament en 1905 a causa d'una meningitis.
L'admiració que tenia Benito cap a la seva mare era tal que durant el Ventennio va ser representada com la dona italiana ideal, i molts van anar a visitar la seva tomba, tributant-la una veneració gairebé religiosa.
Rosa està enterrada al costat del seu fill en la cripta del cementiri de Predappio.

## Referències

* ↑ Haugen, 2007, p. 15.
* ↑ De Giorgi, 2004.
* ↑ Ongaro, 2006, p. 100.
* ↑ La Madonna del Fascio Arxivat 2007-10-29 a Wayback Machine. (italià)

## Bibliografia

* De Giorgi, Valentina. Mussolini. Glorie e disonori del primo Novecento italiano (en italià). Alpha Test, 2004.
* Haugen, Brenda. Benito Mussolini: Fascist Italian Dictator (en anglès). Minneapolis, Minnesota, US: Compass Point Books, 2007. ISBN 978-0756518929.
* Ongaro, Ercole. Il lodigiano nel Novecento. La cultura (en italià). Franco Angeli, 2006.
# Rosa Maria Calaf Solé

Rosa Maria Calaf Solé (Barcelona, 17 de juny de 1945) és una periodista catalana que ha desenvolupat bona part de la seva carrera professional a Televisió Espanyola.
Va néixer el 1945 a la ciutat de Barcelona i es va llicenciar en dret per la Universitat de Barcelona i en periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona. L'any 1970 va entrar a treballar a Televisió Espanyola (TVE) i des d'aquell moment es convertí en uns dels rostres més populars mitjançant el desenvolupament de les seves corresponsalies a Nova York, Moscou, Buenos Aires, Viena i Roma. L'any 1983 abandonà, momentàniament, Televisió Espanyola per esdevenir directora de programació de Televisió de Catalunya.
La seva última destinació fou la corresponsalia de la zona Àsia-Pacífic, destacant la cobertura que va realitzar sobre els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (Xina). El novembre de 2008 s'acollí a la política de jubilacions impulsada per TVE i abandonà el seu càrrec professional en aquesta cadena l'1 de gener de 2009, esdevenint presidenta del Centre Internacional de Premsa de Barcelona. L'octubre de 2011 començà una nova etapa televisiva al canal 13 TV, com a col·laboradora de l'espai d'Inés Ballester, Te damos la mañana.
Al llarg de la seva carrera ha estat guardona amb el Premi Ondas a la millor tasca professional (2001) i el premi Ofici de Periodista concedit pel Col·legi de Periodistes de Catalunya (2003) i el V Premi José Couso de Llibertat de Premsa (2009). El juny de 2009 fou guardonada amb el Premi Nacional de Periodisme que concedix la Generalitat de Catalunya per la seva «dilatada i exemplar trajectòria com a reportera internacional a TVE». L'any 2016 va obtenir el Premi a la Trajectòria Periodística de l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya.
L'any 2008 fou investida doctora honoris causa per la Universitat Rovira i Virgili de Tarragona, el 2010 per la Universitat Miguel Hernández d'Elx i el 2014 per la Jaume I de Castelló.

## Referències

* ↑ «Rosa M. Calaf». CCCB. [Consulta: 13 abril 2024].
* ↑ «Verónica Mengod, Lara Dibildos, Rosa María Calaf y Concha Galán, colaboradores de Inés Ballester». Fórmula TV, 20-10-2011.
* ↑ Bustabad, Lorena «El José Couso premia la carrera de Rosa María Calaf». El País [Ferrol], 17-04-2009.
* ↑ «Guanyadores i guanyadors dels Premis de Comunicació No Sexista 2016». Dones. Revista digital, 18-11-2016. [Consulta: 2 gener 2021].

## Enllaços externs

* Algunes reflexions sobre el periodisme en castellà (castellà)
* Entrevista amb Rosa Maria Calaf a El País (castellà)
# Rosa Maria Duran i Gili

Rosa Maria Duran i Gili (Barcelona, 1927) és una professora, escriptora, traductora i conferenciant catalana.
Després de la Guerra Civil espanyola la seva família es va exiliar a Montpeller, a França, quan ella tenia 12 anys. Tres anys després, a causa de la Segona Guerra Mundial, es va tornar a exiliar, en aquesta ocasió a Mèxic, on va acabar la seva formació universitària i ja es va establir. Va fer lletres hispàniques a la UNAM i el postgrau a La Sorbona de París. Va treballar com intèrpret per les Nacions Unides.
De la comunitat catalana exiliada a Mèxic, Duran i Gili en destacava en algunes conferències les revistes de poesia Pont Blau i Antología poètica, així com els poetes Agustí Bartra, Josep Carner i Agustí Cabruja, de la primera generació, i Manuel Durán Gili, Ramón Xirau i Martí Soler i Vinyes de la segona.
El 2022 va rebre la Creu de Sant Jordi per la difusió de la memòria de l'exili català a Mèxic i divulgació de la cultura catalana.

## Referències

* 1 2 «Persona - Durán Gili, Rosa María (1927-?)». [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ Obiols, Isabel «El Parlament en pleno homenajea a los exiliados republicanos» (en castellà). El País [Madrid], 14-11-2002. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Presentan "poetas catalanes exiliados en el país" a cargo de Rosa María Durán Gili en la Capilla Alfonsina». [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ lainformacion.com. «México recuerda a los poetas catalanes exiliados tras la Guerra Civil española» (en castellà), 17-08-2011. [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ Redacció. «La professora Rosa Maria Duran i Gili, resident a Mèxic, Creu de Sant Jordi», 28-06-2022. [Consulta: 15 agost 2022].
# SMS Nürnberg

«SMS Nürnberg» té aquests significats:
Hi ha 3 vaixells de guerra alemanys anomenats Nürnberg :
* SMS Nürnberg (1906) - Creuer (vaixell de guerra) enfonsat a la batalla de les Malvines.
* SMS Nürnberg (1916)
* Creuer alemany Nürnberg, de l'any 1934
# SMS Premium

Els SMS Premium o Premium SMS són missatges de text que tenen un cost més elevat de l'habitual, amb els esmentats missatges tens la possibilitat d'adquirir un servei, o un contingut multimèdia per al teu telèfon mòbil, solen costar 0.30 €, 0.50 €, i 1.20 € depenent del servei, el cost d'aquest missatge és carregat a la teva factura o descomptat de la teva targeta prepagament, entre el 30 i 50% pararà a l'empresa que t'ofereix el contingut multimèdia i la resta per al teu operador de telefonia mòbil.
# Rivulus erberi

Rivulus erberi és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Equador.

## Referències

* ↑ «Rivulus erberi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Rivulus faucireticulatus

Rivulus faucireticulatus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Costa, W.J.E.M.: A new species of Rivulus from the Claro river drainage, upper Paraná river basin, central Brazil, with redescription of R. pinima and R. vittatus (Cyprinodontiformes: Rivulidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 18 (4): 313-323. Any 2007.

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Roc del Llum

Roc del Llum és una masia de Tavèrnoles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta quadrada coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana, la qual es troba orientada a migdia. Consta de planta aixa i un pis. A l'angle Sud-oest s'hi adossa un pou, el mur de llevant presenta dos portals a la planta baixa i dos finestres al pis. A la façana s'obre un portal rectangular i dues finestres a la planta, i al pis dues finestres i un porxo d'arc rebaixat al centre. A ponent hi ha una finestra a la planta baixa i dos al pis. A tramuntana s'hi adossa un cos de planta baixa i un pis, amb dues obertures.
És construïda amb maçoneria i algunes obertures són de totxo.
L'estat de conservació és força bo.

## Història

Masia també anomenada "la Baga", que prengué el topònim de Roc del Llum degut al roc que aguantava el llum que servia per a il·luminar el camí dels vianants que anaven cap al Castell de Savassona. La masia es troba al Sud-oest del Castell, en una raconada molt fosca, lloc que molt sovint era triat pels bandolers per a escometre-hi els traginers i viatjants. Durant la industrialització també il·luminava als obrers, especialment dones, que anaven a treballar prop de la conca del Ter.
Quan a començaments dels anys 70 del segle passat es va construir la carretera BV-5216, el Roc es traslladà uns metres més amunt.
Actualment, a fi de conservar el record d'aquest bell element s'hi ha penjat un llum elèctric.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Roc del Llum». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Ruth Roman

Ruth Roman, nascuda amb el nom de Norma Roman (Lynn, Massachusetts, 22 de desembre de 1922 − Laguna Beach, Califòrnia, 9 de setembre de 1999) va ser una actriu de cinema estatunidenca. Un dels seus papers més memorables va ser a la pel·lícula d'Alfred Hitchcock, Strangers on a Train.
Provenia d'una família d'immigrants de Lituània. Es va casar tres vegades i va tenir un fill, Richard, amb el seu primer marit, Mortimer Hall.
El juliol de 1956, en el seu viatge a Europa amb el seu marit i el seu fill, van embarcar al SS Andrea Doria per tornar als Estats Units. El 25 de juliol l'Andrea Doria xocà amb el vaixell suec de passatgers MS Stockholm. Ruth va ser rescatada junt amb els altres 750 passatgers que van sobreviure pel vaixell francès SS Ile de France. Richard va ser rescatat pel vaixell Stockholm i ells es van reunir a Nova York.

## Filmografia parcial

* Jungle Queen (1945)
* Good Sam (1948)
* Champion (1949)
* The Window (1949)
* Beyond the Forest (1949)
* Barricade (1950)
* Colt .45 (1950)
* Three Secrets (1950)
* Dallas, ciutat fronterera (Dallas) (1950)
* Lightning Strikes Twice (1951)
* Estranys en un tren (Strangers on a Train) (1951)
* Tomorrow Is Another Day (1951)
* Starlift (1951)
* Invitation (1952)
* Mara Maru (1952)
* Young Man with Ideas (1952)
* Blowing Wild (1953)
* Tanganyika (1954)
* The Shanghai Story (1954)
* The Far Country (1954)
* Down Three Dark Streets (1954)
* The Bottom of the Bottle (1956)
* Una pistola a l'alba (Great Day in the Morning) (1956)
* Rebel in Town (1956)
* 5 Steps to Danger (1957)
* Amère victoire (1957)
* Desert Desperadoes (1959)
* Look in Any Window (1961)
* Love Has Many Faces (1965)
* The Baby (1973)
* The Killing Kind (1973)
* Impulse (1974)
* The Sacketts (1979)

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1950: Globus d'Or a la millor nova promesa femenina per Champion

## Referències

* 1 2 Honan, William H. «Ruth Roman, 75, Glamorous and Wholesome Star, Dies». The New York Times, 11-09-1999.
* ↑ http://www.glamourgirlsofthesilverscreen.com/show/513/Ruth+Roman/index.html

## Enllaços externs

* Photographs and literature
# Ruth Porta Cantoni

Ruth Porta Cantoni (Palma, 22 d'abril de 1957 - 2 de maig de 2023) fou una política balear i interventora de l'administració local, regidora de l'Ajuntament de Madrid, diputada de l'Assemblea de Madrid i senadora designada en les Corts Generals. Membre del Partit Socialista de Madrid, en 2013 es va reincorporar al seu lloc de treball com a interventora a l'Ajuntament de Villaviciosa de Odón. En 2015 va abandonar la política.

## Referències

* ↑ CatalunyaPress.cat. «Mor Ruth Porta, històrica dirigent del PSOE madrileny». [Consulta: 9 maig 2023].
* ↑ Fernando Mas. «Yo, Cruella de Vil». El Mundo. Suplemento Crónica 403, 06-07-2003. [Consulta: 11 abril 2016].
# Roca Tosa

La Roca Tosa, o, simplement, la Tosa, és una muntanya de 770,6 metres que es troba al límit dels municipis de Salàs de Pallars i Talarn, a la comarca del Pallars Jussà. És l'extrem sud-oriental de Roques Pelades, carena que fa de límit entre els municipis de Salàs de Pallars i de Talarn, i pertany a l'antiga partida de Costes i Feixans.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Salanque Meditérranée Pià Rugby XIII

El Salanque Méditerranée Pià Rugby XIII és un club català de rugbi a 13 de la ciutat de Pià, de la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).

## Història

El Pià XIII es va fundar l'any 1960. L'any 1975 guanyà la copa de França, el seu primer títol important, però no fou fins a finals dels noranta que se situà entre els millors clubs de França amb tres lligues i dues noves copes. L'any 2005 competí a la prestigiosa Challenge Cup de rugbi a 13 anglesa on derrotà el Keighley en el primer partit per 53 a 26, però fou derrotat pel que al final fou finalista, Leeds Rhinos, per 70 a 0.
Els seus colors són el blanc, el verd i el vermell i el seu símbol és el tradicional burro de Pià, per la qual cosa són coneguts afectuosament com a Pià burros.

## Palmarès

* 4 Campionat de França: 1995, 2006, 2007 i 2013
* 3 Copes de França / Trophée Lord Derby: 1975, 2006, 2007

## Jugadors destacats

* Frédéric Cermeno.

## Enllaços externs

* Web oficial del club Arxivat 2007-10-07 a Wayback Machine.
* Web d'aficionats Arxivat 2007-12-10 a Wayback Machine.
# Rund um den Henninger-Turm 1995

El Gran Premi de Frankfurt 1995 fou la 34a edició del Gran Premi de Frankfurt. Es disputà l'1 de maig de 1995 i el vencedor final fou l'italià Francesco Frattini de l'equip Gewiss-Ballan.
Era la sisena cursa de la Copa del Món de ciclisme de 1995.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Francesco Frattini (ITA) | Gewiss-Ballan | 6h 25' 05" |
| 2 | Jens Heppner (GER) | Deutsche Telekom-Merckx | m. t. |
| 3 | Massimo Podenzana (ITA) | Brescialat-Fago | + 03" |
| 4 | Andrea Tafi (ITA) | Mapei-GB | + 31" |
| 5 | Enrico Zaina (ITA) | Carrera-Tassoni | m. t. |
| 6 | Bruno Cenghialta (ITA) | Gewiss-Ballan | m. t. |
| 7 | Maurizio Fondriest (ITA) | Lampre-Panaria | + 54" |
| 8 | Johan Museeuw (BEL) | Mapei-GB | m. t. |
| 9 | Stefano Zanini (ITA) | Gewiss-Ballan | m. t. |
| 10 | Beat Zberg (SUI) | Carrera-Tassoni | m. t. |

## Referències

* ↑ «Francesco Frattini toca el cielo en el GP de Frankfurt». Mundo Deportivo, 02-05-1995 [Consulta: 14 juny 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2015-05-26 a Wayback Machine.
* Resultats a les-sports.info
# Rund um den Sachsenring

La Rund um den Sachsenring ("Volta a Sachsenring") és una cursa ciclista alemanya que es disputa al Circuit de Sachsenring a Saxònia. Es va crear el 2004, i va formar part de l'UCI Europa Tour del 2005 al 2008. A partir de l'any següent va formar del calendari nacional alemany.

## Palmarès

| Año | Ganador | Segundo | Tercero |
| 2004 | Björn Papstein | Udo Müller | Jan Pokrandt |
| 2005 | Karsten Volkmann | Andreas Schillinger | Tilo Schüler |
| 2006 | Artur Gajek | Andreas Schillinger | Philipp Mamos |
| 2007 | Tobias Erler | Oliver Giesecke | Christian Kux |
| 2008 | Karsten Volkmann | Fabian Pohl | Christian Leben |
| 2009 | Dirk Müller | Jonas Schmeiser | René Obst |
| 2010 | Markus Schwarzhuber | Matthias Friedemann | Tobias Erler |
| 2011 | Johannes Heider | Tino Meier | Martin Boubal |
| 2012 | Stefan Gaebel | Kersten Thiele | Henning Bommel |
| 2013 | Matthias Plarre | Stefan Gaebel | Martin Boubal |
| 2014 | Johannes Heider | Mathias Wiele | Konrad Geßner |
| 2015 | Erik Mohs | Tomáš Okrouhlický | Robert-William Kessler |
| 2016 | Martin Boubal | Erik Mohs | Immanuel Stark |

## Enllaços externs

* Web oficial (alemany)
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Roveredo (Grisons)

Roveredo és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Moesa.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].