OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Confiteria i Colmado Vallés

La Confiteria i Colmado Vallés és una obra eclèctica de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Establiment que ocupa el local de la cantonada dreta d'un edifici afrontat al carrer Provença i a la Rambla Catalunya. Disposa d'un total de cinc obertures disposades de la següent forma: una obertura al xamfrà, una a l'aresta, una amb pilar de fosa central al carrer Provença número 241 i dues de la finca del carrer Provença 243. Té dues portes d'accés. Els tancaments són moderns, de metall i de vidre. Tots formen part d'un conjunt de les mateixes característiques format per uns marcs metàl·lics amb una targeta que actua com una llinda amb el nom de l'establiment de color daurat sobre negre i un tendal plegable situat just per sota d'aquesta targeta.
Pel que fa a l'interior, hi trobem elements d'interès originals. El cel ras és pintat per "L. Tolosa pintura y decoración" i restaurat l'any 1955 després d'un incendi. El fresc representa a Demèter, deessa de l'agricultura i identificada amb l'abundància al centre, i motius al·legòrics del menjar, com un bodegó de caça, situat als angles del sostre. Sobre el mur paral·lel a la façana, hi ha un moble de fusta de roure datat de l'any 1887 amb tres mòduls separats per columnes tornejades i aplica de tulipa de vidre, amb una cornisa molt treballada (cresteria superior, franja amb fulles daurades i elements amb línies ondulades i flors daurades a sota). Aquesta cornisa és igual a la del moble del mur de façana, el qual presenta a la part superior de les obertures centrals un especejament quadrat i un oval central i un límit inferior ondulat. A l'interior disposa també d'una sala amb taules i cadires de fusta.

## Història

Cap al 1885, en aquest establiment hi havia una botiga també de queviures amb la pintura original al sostre d'Aureli Tolosa i Alsina. Els mobles es van mantenir amb el canvi de la Confiteria i Colmado Vallés de Martí Vallés a la propietat de Francesc Mauri l'any 1929. Abans ja havia regentat una drogueria, la pastisseria la Palma, de Manresa i, amb altres dos socis, el bar Núria de la Rambla.
El 1955 va patir un incendi i els mobles i la pintura van haver de ser restaurats. El 1969, quan el negoci estava regentat per la tercera generació, es va fer una ampliació per a un saló de te per a la degustació. El 1978 l'empresa va obrir un nou local a la rambla de Catalunya dedicada als bombons i als objectes de regal i posteriorment s'han fet més ampliacions. El 1986 es va restaurar el mobiliari original sota la direcció d'Emili Julià Betas.

## Referències

* 1 2 3 4 «Confiteria i Colmado Vallés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 abril 2021].
# Martha Norelius

Martha Norelius (Estocolm, Suècia 1909 - Saint Louis, Estats Units 1955) fou una nedadora estatunidenca que destacà a la dècada del 1920.

## Biografia

Va néixer el 20 de gener de 1909 a la ciutat d'Estocolm, capital de Suècia. Filla del també nedador Charles Norelius, es traslladà amb la seva família als Estats Units, n'aconseguint-hi la nacionalitat. Es casà el 1930 amb el remer i medallista olímpic canadenc Joe Wright, Jr., i tingueren una filla.
Va morir el 25 de setembre de 1955 a Saint Louis, població situada a l'estat de Missouri, a conseqüència de les complicacions d'una operació de vesícula.

## Carrera esportiva

Als 15 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París (França), va guanyar la medalla d'or en la prova dels 400 metres lliures, tot establint un nou rècord olímpic, i en la de relleus 4x100 metres lliures. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos) aconseguí revalidar els seus dos títols olímpics establint un nou rècord del món en la prova dels 400 metres lliures.

### Notes

* ↑ Algunes webs no donen Martha Norelius guanyadora de la medalla d'or en la prova dels relleus 4x100 metres lliures, si bé la web oficial del Comitè Olímpic Internacional si que ho fa 1.
# Natalie Neidhart

Natalie "Nattie" Katherine Neidhart (Calgary, 27 de maig del 1982 -), més coneguda al ring com a Natalya és una lluitadora professional estatunidenca que treballa a la marca SmackDown! de la World Wrestling Entertainment (WWE).

## Enllaços externs

* Perfil a WWE.com (anglès)
* Natalya al "WWE Universe" Arxivat 2010-10-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Escuela de Música Vicente Ascone

Escuela de Música Vicente Ascone (en català: Escola de Música Vicent Ascone) és una organització d'educació de musica uruguaiana. Pertanyent a la Intendència de Montevideo. Situada al carrer Convenció 1230, Barrio Sur, Montevideo.
Creada l'1 de maig de 1941, l'escola es funda amb l'objectiu de capacitar futurs professional en les més diverses vessants de la música. Porta el nom en homenatge a compositor, trompetista i professor de música Vicente Ascone (1897-1979). El 2020 no va realitzar noves inscripcions.
Seu actual director és Gustavo Constenla.

## Referències

* ↑ Intendencia de Montevideo. «Escuela de Música Vicente Ascone» (en castellà), 10-08-2017. [Consulta: 15 juliol 2021].
* ↑ IM. «Escuela de Música Vicente Asconde» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2021].
* ↑ IMPO. «Formación Artística Departamento de Cultura de la Intendencia de Montevideo» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2021].
* ↑ Parlamento Uruguayo. «Guía de la música uruguaya: (1950-1990)» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2021].
* ↑ EMVA. «Inscripciones 2020» (en castellà), 2020. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2021. [Consulta: 15 juliol 2021].
* ↑ IM. «Equipo» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2021].
# Sue Novara

Sue Novara (Flint, Michigan, 22 de novembre de 1970) va ser una ciclista estatunidenca. Va destacar en la pista, especialment en la velocitat, on va guanyar set medalles als Campionats del Món d'aquesta especialitat, dues d'elles d'or.

## Palmarès en pista

* 1971
** Campiona dels Estats Units en Velocitat
* 1974
** Campiona dels Estats Units en Velocitat
* 1975
** Campiona del Món en Velocitat
** Campiona dels Estats Units en Velocitat
* 1977
** Campiona dels Estats Units en Velocitat
* 1978
** Campiona dels Estats Units en Velocitat
* 1979
** Campiona dels Estats Units en Velocitat
* 1980
** Campiona del Món en Velocitat
** Campiona dels Estats Units en Velocitat

## Palmarès en ruta

* 1978
** 1a al Tour de Somerville
** 1a al Fitchburg Longsjo Classic
* 1982
** Campiona dels Estats Units en ruta
** 1a al Tour de Somerville
* 1983
** 1a al Tour de Somerville
* 1984
** 1a al Tour of Somerville
** Vencedora de 2 etapes del Coors Classic
** Vencedora de 2 etapes del Tour de Texas

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Manuel Guardia i Roldán

Manuel Guardia i Roldán (Barcelona, 1866 - San Andrés y Sauces, 1931) fou un compositor i músic espanyol.

## Vida

Va estudiar des de molt jove piano, guitarra, flauta i trompeta. Només amb 17 anys va aconseguir un contracte com a baríton per la seva bona veu a la Compañía de Zarzuela Guzmán y Bracamonte, amb la que va recórrer Espanya i algunes ciutats americanes. L'any 1898 va actuar al petit Teatro de Santa Cruz de la Palma i va decidir que s'hi establiria definitivament.

## Carrera musical

A Santa Cruz de Tenerife va desenvolupar una intensa activitat teatral, tant lírica com dramàtica, reclutant elements del ja desaparegut grup La Dramática per fundar l'Orfeó Palmense, que, tot i no tindre un llarg recorregut, va ser fructífer. Amb aquest va estrenar la majoria de les seves composicions, on ell era el protagonista i es va comprometre cada vegada més amb la realitat social del seu entorn.
A San Andrés y Sauces va realitzar funcions de mestre de cultura general i música, va organitzar la banda municipal, també fundar la Sociedad El Progreso i, fins i tot, va arribar ostentar el càrrec d'alcalde. Algunes de les composicions musicals d'autoria seva encara es recorden i es canten estan vinculades a festivitats populars, realçades amb himnes, lloes i cançons.

## Obres

Música escènica:

### Comèdia Lírica

* Exposición palmense, 1899
* La Palma a vista de pájaro, 1899
* Las elecciones, 1899
* Los imprudentes, 1899

### Sarsueles

* Las lenguas, 1899
* El miedo a la guarda viña
* Los hechizos de Gaetano

### Música vocal

* Gloria al Mesías, 1915
* Himno a la Virgen de Montserrat

## Referències

* ↑ http://www.santacruzdelapalma.es/sclapalma/node/428

## Bibliografia

* J. Pérez García: Fastos biográficos de La Palma, Tenerife, Confederación de Cajas de Ahorro, 1985.
* Camacho, Juan Carlos. Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Sociedad General de Autores y Editores, 1999. ISBN 84-8048-303-2
# Palenque (ciutat de Chiapas)

Palenque és la sisena ciutat per habitants de l'estat mexicà de Chiapas i la més poblada i capital del municipi homònim. D'origen maia, és una ciutat situada prop del riu Usumacinta, i el seu principal atractiu turístic és la zona arqueològica de Palenque. Es troba a 3.5 km del riu Chacamax, 21.5 km de les cascades de Misol-Ha, a 62 km de les Cascades de Agua Azul i a pocs quilòmetres d'Agua Clara.
Gaudeix d'un clima càlid humit, amb una mitjana de temperatura anual de 26 °C, la precipitació pluvial és de 2762,9 mm a l'any, els vents dominants són del nord, especialment a l'hivern.
La zona arqueològica de Palenque és un punt d'atracció turística a la zona, i al museu Alberto Ruz Lhuillier s'exhibeixen col·leccions arqueològiques així com il·lustracions i objectes de pioners, viatger, exploradors i historiadors que han contribuït per a la investigació de les ruïnes arqueològiques, el lloc és administrat per l' Institut Nacional d'Antropologia i Història.
* Museu Alberto Ruz Lhuillier
* Guacamai a Palenque

## Referències

* ↑ INEGI. Principales resultados por localidad 2020 (ITER)
* ↑ «NORMALES CLIMATOLÓGICAS ESTADO DE : CHIAPAS PERIODO: 1951-2010 ESTACIÓN: 00007085 PALENQUE (SMN)». [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ «Valores extremos Palenque, Chiapas». [Consulta: 19 maig 2022].

## Enllaços externs

* Instituto Nacional de Estadística y Geografía. «Principales resultados por localidad 2010 (ITER)», 2010.
* «Informe de Desarrollo Humano Municipal 2010-2015. Base de datos» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-11-06.
# Aina Huix Casadevall

Aina Huix Casadevall (Santa Coloma de Farners, desembre 2003), és una escriptora catalana.
Amb 16 anys va presentar la seva primera novel·la que portava per nom Entre nosaltres a Llibres del Delicte. L'any 2023 publicà la seva segona novel·la: Entre nosaltres dos, també amb l'editorial Llibres del Delicte.

## Llibres

* Entre nosaltres
* Entre nosaltres dos

## Referències

* ↑ «Aina Huix debuta a los 16 años con la novela de misterio ENTRE NOSALTRES» (en castellà). La Vanguardia/Agencia EFE, 05-09-2020. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «La jove escriptora Aina Huix presenta la seva primera novel·la amb només 16 anys». [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Aina Huix». Llibres del Delicte, 04-09-2020. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Aina Huix reprèn el fil d’«Entre nosaltres» en una nova novel·la», 15-09-2023. [Consulta: 21 octubre 2024].
# Jigoku Shōjo

Jigoku Shōjo (地獄少女, La noia de l'infern), conegut també com a Hell Girl, és una sèrie d'anime produïda per Aniplex i Studio DEEN el 2005. Gràcies a la bona acceptació que va tenir entre el públic japonès es van produir dues temporades més de la sèrie, Jigoku Shōjo Futakomori (地獄少女 二籠, La noia de l'infern: Dos miralls) el 2006 i Jigoku Shōjo Mitsuganae (地獄少女 三鼎, La noia de l'infern: Tres receptacles) el 2008. La sèrie ha estat adaptada a un manga que es publica mensualment en la revista Nakayoshi i a un dorama de 12 episodis estrenat finals de 2006.
La sèrie tracta d'un sistema de retribució divina que les persones amb greuges poden contactar i que sembla que ha estat en funcionament des de temps immemorials. En l'actualitat funciona a través d'una pàgina web a la qual la persona agreujada accedeix posant el nom de qui es vol venjar. La protagonista, Enma Ai, és l'encarregada de contactar amb la persona agreujada i signar-hi el contracte. La retribució es duu a terme un cop signat el contracte i, al final, s'acaba enviant l'ànima del condemnat a l'infern. Com a contrapartida, però, l'ànima del contractant també anirà a l'infern quan aquest es mori.

## Referències

* ↑ «Synopsis for JIGOKU SHOUJO - GIRL FROM HELL (SEASON 1) - Animax Asia» (en anglès). Arxivat de l'original el 2007-10-25. [Consulta: 4 desembre 2010].
* ↑ «Synopsis for JIGOKU SHOUJO - GIRL FROM HELL (SEASON 1) - Animax South Asia» (en anglès). Arxivat de l'original el 2008-05-14. [Consulta: 4 desembre 2010].
# Detector de captura d'electrons

El detector de captura d'electrons (ECD, de l'anglès electron capture detector) és un tipus de detector utilitzat en cromatografia de gasos. Va ser inventat per James Lovelock. El seu funcionament bàsic es basa en l'emissió d'una partícula ß (electró) per part d'àtoms com el $^{63}$Ni o triti adsorbit sobre una placa de platí o titani.
Típicament, un detector de captura d'electrons conté uns 5 milicuries d'emissor β. Aquest electró ionitza el gas portador i es produeix una ràfega d'electrons. Si s'aplica un camp elèctric constant, mitjançant un parell d'elèctrodes, per exemple, es tindrà un corrent constant entre tots dos, l'ordre d'un nanoampere. No obstant això, si es tenen espècies orgàniques en el gas, aquestes capturaran part dels electrons, disminuint per tant la intensitat del corrent. Normalment és necessari aplicar el potencial en forma d'impulsos per aconseguir una resposta lineal del detector.
Aquest detector és molt selectiu, i és sensible a la presència de molècules amb grups electronegatius com halògens, peròxids, quinones i grups nitro, grups que contenen àtoms d'halogen (clor, brom, iode), oxigen i nitrogen. Altres grups com l'alcohol, les amines i els hidrocarburs no donen senyal.
S'aplica en la detecció de molècules que contenen halògens, principalment clor, com alguns insecticides o bifenils policlorats.
Els principals avantatges del detector de captura d'electrons són la seva simplicitat i robustesa, el seu baix manteniment, que no és destructiu i la seva alta sensibilitat, de l'ordre de 10$^{–12}$ g/ml de gas portador. Els seus desavantatges són que treballa sota un rang dinàmic lineal de 10$^2$ unitats i que cal prendre precaucions en el seu ús a causa de la presència de material radioactiu ($^{63}$Ni o triti); aquest material es troba en un cilindre segellat d'acer i ha de ser revisat periòdicament.
# Kari (satèl·lit)

Kari, també conegut com a Saturn XLV (designació provisional S/2006 S 2), és un satèl·lit natural de Saturn. El seu descobriment va ser anunciat per Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna, and Brian G. Marsden el 26 de juny de 2006 a partir d'observacions preses entre el gener i l'abril del 2006.
Kari té prop de 7 quilòmetres de diàmetre i orbita Saturn en una distància mitjana de 22.305.100 km en 1243,71 dies, amb una inclinació de 148,4° respecte a l'eclíptica (151,5° respecte a l'equador de Saturn), en direcció retrògrada i amb una excentricitat de 0,3405.
Va ser anomenat a l'abril de 2007 com Kari, fill de Fornjot, la personificació del vent en la mitologia nòrdica.

## Referències

* Institute for Astronomy Saturn Satellite Data
* Iauc 8727: Satèl·lits de Saturn (anglès) 30 de juny de 2006 (descobriment)
* Mpec 2006-M45: Eight New Satellites of Saturn 26 de juny de 2006 (descobriment i efemèrides)
* Iauc 8826: Satellites of Jupiter and Saturn (subscripció necessària) 5 d'abril de 2007 (anomenament)
# Observatori Litchfield

L'Observatori Litchfield va ser un observatori astronòmic que pertanyia al Hamilton College i estava situat a la ciutat de Clinton, comtat de Oneida, a l'estat de Nova York, Estats Units d'Amèrica. Va ser construït el 1856.
Des d'aquest observatori Christian Heinrich Friedrich Peters va descobrir uns 48 asteroides.
L'antic edifici es va cremar i va ser enderrocat el 1918, però el lloc que ocupava està marcat al campus per la muntura del telescopi, enfront de l'edifici "Suida House".
L'observatori actual, anomenat Observatori Peters es troba a un quart de milla del campus, està alimentat per energia solar i està obert a l'ús per part dels estudiants. L'edifici de l'observatori, situat a 100 metres del College Hill Road, va ser construït amb pedra de la mateixa pedrera que l'edifici original.
Codi UAI: 789

## Referències

* ↑ Plana web del Hamilton College (anglès) Consultada el 13 d'agost de 2011
* ↑ Localització de l'observatori (anglès) Consultada el 13 d'agost de 2011
* ↑ Página web del Hamilton College.
* ↑ Notícia publicada al The new York Times el 16 d'agost de 1860 (anglès) Consulta el 13 d'agost de 2011
* ↑ «List Of Observatory Codes» (en anglés). [Consulta: 4 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial del Hamilton College
# Temporada 1992-1993 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 1992-1993 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Segona B)

* Segona divisió B, grup 3r: 2a posició.

#### Lligueta d'ascens a Segona A

El Sant Andreu aconsegueix només un punt i queda últim del grup. El Toledo queda primer i aconsegueix l'ascens a Segona A

## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# Copa Catalunya de futbol masculina 1997-1998

La Copa Catalunya de futbol masculina 1997-1998 fou la IXa edició de la Copa Catalunya. El campió fou el CE Europa, que s'imposà al FC Barcelona a la final, a la tanda de penals, després d'haver empatat el partit a un gol.

## Final

| FC Barcelona | 1 - 1 | CE Europa |
| Òscar 31' | | Fernando 36' |
| Tanda de penals |||
| Anderson De la Peña Sergi Reigizer Mario Xavi | 3 - 4 | Fernando Vázquez Isi Benja Lluís Endrino |
| Barcelona | Europa |
| | 1 | Ruud Hesp |
| | 2 | Fernando Couto |
| | 3 | Winston Bogarde |
| | 4 | Michael Reiziger |
| | 5 | Guillermo Amor | | 46' |
| | 6 | Roger Garcia | 44', 44' | |
| | 7 | Òscar Garcia | | 66' |
| | 8 | Giovanni Silva | 27', 71' | |
| | 9 | Mario Rosas | | |
| | 10 | Juan Antonio Pizzi | | 66' |
| | 11 | Jofre Mateu | | 75' |
| Suplents: ||
| | | Sergi Barjuan | | 46' |
| | | Anderson da Silva | | 66' |
| | | Iván de la Peña | | 75' |
| | | Xavi Hernández | | 66' |
| Entrenador: ||
| Louis van Gaal ||
| GK | 1 | Serafín |
| | 2 | Torras |
| | 3 | Miquel Carvajal | | 49' |
| | 4 | Badia | 63', 90' |
| | 5 | Miquel Colomé | | 79' |
| | 6 | Arturo Pérez | | 59' |
| | 7 | Fernando Núñez | 64' | |
| | 8 | José Pachá | 27' | 75' |
| | 9 | Isi Vila | 54' | |
| | 10 | Lluís | 76' | |
| | 11 | Raúl Verdú | | 62' |
| Suplents: ||
| | | José Endrino | | 79' |
| | | Vázquez | | 49' |
| | | Benja | | 59' |
| | | Manolo | | 62' |
| | | Arrofé | | 75' |
| Entrenador: ||
| Bartolomé Márquez ||

## Referències

* ↑ «Edición del Friday 13 March 1998, Página 23 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
* ↑ «Edición del Wednesday 25 March 1998, Página 6 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
* ↑ «Edición del Wednesday 6 May 1998, Página 7 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
# Copa Catalunya de futbol masculina 1990-1991

La Copa Catalunya de futbol masculina 1990-1991 fou la segona edició de la Copa Catalunya, aleshores Copa Generalitat. A partir d'enguany participaren també els equips catalans de Primera Divisió.

## Final

| FC Barcelona | 6 - 3 | CE Sabadell FC |
| Almagro 35' 54' Stoitchkov 50' 52' Urbano 78' Quique 83' | | Campuzano 60' 69' Priego 61' |
| Barcelona | Sabadell |
| PO | 1 | Jesús Mariano Angoy |
| | 2 | Luis María López Rekarte | 45' |
| | 3 | Ricardo Serna | 64' |
| | 4 | Julio Alberto Moreno |
| | 5 | Urbano Ortega |
| | 6 | José Vera |
| | 7 | Juan Almagro |
| | 8 | Miquel Soler |
| | 9 | Pablo José Maqueda | 45' |
| | 10 | Hristo Stoítxkov | 52' |
| | 11 | Quique Martín |
| Substitutes: ||
| | | Álex García | 64' |
| | | Jordi Roura | 45' |
| | | Francesc Xavier Sánchez Jara | 45' |
| | | Alberto Rodríguez | 52' |
| Manager: ||
| Johan Cruyff ||
| PO | 1 | Jordi González |
| | 2 | Juan Bretones "Titi" |
| | 3 | Javier Priego |
| | 4 | José Olid |
| | 5 | Manolo Sánchez |
| | 6 | Ramón Raigón | 45' |
| | 7 | Manolo García |
| | 8 | Latchezar Tanev | 68' |
| | 9 | Chus |
| | 10 | Xavier Ramon | 45' |
| | 11 | Felipe Campuzano |
| Substitutes: ||
| | | Marcel Nicola | 48' |
| | | Joaquín Peñalver | 45' |
| | | Juan Reynoso | 45' 48' |
| | | Torres | 68' |
| Manager: ||
| Julià Garcia ||

## Referències

* ↑ La suerte aliada del Sabadell
* ↑ El Español se limita a ganar
* ↑ A Blanes no fueron de turismo
* ↑ Girona asegura su clasificación
* ↑ El Español cae en los penaltys
* ↑ Barça:media parte y a dormir
* ↑ Segundo tiempo a ritmo de gol
# Milica Jovanović

Milica Jovanović (Nikšić, 14 d'agost de 1989) és una jugadora de bàsquet professional montenegrina. Mesura 1,91 m. d'alçària i juga en la posició de pivot.
Va arribar a la lliga espanyola la temporada 2009-10 per jugar al CB Olesa - Espanyol. Va marxar a jugar al Liomatic Umbertide, de la lliga italiana, amb una mitjana de 8,5 punts per partit. Després d'aquest any a Itàlia va fer el salt a la lliga turca, on va jugar a les files del Besiktas CT d'Istambul, l'Orduspor i l'Adana ASKI en diferents temporades.
La temporada 2016-17 la va començar a l'Olimpiakos Pireus grec, però de seguida va tornar a la lliga turca fitxant pel Mersin BK Dogus Hastanesi. La temporada següent la va iniciar novament a Grècia, aquesta vegada jugant amb el Panionios GSS, però en el mes de novembre va tornar a Espanya fitxant pel Campus Promete de Logronyo, amb qui va fer una mitjana de 10,4 punts i 4,7 rebots per partit. La temporada següent es va quedar sense equip i en el mes de gener va ser contractada per l'Snatt's Femení Sant Adrià, per substituir la lesionada Maria Jespersen.
És internacional amb la selecció montenegrina, i ha disputat els europeus de 2013, 2015, 2017 i 2019.

## Referències

* ↑ «Milica Jovanovic, más talento balcánico para el Campus Promete» (en castellà). FEB, 16-11-2017 [Consulta: 18 gener 2019].
* ↑ «Cambios de última hora en Liga DIA» (en castellà). En cancha, 18-01-2019 [Consulta: 18 gener 2019]. Arxivat 19 de gener 2019 a Wayback Machine.
* ↑ «Milica Jovanović» (en castellà). Regeneracomsports. [Consulta: 18 gener 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa a la FEB
# Alice Sabatini

Alice Sabatini és una jugadora de bàsquet i model italiana nascuda a Montalto di Castro el 1996. Juga al basquetbol professional a l'equip Santa Marinella Basket de la Serie A2. Estudia a la Facultat de Química i Tecnologia Farmacèutica. El 2013, al concurs Miss Grand Prix va guanyar el títol de Miss Tisanoreica. El 21 de setembre de 2015 va guanyar el certamen de Miss Itàlia en la seva 76a edició.

## Referències

* ↑ «Miss Italia 2015». Arxivat de l'original el 2015-10-06. [Consulta: 25 setembre 2015].
* ↑ «Comunicato Stampa». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 25 setembre 2015].
* ↑ Miss Italia, vince Alice Sabatini (italià)