OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Màlaia Kokxaga

El Màlaia Kokxaga - (rus) Малая Кокшага - és un riu de Rússia, passa per la República de Marí El, i travessa la seva capital, Ioixkar-Olà. Desemboca al Volga a l'alçada de l'embassament de Kúibixev, prop de Koxaisk.
Té una llargària de 194 km i ocupa una conca de 5.160 km². El Màlaia Kokxaga és de règim principalment nival, i se sol congelar des de novembre fins a abril.
# Riu Gard

El Gard, també dit Gardon, és un riu d'Occitània que neix a la serralada de les Cevenes i aflueix per la dreta al Roine. Al seu recorregut es troba el cèlebre Pont del Gard.

## Referències

* ↑ «Gard». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Station hydrométrique - V718 5018 01 : Le Gard à Sanilhac-Sagriès». Fiche d'identité | SCHAPI - HydroPortail. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Pont du Gard». UNESCO. [Consulta: 15 setembre 2024].
# Cap de la Baga (Gisclareny)

El Cap de la Baga és una muntanya de 1.338 metres que es troba al municipi de Gisclareny, a la comarca catalana del Berguedà.
# Serra de la Balmeta (Colera)

La Serra de la Balmeta és una serra situada entre els municipis de Colera, Llançà i de Rabós a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 564 metres.
# Barlindåsen

El Barlindåsen és una muntanya de 398 metres que es troba al comtat d'Akershus (Noruega).

## Referències

* ↑ «Barlindåsen, Noruega" + "» (en anglès). Peakbagger.com. [Consulta: 22 setembre 2015].
# Alberto Blanco Fernández

Alberto Blanco Fernández (17 de febrer de 1950) és un aixecador cubà, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on fou sisè en la categoria del pes semipesant del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, va guanyar la medalla de bronze en la categoria del pes tres-quarts pesant del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles de bronze al Campionat del món d'halterofília, el 1977, 1979 i 1980, una d'or i una de plata als Jocs Panamericans de 1979 i 1975 respectivament.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Alberto Blanco». [Consulta: 13 setembre 2021].
* ↑ «Alberto Fernandez Blanco, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 13 setembre 2021].
# Chen Yanqing

Chen Yanqing (xinès simplificat: 陈艳青; xinès tradicional: 陳艷青; pinyin: Chén Yànqīng) (Suzhou, República Popular de la Xina 1979) és una aixecadora xinesa, guanyadora de dues medalles olímpiques. Va néixer el 5 d'abril del 1979 a la ciutat de Suzhou, població situada a la província de Jiangsu (República Popular de la Xina).
Va participar, als 25 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la competició femenina d'halterofília en pes lleuger (-58 kg.) quedant per davant de la nord-corena Ri Song-Hui i establint un nou rècord olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) tornà a revalidar aquest metall en superar a la final olímpica la russa Marina Shainova.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat una medalla d'or en el Campionat del Món d'halterofília i una altra en els Jocs Asiàtics.

## Referències

* 1 2 3 4 «Chen Yanqing» (en anglès). www.sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 8 juny 2015].

## Enllaços externs

* (anglès) www.databaseolympics.com - Chen Yanqing
# Luo Jianming

Luo Jianming (Foshan, 6 de novembre de 1969) és un aixecador de peses xinès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria del pes gall del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del món d'halterofília, el 1990 i 1991, així com una medalla de bronze als Jocs Asiàtics de 1990.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Luo Jianming». [Consulta: 8 juny 2024].
* ↑ «Jianming Luo, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 8 juny 2024].
# Ota Zaremba

Otakar Zaremba, més conegut com a Ota Zaremba (txec: Otakar "Ota" Zaremba) (Havířov, 22 d'abril de 1957), és un aixecador txec que va competir sota bandera txecoslovaca entre finals de la dècada de 1970 i començaments de la de 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va guanyar la medalla d'or en la categoria del pes tres-quarts pesant del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món d'halterofília de 1980. El 1981 va establir quatre rècords del món en la categoria tres-quarts pesant.
Una vegada finalitzada la seva carrera esportiva va admetre haver utilitzat el dopatge durant la seva carrera amb el coneixement d'oficials esportius i entrenadors.
El 2010 es va unir al Partit Obrer de Justícia Social, partit ultradretà del qual ha format part de les candidatures en diferents eleccions.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ota Zaremba». [Consulta: 13 setembre 2021].
* ↑ Olympijský vítěz Zaremba obvinil trenéra at iDNES.cz
* ↑ Seznam.cz. «Bývalý vzpěrač Zaremba vstoupil do Dělnické strany a z klubu vyhodil Romy» (en txec). [Consulta: 13 setembre 2021].
* ↑ «Jmenné seznamy | volby.cz». [Consulta: 13 setembre 2021].
* ↑ ČTK «Do senátních voleb letos zamířilo 233 kandidátů» (en txec). Deník.cz, 02-08-2016.
* ↑ «Jmenné seznamy | volby.cz». [Consulta: 13 setembre 2021].
# Peter Immesberger

Peter Immesberger (Kindsbach, 18 d'abril de 1960) és un aixecador alemany que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on fou quart en la categoria del pes semipesant del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, va guanyar la medalla de bronze en la pes tres-quarts pesant.
En el seu palmarès també destaquen quatre campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Peter Immesberger». [Consulta: 14 setembre 2021].
* ↑ «Peter Immesberger, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 14 setembre 2021].
# Cap de Boloriu

El Cap de Boloriu és una muntanya de 1.471 metres que es troba al municipi de les Valls de Valira, a la comarca de l'Alt Urgell.
# Rolf Milser

Rolf Milser (Bernburg, 28 de juny de 1951) és un aixecador alemany que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on fou setè en la categoria del pes pesant lleuger del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real va disputar, sense sort per culpa d'unes rampes que l'impediren la normal execució dels aixecaments, la mateixa categoria. La tercera i darrera participació en uns Jocs va tenir lloc el 1984, a Los Angeles, on va guanyar la medalla d'or en la categoria del pes tres-quarts pesant del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, dues de plata i una de bronze al Campionat del món d'halterofília i una d'or i dues de plata al Campionat d'Europa d'halterofília. Durant la seva carrera va establir dos rècords mundials. A nivell nacional va guanyar 12 títols de l'Alemanya Occidental consecutius entre 1972 i 1983 i va establir 115 rècords alemanys.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador nacional durant 12 anys i, després, durant cinc anys, va ser president de l'Associació d'entrenadors de l'Alemanya Occidental.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Igor Nikitin». [Consulta: 13 setembre 2021].
# Tadeusz Dembończyk

Tadeusz Dembończyk (Tarnowskie Góry, 23 de desembre de 1955 - Tarnowskie Góry, 11 de febrer de 2004) fou un aixecador polonès que va competir durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del pes gall del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del Món d'halterofília de 1979 i 1980 i dues de plata al Campionat d'Europa d'halterofília de 1977 i 1979.
Una accident de moto el 1981 posà punt-i-final a la seva carrera esportiva.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Tadeusz Dembończyk». [Consulta: 12 setembre 2021].
* ↑ Bogdan Tuszyński, Henryk Kurzyński, Od Chamonix i Paryża do Vancouver. Leksykon olimpijczyków polskich 1924-2010 wyd. Fundacja Dobrej Książki, b.d i m. w., pàg. 740-741, ISBN 978-83-86320-01-1
* ↑ «Tadeusz Dembończyk (1955-2004) – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 12 setembre 2021].
# Bony de l'Ós

El Bony de l'Ós és una muntanya de 2.218 metres que es troba al municipi de Lles de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.
# Tsai Wen-yee

Tsai Wen-yee (xinès (Taiwan): 蔡溫義) (Taiwan, 29 de setembre de 1956) és un aixecador de peses taiwanès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze del pes ploma del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, disputà, sense sort la categoria del pes gall.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món d'halterofília de 1984.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Tsai Wen-Yee». [Consulta: 11 juny 2024].
* ↑ John Nauright. Sports Around the World: History, Culture, and Practice. ABC-CLIO, 2012, p. 205. ISBN 978-1-59884-300-2 [Consulta: 25 agost 2016].
# Bony de la Muga

El Bony de la Muga és una muntanya de 560 metres que es troba al municipi de Navars, a la comarca catalana del Bages.
# Roques de Burg

Les Roques de Burg és una muntanya de 1.447 metres d'altitud del terme municipal de Soriguera, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia al terme primigeni de Soriguera.
És en el sector nord-est del terme, al nord dels pobles de Soriguera i de Llagunes, en el vessant meridional del Bony del Peçó i a la dreta del Barranc del Clot de les Bruixes.
És sobre el límit oriental del Parc Natural de l'Alt Pirineu.

## Enllaços externs

* Les Roques de Burg en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de la Caella

El Serrat de la Caella és una serra situada al municipi de Soriguera a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 1.425 metres.
# Puig de Can Mic

El Puig de Can Mic és una muntanya de 1.136 metres que es troba entre els municipis de la Vall de Bianya, a la comarca de la Garrotxa i de Sant Pau de Segúries i Sant Joan de les Abadesses, a la comarca catalana del Ripollès.
# Carena de Mateus

La Carena de Mateus és una serra situada al municipi de Sagàs a la comarca del Berguedà, amb una elevació màxima de 784 metres.
# Victor Warot (baix)

* Aquest article tracta sobre Victor Warot (cantant). Si cerqueu Víctor Warot (compositor i director d'orquestra, vegeu «Victor Warot».
Victor Warot (Verviers, 18 de setembre de 1834 - Bois-Colombes, 29 de març de 1906) fou un cantant d'òpera belga, fill del compositor i director d'orquestra també de nom Victor.

## Biografia

Warot va estudiar amb el seu pare, i més tard a París amb Giulio Alary. Va fer el seu debut professional a l'Opéra-Comique el 1858 amb Les Montenegrins d'Armand Limnander. L'any següent va interpretar el paper del Segador a l'estrena de Le Pardon de Ploërmel òpera coneguda com Dinorah de Giacomo Meyerbeer. El 1860 va cantar el paper de Beppe a l'estrena de Rita de Donizetti.
De 1861 a 1869, va estar compromès a l'Òpera de París on va interpretar papers en diverses estrenes mundials, com ara Tebaldo a La mule de Pedro de Victor Massé el 1863 i Don Alvaro a L'Africaine de Meyerbeer el 1865. També va cantar Don Ottavio, a Don Giovanni, l'heroi homònim a Le Comte Ory, a Vespres Sicilianes, i Masaniello a La Muette de Portici.
Els èxits que va aconseguir a l'Òpera van fer que fos escollit per participar en les actuacions musicals que es feien al Palau de les Teuleries per a l'emperadriu Eugènia de Montijo. Aquests concerts van reunir els noms dels més grans artistes de l'Acadèmia Imperial de Música i del Théâtre-Italien.
Warot va estar compromès a La Monnaie del 1868 al 1876 on va interpretar elements com Riccardo a Un ballo in maschera, Manrico a Il trovatore, Erik a Der fliegende Holländer, el paper principal de Tannhäuser, Raoul a Les Huguenots, Eléazar a La Juive, i Joan de Leiden a Le Prophète. Des de 1876 fins a la seva retirada dels escenaris el 1888, va continuar sent un artista independent, treballant per als principals teatres d'òpera de França i Bèlgica.
Warot es va dedicar a ensenyar cant quan va acabar la seva carrera d'òpera, i va ser nomenat al Conservatori de Música i Declamació de París. Alguns dels seus alumnes van tenir una carrera brillant, com Lucienne Bréval, Edmond Clément, Jeanne Hatto i Lina Pacary. El 1902 va publicar un llibre, Singer's Breviary.
Va morir el 29 de març de 1906 a casa seva, al núm 13, rue des Carbonnes de Bois-Colombes.

## Honors

* Cavaller de la Legió d'Honor
* Membre de l'Orde de les Palmes Acadèmiques

## Referències

* 1 2 Charles Bouvet, « A propos d'Alceste (Marie Battu) », Le Ménestrel, no 7, 12 février 1926, p. 1 (lire en ligne [archive], consulté le 26 janvier 2018).
* ↑ Giulio Alary (1814–1891), musicien Italien , chef d'orchestre et compositeur.
* ↑ Cote LH/2748/9 [archive] », base Léonore, ministère français de la Culture.
# Puig Castellar (Rupit i Pruit)

El Puig Castellar és una muntanya de 1.136 metres que es troba al municipi de Rupit i Pruit, a la comarca d'Osona.
# Cerro Bonete

El Cerro Bonete, mal anomenat sovint Bonete Chico, és un volcà del nord-est de la provincia de La Rioja (Argentina), a prop del límit de la província de Catamarca, amb un cim de 6.759 metres, cosa que el fa ser el cinquè cim aïllat més alt del continent americà, rere l'Aconcagua, els Ojos del Salado, el Monte Pissis i el Huascarán. Forma part de l'hemicicle dels volcans més alts del món, compost per Veladero, Baboso, Reclus, Gemelos, Monte Pissis, Peñas Azules y Bonete.
El primer intent d'escalada es va produir l'any 1913 des de l'est, pel geòleg alemany Walther Penck, però que només va arribar, enmmig dels núvols, a un cim previ.
El nom Bonete Chico, només correspon al petit con que el corona, però no al massís pròpiament dit.

## Enllaços externs

* Cerro Bonete a summitpost (anglès)
* Cordillera de los Andes Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine. (castellà)
# Roques de Codinacs

Les Roques de Codinacs és una muntanya de 531 metres que es troba al municipi de Viver i Serrateix, a la comarca catalana del Berguedà.
# Izumi-Sano

Izumisano (泉佐野市, Izumisano-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó. Izumisano és un dels tres municipis on es troba l'Aeroport Internacional de Kansai. El Rinku Gate Tower Building, el tercer edifici més alt del Japó es troba a Izumisano.

## Geografia

La ciutat d'Izumisano es troba al sud-oest de la prefectura d'Osaka i està adscrita pel govern prefectural a la regió de Sennan o Izumi sud, en record de l'antiga província. El terme municipal es divideix entre la part en terra ferma i l'illa artificial on es troba l'Aeroport Internacional de Kansai i que és compartida amb els municipis de Tajiri i Sennan. El terme municipal d'Izumisano limita amb els de Kumatori i Kaizuka al nord i amb Tajiri i Sennan al sud. A l'oest fa costa amb la badia d'Osaka, a la mar de Seto.

## Història

Fins a l'era Meiji, l'àrea on actualment es troba Izumisano va pertànyer a l'antiga i ja desapareguda província d'Izumi. Durant el període Heian la zona va ser un important centre de transports i comunicacions. L'1 d'abril de 1948 es va fundar l'actual ciutat d'Izumisano.

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Estació de Higashi-Sano
** Estació de Hineno
** Estació de Nagataki
** Estació de Rinkū Town
* Ferrocarril Elèctric Nankai
** Estació de Tsuruhara
** Estació d'Iharanosato
** Estació d'Izumisano
** Estació de Hagurazaki
** Estació de Rinkū Town

### Carretera

* Autopista Hanshin
* Autopista Hanwa
* Autopista Kansai-Kūkō (Autopista de l'aeroport de Kansai)
* Nacional 26
* Nacional 170
* Nacional 481

## Agermanaments

* Districte de Xuhui, Shanghai, RPX.
* Districte de Baoshan, Shanghai, RPX.
* Districte de Xindu, Chengdu, RPX.
* Província de Töv, Mongòlia.
* Gulu, regió Nord, Uganda.
* Marília, estat de São Paulo, Brasil.

## Ciutadans il·lustres

* Takumi Minamino, futbolista.

## Referències

* 1 2 https://www.britannica.com/place/Izumisano
* ↑ https://welcometoizumisano.com/en/feature/
* ↑ http://www.pref.osaka.lg.jp/koho/links/city.html
# El Molí del Llobet

El Molí del Llobet és una obra de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Construcció de planta rectangular, situada sobre un talús de la riba dreta del Gurri i orientada de Nord a Sud. Consta de soterranis, on hi ha les moles, el primer pis, on hi ha el portal d'accés, i uns porxos a la part superior que serveixen de graner. En aquest pis hi ha diverses obertures rectangulars als murs laterals.
És construït amb pedra blavosa unida amb morter de calç fins al primer pis, la resta és de tàpia arrebossada.
L'estat de conservació és regular, ja que ha perdut les seves funcions i serveis com a magatzem.

## Història

Antic molí de Llobet, la història del qual va unida a la del mas i com aquest es degué construir a les darreries del segle xix o principis del xx. Malgrat tot, la història del Llobet prové de més antic i es troba documentat des del segle xvi.
Cal remarcar el mas que es troba unit al molí, així com la capella.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «El Molí del Llobet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Ladislav Toman

Ladislav Toman (Praga, 13 de juliol de 1934 - 10 de juliol de 2018) fou un jugador de voleibol txec que va competir sota bandera txecoslovaca durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, on guanyà la medalla de plata en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat del Món de voleibol, el 1960 i 1962, i una d'or al Campionat d'Europa de 1958.

## Referències

* 1 2 «Toman Ladislav». cvf.cz. [Consulta: 15 setembre 2019].
* ↑ «Ladislav Toman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 15 setembre 2019].
# Maternitat

La maternitat és el reconeixement jurídic i social de la relació parental entre una mare i el seu fill o filla. És un concepte especialment relacionat amb la protecció del nadó i de la mare durant i després del part. A Catalunya l'edat mitjana de la maternitat es va situar en els 31,44 anys. La possibilitat d'un instint maternal no ha sigut provat de cap manera, sent més probable que siga la maternitat quelcom cultural, aprés.

## Maternitat lliure

La Maternitat lliure, responsable o conscient és un lema feminista que reivindica la llibertat de la dona de decidir sobre la seva pròpia reproducció o maternitat, tot utilitzant la planificació familiar (ja sigui mitjançant mètodes anticonceptius o amb la interrupció voluntària de l'embaràs) amb l'objectiu d'engendrar o no descendència i en el cas que sí, decidir sobre el nombre de fills, així com el moment i les circumstàncies (socials, econòmiques i personals) en les quals es desitja tenir-los.

## Referències

* ↑ Catalunya en xifres, Diari Ara, 11 setembre 2014, p.5
* ↑ Sampedro, Javier «A vueltas con el instinto maternal». El País, 26-02-2016 [Consulta: 28 febrer 2016].
* ↑ «Derechos de la mujer en la materndidad». [Consulta: 10 maig 2018].

## Vegeu també

* Violència obstètrica
* Baixa maternal
* Embaràs adolescent
# Marmosa grisa

La marmosa grisa (Marmosops incanus) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu al Brasil.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 11. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Merlí i Excalibur

Merlí i Excalibur (títol original: Merlin and the Sword) és un telefilm de 1985 basat en la llegenda del Rei Artús. Va ser estrenat en alguns llocs com Arthur the King. Ha estat doblada al català.

## Argument

La dona del rei Arthur és segrestada per la seva germana Morgana. Lancelot és enviat per recuperar la reina perduda i acaba caient enamorat d'ella.

## Repartiment

* Malcolm McDowell: Rei Artús
* Candice Bergen:Morgana
* Edward Woodward: Merlí
* Dyan Cannon: Katherine
* Joseph Blatchley: Mordred
* Rupert Everett: Lancelot
* Rosalyn Landor: Reina Ginebra
* Liam Neeson: Grak
* Patrick Ryecart: Gawain

## Història

La primera emissió va ser en les Filipines el 5 de gener de 1985, després als EUA el 26 d'abril de 1985.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Merlin i Excalibur. esadir.cat.
* ↑ «Merlin and the Sword». The New York Times.
# Medicus Mundi Catalunya

Medicus Mundi Catalunya és una ONG, filial catalana de Medicus Mundi, que col·labora activament en la tasca global en l'àmbit de la cooperació sanitària.
Els seus objectius abasten el desenvolupament dels països del Tercer Món i també l'atenció als col·lectius més marginats d'Occident.
El 2003 va rebre la Creu de Sant Jordi per l'eficàcia de la seva activitat i pel sentit de solidaritat que expressa i de promoció dels valors humans i socials.

## Enllaços externs

* (castellà) (català) Pàgina de Medicus Mundi Catalunya Arxivat 2007-09-07 a Wayback Machine.
# Melque de Cercos

Melque de Cercos és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 129 | 132 | 117 | 111 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Miccíades

Miccíades fou un escultor grec nadiu de l'illa de Quios, fill de Males. Va ser el pare d'Arquerm i l'avi de Bupal i Atenis, tots ells escultors de mèrit.
Va florir entre les olimpíades 42 i 45, segons diu Plini el Vell (Naturalis Historia, XXXVI, 5).

## Referències

* ↑ Micciades a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1073