OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Michelle Smith

Michell Marie Smith o Michelle de Bruin (Rathcoole, República d'Irlanda, 16 de desembre de 1969) és una nedadora irlandesa, ja retirada, guanyadora de quatre medalles olímpiques. Està casada amb el l'atleta neerlandès Erik de Bruin.
Especialista en crol, estil papallona i estils, va participar als 18 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on va participar en les proves dels 100 i 200 metres esquena, finalitzant vint-i-setena i dissetena respectivament, i en les proves dels 200 i 400 m. estils, finalitzant vint-i-sisena i vint-i-cinquena respectivament. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya) va finalitzar trenta-cinquena en els 200 m. esquena, trenta-dosena en els 200 m. estils i vint-i-sisena en els 400 m. estils.
Fins a aquest moment la carrera de Michelle Smith havia estat molt discreta, però en el Campionat d'Europa de natació de 1995 realitzat a Viena (Àustria) aconseguí la notorietat pública en guanyar dues medalles d'or i una de plata. Posteriorment va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en els 400 m. lliures i en els 200 i 400 metres estils, a més d'aconseguir la medalla de bronze en els 200 metres papallona. Aquest mateix any fou nomenada millor nedadora europea de l'any per la revista Swimming World Magazine.
L'any 1998 fou suspesa durant quatre anys per la Federació Internacional de Natació (FINA) a conseqüència d'una alteració en les mostres d'orina preses durant un control antidopatge, finalitzant així la seva carrera esportiva.
# Wilhelm Kienzl

Wilhelm Kienzl (Waizenkirchen, 17 de gener de 1852 - Viena, 3 d'octubre de 1941) fou un director d'orquestra i compositor austríac.
Estudià als conservatoris de Praga i Múnic i a les universitats de Leipzig i Viena. El 1879 feu un viatge a Bayreuth, on conegué en Richard Wagner, i fou admès en la intimitat de la família del mestre.
Va ser director d'orquestra del Teatre Municipal d'Hamburg i de la Reial Òpera de Múnic. A més de gran nombre d'obres instrumentals va compondre diverses òperes, unes 150 peces per a piano i també uns 100 lieder, més la biografia de Richard Wagner: 1904-1906. El 1894 va compondre la seva òpera més exitosa, Der Evangelimann.
L'any 1933 Kienzl va donar suport obertament al règim nazi que Hitler va instaurar a Alemanya.

## Llista d'òperes

* Urvasi: Dresden, 1886
* Heilmar der Narr: Múnic, 1892
* Der Evangeliman: Berlín, 1895
* Don Quixote: Berlín, 1898
* Knecht Rupprechts Werkatatt: Graz, 1907
* Der Kuhreigen: Viena, 1911
* Das Testament: Viena, 1916
* Hassan der Schwärmer: Viena, 1918

## Referències

* ↑ Peter Utgaard, Remembering and Forgetting Nazism: Education, National Identity, and the Victim Myth in Postwar Austria, 2003, p. 39
# Janus Theeuwes

Adrianus Cornelis "Janus" Theeuwes (Gilze en Rijen, Brabant del Nord, 4 d'abril de 1886 - Tilburg, 7 d'agost de 1975) va ser un tirador amb arc neerlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar una prova del programa de tir, el tir a l'ocell mòbil, 28 m. per equips, en què guanyà la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Janus Theeuwes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2012. [Consulta: 25 juny 2017].
# Jonathan Esteban Cruz Sánchez

Jonathan Esteban Cruz Sánchez (5 de setembre de 1990) és un jugador d'escacs peruà que té el títol de Mestre Internacional des del 2010. És fill de Filemón Cruz Lima i germà de Cristhian Cruz Sánchez.
A la llista d'Elo de la FIDE del març de 2022, hi tenia un Elo de 2363 punts, cosa que en feia el jugador número 13 (en actiu) del Perú. El seu màxim Elo va ser de 2473 punts, a la llista d'octubre de 2013.

## Resultats destacats en competició

El juny del 2014 fou tercer a l'Obert de Santa Coloma de Queralt (el vencedor fou José Ángel Guerra). El 2014 fou campió en l'Obert Internacional Alt Empordà amb 7½ punts de 9, mig punt per davant de Víctor Lillo i Castany. El juny del 2015 va repetir el tercer a l'Obert de Santa Coloma de Queralt (el vencedor fou Rolando Alarcón), i fou subcampió a l'Obert Ciutat de Rubí amb 7½ punts de 9, els mateixos punts que Miguel Muñoz però amb pitjor desempat. El maig de 2016 fou campió de l'Obert Vila de Canovelles amb 7½ punts de 9, els mateixos punts que el seu pare Filemón Cruz però amb millor desempat. El juny de 2016 fou tercer del Memorial Josep Lorente amb 7½ punts de 9 partides, els mateixos punts que Fernando Peralta però amb pitjor desempat (el campió fou el GM Miguel Muñoz).

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Jonathan Esteban Cruz Sánchez» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Perú"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Jonathan Esteban Cruz Sánchez «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-07-20. [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ «Classificaió i resultats del XII Obert». chess-results.com. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ «I Obert Internacional Alt Empordà 2014». [Consulta: 12 juliol 2015].
* ↑ «El Mestre Internacional Rolando Alarcon, campió a Santa Coloma de Queralt». escacs.cat. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2015. [Consulta: 8 juny 2015].
* ↑ «3r OPEN INTERNACIONAL D'ESCACS ACTIUS "CIUTAT DE RUBÍ" Memorial Jesús Emilio Fortes». chess-results.com. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «X Torneig Internacional Actiu Vila de Canovelles 2016». chess-results.com. [Consulta: 15 maig 2016].
* ↑ «VII Memorial Josep Lorente». http://chess-results.com.+[Consulta: 19 juny 2016].
# George Akerlof

George Arthur Akerlof (New Haven, EUA, 7 de juny de 1940) és un economista i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques en memòria d'Alfred Nobel l'any 2001.

## Biografia

Va néixer el 17 de juny de 1940 a la ciutat de New Haven, població situada a l'estat nord-americà de Connecticut, fill d'un immigrant suec i una nord-americana de religió jueva. Va estudiar economia a la Universitat Yale, on es va graduar el 1962, i posteriorment realitzà el seu doctorat a l'Institut Tecnològic de Massachusetts l'any 1966.
Professor de la London School of Economics actualment és professor d'economia a la Universitat de Berkeley.

## Recerca econòmica

En el seu article de 1970 "The Market for Lemons: Quality Uncertainty and the Market Mechanism" ("El Mercat de Llimones: Incertesa en les qualitats i el Mecanisme de Mercat"), publicat al Quarterly Journal of Economics, proposa un model d'informació asimètrica, que definiria el mercat d'automòbils de segona mà. En ell, es dona una asimetria entre el venedor del cotxe (que coneix la qualitat del seu vehicle) i el comprador, que només pot observar el preu al que es ven, però que desconeix l'estat en el qual es troba. Això dificulta enormement la possibilitat d'intercanvis, podent donar-se el cas extrem que no arribi a existir un mercat. Segons Akerlof el problema resideix en què els propietaris de cotxes de mala qualitat (coneguts com a "lemons" als Estats Units), intentaran fer passar els seus vehicles per uns altres que es troben en bon estat. Al no poder diferenciar les qualitats, els compradors poden arribar a no realitzar les transaccions.
Posteriorment a "Efficiency Wage Models of the Labor Market" ("Models salarials eficients del Mercat de treball"), Akerlof i el seu coautor i actual esposa, Janet Yellen, proposen un model de racionalitat per a la hipòtesi dels salaris d'eficiència, en la qual les empreses paguen salaris per sobre dels de buidament de mercat, en contradicció amb les conclusions del model econòmic neoclàssic.
L'any 2001 fou guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques, juntament amb Michael Spence i Joseph Stiglitz, per les seves anàlisis dels mercats amb informació asimètrica.

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina pròpia a la Universitat de Bekerley
* «George Akerlof» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1984

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 celebrats a la ciutat de Los Angeles (Estats Units d'Amèrica) es disputaren set proves de vela. La competició se celebrà entre els dies 31 de juliol i el 8 d'agost de 1984 a la badia de la ciutat de Los Angeles a l'oceà Pacífic.
Hi participaren un total de 300 regatistes, entre ells dues dones, de 60 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Classe 470 Detalls | EspanyaLuis Doreste Roberto Molina | Estats UnitsSteve Benjamin Hans Steinfeld | FrançaThierry Peponnet Luc Pillot |
| Classe Finn Detalls | Russell Coutts | John Bertrand | Terry Neilsen |
| Classe Flying Dutchman Detalls | Estats UnitsJonathan McKee Carl Buchan | CanadàTerry McLaughlin Evert Bastet | Regne UnitJonathan Richards Peter Allam |
| Windsurf Detalls | Stephan Berg | Scott Steele | Bruce Kendall |
| Classe Soling Detalls | Estats UnitsRobbie Haines Edward Trevelyan Rod Davis | BrasilTorben Grael Daniel Adler Ronaldo Senfft | CanadàHans Fogh John Kerr Stephen Calder |
| Classe Star Detalls | Estats UnitsBill Buchan Steven Erickson | RFAJoachim Griese Michael Marcour | ItàliaGiorgio Gorla Alfio Peraboni |
| Classe Tornado Detalls | Nova ZelandaRex Sellers Chris Timms | Estats UnitsRandy Smyth Jay Glaser | AustràliaChristopher Cairns John Anderson |
* ↑ També es disputà una prova d'aquesta categoria en categoria femenina com a esport de demostració. La prova fou guanyada per la canadenca Karen Morch.

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 3 | 4 | 0 | 7 |
| 2 | Nova Zelanda | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 3 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Canadà | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6 | Brasil | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Louis Harant

Louis Harant (Baltimore, 20 de novembre de 1895 - Vero Beach, 2 de juliol de 1986) va ser un tirador estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà dues proves del programa de tir. Guanyà la medalla d'or en la prova de pistola militar, 30 metres per equips, mentre es desconeix la posició exacta en què finalitzà la prova de pistola militar, 30 metres.

## Referències

* ↑ «Louis Harant Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 14 desembre 2017].
# Sara Simeoni

Sara Simeoni (Rivoli Veronese, Itàlia 1953) és una atleta italiana, ja retirada, guanyadora de tres medalles olímpiques en la modalitat de salt d'alçada.

## Biografia

Va néixer el 19 d'abril de 1953 a la ciutat de Rivoli Veronese, població situada a la província de Verona.

## Carrera esportiva

Especialista en salt d'alçada va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), on va aconseguir finalitzar sisena en la prova femenina d'aquesta modalitat i guanyar, així, un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) va aconseguir guanyar la medalla de plata en gran competició amb l'alemanya Rosemarie Ackermann, un metall que es transformà en or en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica), on establí un nou rècord olímpic amb un salt de 1.97 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units) va aconseguir guanyar la medalla de plata, quedant per darrere de l'alemanya Ulrike Meyfarth, que ja havia estat vencedora en els Jocs de 1972.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat tres medalles en el Campionat d'Europa d'atletisme, una d'elles d'or; quatre medalles en el Campionat d'Europa d'atletisme en pista coberta, totes elles d'or; dues medalles en els Jocs del Mediterrani, les dues d'or; i cinc medalles en les Universíades.

## Enllaços externs

* (anglès) www.iaaf.org - Sara Simeoni
# Òrfica

L'òrfica és un instrument cordòfon de la família del clavicordi, té les cordes disposades sobre una estructura amb forma de triangle. Fou inventada per Carl Leopold Röllig l'any 1795, inspirat en la lira d'Orfeu (i d'aquí el nom de l'instrument) i construïda principalment pel constructor de pianos Joseph Dohnal. Com una guitarra, l'òrfica es pot penjar a l'espatlla amb una corretja. Per l'aspecte, es podria dir que és la precursora del keytar modern.
Les òrfiques van ser utilitzades durant un període molt curt de temps i sobretot a Viena, entre els anys 1795 i 1810; avui dia només se'n conserven aproximadament 30 arreu del món, que es poden trobar als museus de Berlín, Christiania, Gorizia, Göttingen, Leipzig, Markneukirchen, Múnic, Nova York, Nuremberg, París, Viena i Barcelona.
Un model conegut més tard, no especificat com a òrfica, fou de Clara Wieck Schumann, qui va escriure en el seu diari el 18 setembre 1830 "D. 18. Tinc una òrfica, regal enviat pel Sr. Andreas Stein".

## Composicions per a òrfica

Entre els pocs compositors que van escriure per a òrfica destaca Ludwig van Beethoven. Segons una carta de l'amic de Beethoven, Franz Gerhard Wegeler, del 23 de desembre de 1827, Wegeler va tenir 2 Stückchen für dau Orphica, dau Bhven für meine Frau componirte ("2 peces petites per a òrfica que Beethoven va compondre per la meva dona"). Això fa referència a les dues peces de 1798, WoO 51, que van ser titulades erròniament com a Leichte Klaviersonate.
També existeixen dues composicions per a òrfica sense data a càrrec de Johann Nepomuk Hummel.

## Referències

* ↑ «Òrfica». Wiktionary, 2015. [Consulta: 16 agost 2015].
* ↑ «Orphica piano» (en anglès). Sounds to sample, 2008-2015. Arxivat de l'original el 2015-08-22. [Consulta: 16 agost 2015].
* ↑ «Orphica» (en anglès). The Metropolitan Museum of New York, 2015. [Consulta: 16 agost 2015].
* ↑ Clara Wieck, Jugendtagebuch, in: Zwickau, Robert-Schumann-Haus
* ↑ Beethoven aus der Sicht seiner Zeitgenossen, ed.
* ↑ London, British Library, Add MS 32236, fol. 15f.

## Bibliografia

* Carl Leopold Röllig, Orphica. Ein musikalisches Instrument. Erfunden von C. L. Röllig, Vienna 1795
* Benjamin Vogel, Orphicas, Genuin, Less Genuin and Fakes, in: The Galpin Society Journal, Nr. 57 (May 2004), pp. 19–45 and 204–205
* Andreas Beurmann, Das Buch vom Klavier. Die Sammlung Beurmann im Museum für Kunst und Gewerbe in Hamburg und auf Gut Hasselburg in Ostholstein, 2008
* Klaus Martin Kopitz, Beethoven as a Composer for the Orphica: A New Source for WoO 51, in: The Beethoven Journal, vol. 22, Nr. 1 (Summer 2007), pp. 25–30, ISSN 1087-8262 (PDF)

## Enllaços externs

* Metropolitan Museum of Art
Viccionari
# Irina Túrova (atleta)

Irina Túrova (Sant Petersburg, 14 de maig de 1935 - Moscou, 8 de febrer de 2012), posteriorment de casada Botxkariova i Mordóvtseva, fou una atleta russa, especialista en curses de velocitat que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1950. El seu fill, Petr Botxkarev, també fou un destacat atleta.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Fou quarta en la prova dels 4x100 metres relleus, mentre en els 100 metres quedà eliminada en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, fou novament quarta en els 4x100 metres relleus.
En el seu palmarès destaquen dues medalles d'or, en els 100 i 4x100 metres, formant equip amb Vera Krepkina, Maria Ítkina i Rimma Ulitkina, i una de plata en els 200 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1954.
El 1954 va establir el rècord nacional dels 100 metres i va millorar fins a set vegades el rècord nacional dels 4x100 metres.

## Millors marques

* 100 metres. 11.6" (1954)
* 200 metres. 24.2" (1956)

## Referències

* 1 2 Irina Túrova a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Berlin 2018 Statistics Handbook». european-athletics.org, p. 471 [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-).. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 192 i 318. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 6 juliol 2020].
# Janusz Ślązak

Janusz Ślązak (Varsòvia, 20 de març de 1907 - Varsòvia, 24 de febrer de 1985) va ser un remer polonès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amserdam, on quedà eliminat en sèries en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, disputà dues proves del programa de rem. Guanyà la medalla de plata en la competició del dos amb timoner, formant equip amb Jerzy Braun i Jerzy Skolimowski; i la de bronze en la prova del quatre amb timoner, formant equip amb Jerzy Braun, Stanisław Urban, Edward Kobyliński i Jerzy Skolimowski. En aquests Jocs fou l'encarregat de dur la bandera polonesa durant la cerimònia d'inauguració. El 1936, a Berlín, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. Disputà la prova del dos amb timoner, en la que quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles, una de plata i una de bronze, al Campionat d'Europa de rem i cinc títols nacionals.
Durant la Segona Guerra Mundial va lluitar en la Campanya de Polònia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Janusz Ślązak Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de març 2009. [Consulta: 23 gener 2019].
# Manel Granados Gómez

Manel Granados Gómez (12 d'abril de 1974) és un jugador d'escacs català que té el títol de Mestre Internacional des del 2002.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'octubre de 2020, hi tenia un Elo de 2359 punts, cosa que en feia el jugador número 147 (en actiu) de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2436 punts, a la llista de l'octubre de 2006.

## Resultats destacats en competició

Fou campió de Catalunya juvenil els anys 1993 i 1994. El 1996 fou sot-campió de Campionat de Catalunya absolut i el 2004 campió.

## Referències

* ↑ «Fitxa FIDE». [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ «Fitxa de Manel Granados» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Manel Granados Gómez «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ «Historial Campionat de Catalunya juvenil». escacs.cat. [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ «Historial Campionat de Catalunya». escacs.cat. [Consulta: 12 octubre 2015].
# Juez y parte

Juez y parte és el cinquè disc de Joaquín Sabina, que inicialment s'havia d'anomenar "Primera persona del singular" o "Descaradamente personal", va sortir al mercat a principi de 1985 i firmat per Joaquín Sabina y Viceversa (El grup que l'acompanyava des de feia 2 anys).

## Llista de cançons

* "Whisky sin soda" - 4:30
* "Cuando era mas joven" - 4:32
* "Ciudadano Cero" - 5:00
* "El joven aprendiz de pintor" - 4:05
* "Rebajas de Enero" - 3:59
* "Kung-fu" - 4:02
* "Balada de Tolito" - 4:55
* "Incompatibilidad De Caracteres" - 3:26
* "Princesa" - 4:04
* "Quedate a dormir" - 5:16

## Referències

* ↑ Joaquín Sabina.Perdonen la tristeza". Javier Menéndez Flores. ISBN 84-01-37701-3
# Orgyia anartoides

Orgyia anartoides és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Lymantriinae.
També s'anomena Teia anartoides.

## Distribució

Es troba a Austràlia.
És una plaga notable en els boscos de pi i es classifica com una plaga a Nova Zelanda.

## Galeria

* Femella
* Femella, vista de costat
* Mascle, vista dorsal
* Mascle, vista ventral
* Adult vista inferior
* Aparellament
* Ous
* Ou
* Eruga
* Pupa

## Referències

* ↑ Biosecurity New Zealand, Painted Apple Moth Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Retrieved November 2007

## Enllaços externs

* Funetː Orgyia anartoides Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (en)
* Coffs Harbour Butterfly Houseː Orgyia anartoides Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine. (en)
# Ole Sæther

Ole Sæther (Steinkjer, Nord-Trøndelag, 23 de gener de 1870 – Oslo, 13 d'octubre de 1946) va ser un tirador noruec que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, en què disputà cinc proves del programa de tir olímpic. Guanyà la medalla de plata en la prova de rifle militar, tres posicions per equips, al costat d'Olaf Frydenlund, Ole Østmo, Hellmer Hermandsen i Tom Seeberg, mentre en la prova individual fou vintè. En rifle militar, de genolls fou dotzè, divuitè en rifle militar, bocaterrosa i vint-i-sisè en rifle militar, dempeus.
Vuit anys més tard, als Jocs de Londres disputà tres proves de tir i guanyà dues medalles, una d'or, en rifle lliure, tres posicions per equips, al costat de Julius Braathe, Albert Helgerud, Einar Liberg, Olaf Sæther i Gudbrand Skatteboe; i una de bronze en la de rifle lliure 300 metres. En rifle militar per equips fou sisè.
El 1912 va disputar els seus tercers Jocs Olímpics, i tornà a guanyar una medalla, la de plata, en la prova de rifle lliure, tres posicions per equips, junt a Albert Helgerud, Einar Liberg, Østen Østensen, Olaf Sæther i Gudbrand Skatteboe. En la prova individual fou novè.

## Referències

* 1 2 3 «PARIS 1900. SHOOTING». olympic.org. [Consulta: 22 setembre 2015].
* 1 2 3 «Ole Sæther Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 22 setembre 2015].
# Iris Völkner

Iris Völkner (Hamburg, 16 d'octubre de 1960) és una remadora alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va disputar dues proves del programa de rem. Formant parella amb Ellen Becker, guanyà la medalla de bronze en la prova del dos sense timoner, mentre en el vuit amb timoner fou sisè. En el seu palmarès també destaquen quatre campionats nacionals en el dos sense timoner i quatre més en el quatre amb timoner.

## Referències

* ↑ Iris Völkner a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «RRK 08 Rudern - Deutsches Meisterschaftsrudern - "Zweier-ohne" Frauen, Platz 1-3». [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «RRK 08 Rudern - Deutsches Meisterschaftsrudern - Riemenvierer Frauen, Platz 1-3». [Consulta: 6 setembre 2020].
# Jaroslav Konečný

Jaroslav Konečný (Měnín, 14 de gener de 1945 - Újezd u Brna, 1 d'agost de 2017) fou un jugador d'handbol txecoslovac, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de 1967 i dues lligues txecoslovaques.

## Referències

* ↑ «Český svaz házené – Zemřel pan Jaroslav "Bagr" Konečný» (en txec), 02-08-2017. Arxivat de l'original el 2017-08-05.
* 1 2 «Jaroslav Konečný Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 4 juny 2019].