OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quercus skutchii

Quercus skutchii és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies. Està dins de la secció dels roures vermells del gènere Quercus.

## Distribució

Quercus skutchii creix entre els 1.800 i 2.420 m. Es troba a Guatemala i a Mèxic, concretament a l'estat de Chiapas.

## Descripció

Quercus skutchii és un arbre perennifoli que pot créixer en més de 20 m d'alçada. L'escorça és grisa, lleugerament amb fissures. Les branques són primes entre 1,5 a 3 mm de gruix, glabrescents, marronoses, grises més tard, amb algunes lenticel·les prominents. Els brots fan entre 2 a 3 mm, ovoides, amb escates glabres. Les fulles fan entre 3 a 10 cm de llarg i entre 1 a 4 d'ample, primes però rígides, coriàcies, el·líptiques a oblongues o obovades i no dentades, base arrodonida a cordada, rares vegades cuneada. L'àpex arrodonit o remotament agut, amb una punta de pèls; remotament marge revolut, sencer, ondulat o arrissat, o de vegades lleugerament dentat amb pits poc profunds; verd fosc llustrós, sense pèl per sobre, excepte de vegades al llarg de nervi mitjà; més pàl·lid per sota estrellat amb, arrissat, morena, variable persistent toment; entre 10 a 20 parells de venes, pecíol de menys d'1 cm, lleugerament pubescents. Les glans fan entre 1,2 a 1,8 cm, ovoides o lleugerament cilíndriques, de color marró clar, soles o en parells sobre un peduncle curt de menys d'1 cm de llarg. La cúpula de mitja canya o dels cornets, amb marge enrotllat cap a dins, adjuntant com a mínim 1/2 de la nou, amb escates pubescents. Les glans maduren al cap de 2 anys.

## Sinonímia

* Quercus crispipilis Trel.
* Quercus crispipilis var. pannosifolia (C.H. Mull.) C.H. Mull.

## Bibliografia

* CONABIO. 2009. Catálogo taxonómico de especies de México. 1. A Capital Natural de México. México. CONABIO, Ciutat de Mèxic. (castellà)
* Muller, C. H. 1942. The Central American species of Quercus. U.S. Department of Agriculture. Bureau of Plant Industry. Miscellaneous Publication 477: 1–216. (anglès)
* Standley, P. C. & J. A. Steyermark. 1952. Fagaceae. In Flora of Guatemala - Part III. Fieldiana, Bot. 24(3): 369–396. (anglès)

## Enllaços externs

* Nixon, K. et al. 1998. Quercus skutchii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Descarregat el 26 de març de 2013.
# Pxitxo

Pxitxo (en rus: Пшичо) és un poble (un aül) de la república d'Adiguèsia, a Rússia, que el 2022 tenia 1.051 habitants. Pertany al districte de Khakurinokhabl.

## Referències

* ↑ «Джерокай аул / Шовгеновский р-н / Республика Адыгея / почтовые индексы». Arxivat de l'original el 2012-11-08. [Consulta: 22 octubre 2009].
# Quingnam

El quingnam era una llengua precolombina parlada pels chimú, que vivien als antics territoris dels mochicas: una zona al nord de la vall del riu Chicama Chao. En plena conquesta del territori dels chimú (el regne de Chimor), la llengua es parlava extensament des del riu Jequetepeque al nord fins al Carabayllo (prop de l'actual Lima) al sud.
Els pescadors de la costa del Chimú parlaven una llengua anomenada lengua pescadora ("llengua de pescador") pels missioners espanyols, i desambiguada pels lingüistes com a yunga pescadora; podria ser la mateixa llengua quingnam. Una carta trobada durant les excavacions a Magdalena de Cao Viejo, al complex arqueològic El Brujo, inclou una llista de xifres decimals que poden ser quingnam o pescadora, però se sap que no és mochica.
La llengua quingnam es va extingir poc després de l'arribada dels conquistadors. La principal ciutat del territori del poble chimú, Chan Chan, es trobava a les rodalies de la nova ciutat hispanoparlant de Trujillo i va quedar absorbida per ella, amb gent que necessitava fer servir la llengua dels conqueridors per al comerç i la supervivència.

## Possibles números

A continuació es mostren els números d’un manuscrit de principis del segle XVII trobat a Magdalena de Cao. Tot i que el manuscrit no indica a quin idioma pertanyen els números, se suposa que el quingnam és el candidat més probable, d'acord amb la ubicació i altres pistes:
| Números | Forma |
| ‘1’ | chari |
| ‘2’ | marian |
| ‘3’ | apar |
| ‘4’ | tau |
| ‘5’ | himic (?) |
| ‘6’ | sut (?) |
| ‘7’ | canchen |
| ‘8’ | mata |
| ‘9’ | yucan |
| ‘10’ | bencor |
| ‘21’ | maribencor chari tayac |
| ‘30’ | apar bencor |
| ‘100’ | chari pachac |
| ‘200’ | mari pachac |
Els números tau (4), sut (6), canchen (7) i pachac (100) són préstecs d'una varietat de quítxua II.

## Referències

* ↑ «Traces of a Lost Language Discovered». Peabody Museum of Archaeology and Ethnology at Harvard University, August 23, 2010. Arxivat de l'original el de desembre 9, 2019. [Consulta: de setembre 18, 2021].
* ↑ Tal com ha estat transcrit per Urban 2019, Quilter, Jeffrey. 2010. Moche: archaeology, ethnicity, identity. Bulletin de l’Institut Français d’Études Andines 39(2): 225-241.
* 1 2 3 Urban, Matthias. 2019. Lost languages of the Peruvian North Coast. Estudios Indiana 12. Berlin: Ibero-Amerikanisches Institut (Preußischer Kulturbesitz) & Gebr. Mann Verlag.
# Quadrant

«Quadrant» té aquests significats:
* Quadrant (instrument), antic instrument utilitzat per a mesurar angles en astronomia i navegació
* Quadrant (geometria plana), divisió del pla en quatre quadrants
* Quadrant de Davis, instrument inventat el s.XVI que va substituir l'astrolabi i el quadrant
* Quadrant de Hadley, instrument nàutic antic predecessor del sextant
* Quadrant, moneda fraccionaria romana. Vegeu llista de monedes romanes#Quadrant
* Quadrant mural o Quadrans Muralis, constel·lació creada per Joseph Jêrôme Lalande el 1795
* Quadrant (motocicleta), fabricant de motocicletes britànic
# Quint Considi (senador)

Quint Considi (llatí: Quintus considius) va ser un senador romà, citat per Ciceró per la seva integritat. Formava part de la gens Consídia, una gens romana d'origen plebeu.
L'any 70 aC va ser jutge de la denúncia d'Aulus Cluenci contra el seu oncle Opiànic, a qui acusava d'enverinar-lo, i també en el judici del fill d'Opiànic que acusava Aulus Cluenci també d'enverinament l'any 66 aC. En tots dos casos va ser considerat extremadament just. Quan es va jutjar a Verres l'any 69 aC, aquest no va voler acceptar Quint Considi com a jutge. Era molt ric, i va dedicar-se als préstecs, als particulars i a l'estat.
Quan Juli Cèsar era cònsol l'any 59 aC, era ja vell. Cèsar va exercir una gran pressió sobre el Senat i es va produir una forta discussió entre ell i Quint Considi. Considi es va protestar al cònsol perquè molts de senadors no havien arribat a la reunió del senat a causa de la por que tenien als seus soldats. Cèsar llavors li va preguntar per què no s'havia quedat a casa. Considi va respondre que, a causa de la seva vellesa, no tenia por de morir.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 827.

## Bibliografia

* Ciceró For Aulus Cluentius, en línia (anglès)
# Quaranti

Quaranti, (Quaranti també en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Alice Bel Colle, Castelletto Molina, Fontanile, Mombaruzzo i Ricaldone.
# Quaregnon

Quaregnon (en picard Cwargnon) és un municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona, dins la regió del Borinage. Està compost per les viles de Quaregnon i Wasmuel i es divideix en tres seccions:
* Quaregnon-sud
* Quaregnon-centre
* Quaregnon-rivage.

## Personatges il·lustres

* Henri Tournelle (1893-1961), dramaturg en való.
* Robert Delcourt (1902 - † 1967), dramaturg en való.
* Georges Plumat (1888 - † 1957), burgmestre de Quaregnon i secretari federal del P.O.B.

## Agermanaments

* Condé-sur-l'Escaut
* Ay (Marne)
* Assoro
# Quarantena

El terme quarantena deriva del nombre quaranta i fa referència a l'acció d'aïllar o apartar persones o animals durant un període, per evitar o limitar el risc que estenguin una determinada malaltia contagiosa. El terme prové de l'italià quaranta giorni que vol dir quaranta dies, i va ser importat per altres llengües no romàniques com l'anglès (quarantine), o l'alemany ("Quarantäne"). Es diferencia de l'aïllament sanitari, en què els que es confirmen estar infectats amb una malaltia transmissible s'aïllen de la població sana.
L'aïllament s'imposava als viatgers i a les mercaderies procedents de zones endèmiques de certes malalties o amb epidèmies conegudes. Les formes d'aïllament més antigues conegudes són les esmentades en el Pentateuc (Bíblia) de la que es van seguir els consells, especialment en el cas de la lepra. A partir dels segles xiii i xiv s'estén el seu ús com a mesura de control sanitari.
La quarantena és un dels primers mètodes de lluita contra les malalties infeccioses impedint el contacte entre els possibles afectats i els sans. D'aquesta manera el contagi no es produeix i les malalties desapareixien per elles mateixes. El lloc on es recollia a les persones sospitoses d'estar malaltes s'anomenava llatzeret, nom que sorgeix d'encreuar el nom de Llàtzer, l'amic malalt que Jesús va curar, amb la ciutat de Natzaret. També la malaltia que històricament va provocar aquest tipus d'actuacions va ser la lepra, la malaltia de Llàtzer.

## Obres literàries inspirades per la quarantena

L'any 1995 l'escriptor i Premi Nobel de Literatura (2008) J.M.G Le Clézio va publicar una novel·la amb el títol La Quarantaine (La quarantena), inspirada en un succés viscut pel seu avi matern, que es va veure obligat a sotmetre's a una quarantena dalt d'un vaixell a les Illes Maurici. La novel·la narra la història de dos germans, Léon i Jacques, que al tornar el 1891 a Maurici, la seva terra natal, a bord del vaixell Ava, es van veure obligats a viure amb tot el passatge, en quarantena, durant diversos mesos davant de l'illa Plat a causa d'un brot de verola a bord.

## Vegeu també

* Distanciació social
* Aïllament sanitari en humans

## Referències

* ↑ «quarantena | enciclopèdia.cat». [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ «Quarantine | preventive medicine» (en anglès). [Consulta: 25 juny 2019].
Viccionari
# Quint Marci Filip (militar)

Quint Marci Filip (en llatí: Quintus Martius Philippus) va ser un militar romà fill de Quint Marci Filip, cònsol els anys 186 aC i 169 aC. Formava part de la gens Màrcia, una família d'origen patrici. Va ser el pare de Luci Marci Filip, cònsol l'any 91 aC i un dels oradors més distingits del seu temps, segons Ciceró.
Marci Filip va servir amb el seu pare quan aquest era cònsol destinat a Macedònia l'any 169 aC, on va lluitar contra Perseu, segons diu Titus Livi.
Aquesta és l'única vegada que es menciona, a no ser que sigui el mateix Quint Marci de qui Ciceró diu que havia estat condemnat en un judici i vivia exiliat a Nucèria Alfaterna, lloc d'on en va ser ciutadà.

## Referències

* 1 2 Titus Livi. Ab Urbe Condita, XLIV, 3
* ↑ Ciceró. De l'orador, III, 1
* ↑ Ciceró. En defensa de Luci Corneli Balb, XI, 1
# Quint Marci Ral·la

Quint Marci Ral·la (llatí: Quintus Marcius Ralla) va ser un magistrat romà del segle ii aC, que només va exercir magistratures menors. Formava part de la gens Màrcia, i portava el cognomen de Ral·la.
Va ser dues vegades duumvir i les dues vegades només amb la finalitat concreta de dedicar temples. La primera vegada va ser l'any 194 aC i la segona vegada el 192 aC.

## Referències

* ↑ «GENS MARCIA | romanoimpero.com». [Consulta: 2 maig 2019].
* Titus Livi, Història de Roma 34.53, 35.41-Z2, en concret aquí
# Rampura (Rewa Kantha)

Rampura fou un estat tributari protegit a l'agència de Rewa Kantha, presidència de Bombai divisió de Sankhera Mehwas.
Tenia una superfície d'11 km² i hi havia vuit propietaris-tributaris. Els ingressos s'estimaven en 558 lliures i el tribut era de 1.424 rupies pagades al Gaikwar de Baroda.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Rampyari (cràter)

Rampyari és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 7,7 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim hindi, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Rampyari». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Ramree (ciutat)

Ramree o Ramri és una ciutat i municipi de Birmània, a l'estat Rakhine. La ciutat és capital del township del mateix nom i antiga capital del districte de Ramree (fins a 1852). És a prop de la costa oriental de l'illa de Ramree, a uns 25 km al nord del riu Tan.

## Història

Durant l'existència del regne d'Arakan fou seu d'un raja-governador de l'illa i llavors era anomenada Tan-myo (nom que va subsistir posteriorment de manera local). Sota domini birmà fou conservada com a capital d'un districte, però anomenada Yan-bai-myo o Yanbyemyo (abreujat Yanbye) mentre els arakanesos l'anomenaven Ran-breh-myo, abreujat Ran-breh del que deriva el seu nom actual, corrupció d'aquesta paraula pels europeus. Al principi del segle xix era una ciutat prospera amb un intens comerç amb Bengala, Vasai i Tavoy; però pocs anys després va patir greument durant la rebel·lió de Khyin-bran (Chinbryan, King Bering) des del 1811, i les mesures repressives dels birmans; Khyin-bran va tenir molts partidaris a la ciutat i després de la seva derrota i mort el 1815 un gran nombre d'habitants foren assassinats o forçats a fugir del país. A la primera Guerra Anglo-birmana la ciutat fou ocupada sense lluita per les forces del general MacBean, quan ja havia estat evacuada pels birmans; després de l'annexió formal de l'Arakan el 1826 al final de la guerra, Ramree fou declarada capital del districte de Ramree, fins al 1852 quan els districtes d'An i de Ramree foren units i la capital del nou districte va passar a Kyaukpyu que des del 1838 era capital d'An. la població el 1853 s'estimava en 9.000 habitants, tres quartes parts arakanesos, però la pèrdua de la capitalitat la va fer baixar en importància i el 1877 apareix amb només 4.028 habitants; al cens de 1881 eren 3.461.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Rasa de la Masia

La Rasa de la Masia és un torrent afluent per l'esquerra del Torrent d'Aigüesvives, al Solsonès.

## Descripció

De direcció predominant cap als 17 minuts del rellotge, neix poc menys de 600 m. a ponent de la Casanova de la Rebollosa, en el punt de contacte de la Costa de la Rebollosa (al sud) i la Costa de Vilafranca (al nord). Després de baixar la costa, travessa la carretera LV-3005 i passa entre la Casanova de la Rebollosa i la Rebollosa. Tot seguit pasa per sota el costat meridional de la Masia per, a continuació, travessar la carretera C-451 a l'alçada del km 50. Just després de fer-ho, aboca les seves aigües a una bassa que hi ha al costat de ponent de Cal Golda i tot seguit anar a desguassar al Torrent d'Aigüesvives.

## Territoris que travessa

La totalitat del seu curs transcorre pel terme municipal d'Olius.

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa de la Masia :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 825 | - |
| 250 | 750 | 30,0% |
| 500 | 735 | 6,0% |
| 750 | 725 | 4,0% |
| 1.000 | 715 | 4,0% |
| 1.250 | 708 | 2,8% |
| 1.500 | 703 | 2,0% |
| 1.818 | 684 | 6,0% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Masia està integrada per un total de 4 cursos fluvials dels quals 2 són subsidiaris de 1r nivell i 1 ho és de 2n nivell.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 2.756 m.

### Distribució per termes municipals

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Masia transcorre íntegrament pel terme municipal d'Olius.

## Referències

* 1 2 3 4 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 41° 58′ 10.17″ N, 1° 29′ 27.93″ E﻿ / ﻿41.9694917°N,1.4910917°E﻿ / 41.9694917; 1.4910917
* ↑ «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 30 juliol 2010].
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 1.818 m.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 41° 58′ 18.57″ N, 1° 29′ 32.97″ E﻿ / ﻿41.9718250°N,1.4924917°E﻿ / 41.9718250; 1.4924917
* ↑ Segons el web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya la longitud d'aquest corrent fluvial és 561 m.
# Rasa de la Rovira

La Rasa de la Rovira, que en la seva capçalera rep el nom de Rasa del Clot del Cirer, és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Llanera que neix a poc menys d'un km. al nord-oest del poblet de Su.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Rasa de la Rovira passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Riner | 1.403 | 27,58% |
| Per l'interior del municipi de Pinós | 3.684 | 72,42% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Rovira està constituïda per 42 cursos fluvials que sumen una longitud total de 29.649 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica de la Rasa de la Rovira transcorre pels següents termes municipals:

### Principals afluents
## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Llanera full de càlcul

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Queró

Queró és el nom dels següents personatges:
* Queró d'Esparta, tirà d'Esparta
* Queró de Megalòpolis, tirà de Pel·lene.
* Queró de Pel·lene, lluitador olímpic i tirà de Pel·lene.
* Queró (fill d'Apol·lo)
# Quint Verani

Quint Verani (en llatí Quintus Veranius) va ser un governador romà. Tiberi el va nomenar governador o llegat a Capadòcia quan el país va ser convertit en província romana l'any 17.
Era amic de Germànic Cèsar i l'any 20 va prendre part activa en la persecució de Gneu Calpurni Pisó, que es creia que havia enverinat Germànic. A la mort de Pisó, Verani va ser recompensat per Tiberi amb una de les dignitats sacerdotals.
El seu fill, Quint Verani Nepot, va ser governador de Britànnia.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals II,56
* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Londres: John Murray, 1876, p. 1240.
# Referèndum constitucional del Tadjikistan de 2016

El 22 de maig de 2016 es va celebrar un referèndum constitucional al Tadjikistan. Es van proposar un total de 41 esmenes constitucionals.

## Referències

* ↑ Pannier, Bruce. «The Central Asian Referendum» (en anglès). Radio Free Europe/Radio Liberty, 21-05-2016. [Consulta: 4 novembre 2022].
# Resolució 2301 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2301 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 26 de juliol de 2016. El Consell va ampliar el mandat de la MINUSCA a la República Centreafricana fins al 15 de novembre de 2017 i l'ha adaptat. Ara que hi havia una nova constitució i president, el període de transició al país havia acabat. Ara era l'important era estabilitzar el país i combatre els grups armats que intentaven evitar-ho.

## Contingut

La reconciliació de la població centroafricana era prioritària. Calia implicar-hi homes i dones de totes les capes socials, econòmiques, polítiques, religioses i ètniques de la població. Per això, el Consell es van complaure que diversos líders religiosos van intentessin posar fi a la violència entre cristians i musulmans. Al llarg del país també es van celebrar consultes amb la població, es va arribar a un acord sobre la reforma de l'exèrcit i la policia i els grups armats havien promès alliberar a tots els seus nens soldats. Al desembre de 2015 es va aprovar per referèndum una nova constitució, i el març de 2016 Faustin-Archange Touadéra va ser elegit nou president.
L'exèrcit centreafricà era massa feble i els motius del conflicte persistien. Els grups armats havien segrestat agents a Bangui i l'Exèrcit de Resistència del Senyor havia comès atacs i segrestos al sud-est del país.
La comissió creada amb la Resolució 2127 per investigar les violacions dels drets humans havia arribat a la conclusió que els principals partits del conflicte, el Séléka, l'Anti-Balaka i els elements de l'exèrcit vinculats als grups armats eren responsables de possibles crims de guerra i crims contra la humanitat. Per exemple, l'Anti-Balaka havia comès neteja ètnica. A instàncies del govern centreafricà, la Cort Penal Internacional ja havia obert una investigació al setembre de 2014.
La situació humanitària a la República Centreafricana era dramàtica. Més de 418.000 desplaçats interns necessitaven ajuda i 36.000 estaven atrapats en enclavaments. A més, més de 480.000 persones, principalment musulmanes, havien fugit als països veïns.
El mandat de MINUSCA i l'autorització a l'operació francesa a la RCA es van ampliar fins al 15 de novembre de 2017. El nombre de tropes va romandre igual, al voltant de 13.000. Les prioritats de la missió eren per protegir la població i el personal de l'ONU, promoure els drets humans i facilitar l'assistència humanitària. L'objectiu estratègic era que desapareguessin els grups armats. Per això, MINUSCA contribuiria al procés de reconciliació política, l'expansió de l'autoritat governamental a tot el territori, la reforma de l'exèrcit i la policia, el desarmament i la reintegració dels combatents, l'estat de dret i la lluita contra la impunitat.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «New Security Council text adapts mandate of MINUSCA.», 26-07-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2301 a la 2400 (2016 - 2018)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org