OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vera Duarte

Vera Duarte Pina (2 d'octubre de 1952) és una activista pels drets humans, ministra i política del Cap Verd. Duarte va guanyar el Premi Nord-Sud l'any 1995, juntament amb el músic Peter Gabriel. El Premi–Del sud Del nord és atorgat anualment pel Consell d'Europa. És també un dels fundadors del Fòrum de Lisboa. Duarte va cofundar i presidir la Comissió Nacional per Ciutadania i Drets Humans de Cap Verd el 2003. Més recentment, Duarte va servir com a ministra d'Educació de Cap Verd.

## Obres
### Poesia

* 1993 - Amanhã amadrugada
* 2001 - O arquipélago da paixão
* 2005 - Preces e súplicas ou os cânticos da desesperança
* 2010 - Exercícios poéticos

### Narració

* 2003 - A candidata

### Assaigs

* 2007 - Construindo a utopia

## Referències

* 1 2 3 4 «Ms. Vera Duarte, Minister of Education, Cape Verde». Council of Europe [Consulta: 3 novembre 2011].
* ↑ CORRÊA, Cláudia Maria Fernandes; PEREIRA, Érica Antunes. Vera Duarte: retratos do cotidiano feminino Arxivat 2014-12-10 a Wayback Machine.. Revista Educação e Linguagens, Campo Mourão, v. 2, n. 2, jan./jun. 2013
# Tiberi Guta

Tiberi Guta (llatí: Tiberius Gutta) va ser un senador romà del segle i aC.
Va ser un dels jutges en el judici contra Estaci Albi Opiànic, al qual els censors van condemnar en les investigacions que van seguir en el judicium Junianum (judici corrupte, pel nom del jutge Gai Juni), segons que explica Ciceró, al seu discurs Pro Cluentio.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/326?rgn=full+text;view=image;q1=GuttaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 316. ]
# Terratrèmol de Tivissa de 1845

El terratrèmol de Tivissa de 1845 fou un terratrèmol (d'un nivell 6-7 de l'escala de Mercalli), que tingué lloc la comarca de la Ribera d'Ebre, al llindar entre el Baix Camp, el Priorat i el Baix Ebre del 3 al 7 d'octubre de 1845.
Es calcula que l'epicentre d'aquest terratrèmol fou prop de la població Tivissa, on provocà danys a l'església i altres edificis especialment a la finca anomenada Manou. D'aquesta localitat, es poden observar unes falles del terreny molt profundes de 70m de llargària per 20m d'amplada amb roques de grans caigudes.
Aquesta va ser la notícia al Diari de Barcelona:
| « | ...Un testigo ocular me ha referido que entró o bajó anteayer en una gran abertura de un monte vecino, la cual considera él de tanta capacidad como la plaza de San Jaime de Barcelona, y observó en el centro un agujero sumamente profundo e insondable, dentro del cual tiró varias piedras sin que se percibiera el ruido de su caída. Había allí muchas piedras negras que despedían un hedor de azufre, de las cuales me ha entregado una muestra. El peligro de que creían verse amenazados en aquel ancho foso rodeado de altas peñas, que pueden desplomarse de un momento a otro y dentro del cual han quedado sepultados de raíz varios pinos de los más elevados, les hizo abreviar su excursión subterránea. En otros varios parajes, se han abierto grietas de mayor o menor importancia.. | » |
Sobre els efectes del terratrèmol a altres localitats, a Tortosa també es va percebre però sense gaire importància a Barcelona es van sentir tremolors.

## Referències

* ↑ «[histo.cat/1/Tivissa-R.Iberica-1921.pdf PDF]».

## Vegeu també

* Terratrèmol.
# La Serra (Figuerola d'Orcau)

La Serra és un indret del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme de Figuerola d'Orcau, al Pallars Jussà.
El lloc és a ponent de la vila de Figuerola d'Orcau, a migdia de la carretera C-1412b, al sud-oest de Cal Ferrer. Forma una petita serra, d'on el nom, que conté vestigis de la batalla del Pallars de la Guerra Civil, com ara trinxeres, nius de metralladores i petits búnquers.
S'anomena la Serra tant el tros damunt del serrat, com el que s'estén als seus peus, en direcció a Figuerola d'Orcau.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Central (Hong Kong)

Central (també Districte Central) és el districte central de negocis de Hong Kong. Es troba al districte central i occidental, a la costa nord de l'illa de Hong Kong, a través del port de Victòria des de Tsim Sha Tsui, el punt més al sud de la península de Kowloon. La zona era el cor de la ciutat de Victòria, encara que aquest nom s'utilitza rarament avui dia.
Com a districte central de negocis de Hong Kong, és l'àrea on moltes corporacions multinacionals de serveis financers tenen la seva seu. Els consolats generals i els consolats de molts països també es troben en aquesta zona, com és Government Hill, el lloc de la seu del govern. La zona, amb la seva proximitat al port de Victoria, ha servit com a centre d'activitats comercials i financeres des dels primers dies de l'era colonial britànica el 1841, i continua prosperant i servint com a lloc d'administració després del lliurament a la Xina el 1997.

## Referències

* ↑ Map of circa 1880
* ↑ http://www.aab.gov.hk/form/20210315_historic_3_new_items.pdf#page=1 Arxivat 2021-04-24 a Wayback Machine. Plantilla:Bare URL PDF
* ↑ https://www.amo.gov.hk/form/PMQ-HIA-vol_01-BHIA.pdf Arxivat 2021-10-22 a Wayback Machine. Plantilla:Bare URL PDF
# Vibi Seqüestre

Vibi Seqüestre (en llatí Vibius Sequester) va ser un escriptor romà que segurament va viure al segle v.
Va escriure una obra on donava detall de tots els noms geogràfics mencionats pels poetes romans, incloent una carta d'introducció dirigida al seu fill Virgilià. El tractat estava dividit en set seccions arranjades cadascuna en orde alfabètic:
* 1. Flumina (rius)
* 2. Fontes (fonts)
* 3. Lacus (llacs)
* 4. Nemora (boscos)
* 5. Paludes (aiguamolls, estanys)
* 6. Montes (muntanyes)
* 7. Gentes (persones)
Alguns manuscrits afegeixen una vuitena secció sobre les set meravelles del món. Les seccions estan ordenades alfabèticament i les descripcions que es fan són extremadament curtes, indicant majoritàriament només el país on es troba el riu, el llac, el bosc, el pantà o l'accident geogràfic de què es tracti.
De la seva història personal no se'n sap res. Va haver de viure després de la meitat del segle IV i segurament al segle v, però les dates exactes no han pogut ser concretades.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 785.
# Vera Beths

Vera Beths (Haarlem, 1 de juny de 1946) és una violinista neerlandesa.

## Biografia

Beths va rebre les primeres lliçons de violí del seu pare Gijs Beths. Va continuar els seus estudis amb Herman Krebbers al llavors "Muzieklyceum", posteriorment al Conservatori Sweelinck d'Amsterdam. El 1969 va guanyar el primer premi al Concurs Nacional de Violí Oskar Back. Després d'això, va prendre classes de violí a Nova York amb Ivan Galamian.
Vera Beths actua amb orquestres simfòniques holandeses tocant un violí de 1727 construït per Stradivarius. A Vera Beths li agrada tocar música de cambra. Diversos compositors, inclosos Peter Schat, Louis Andriessen, Misha Mengelberg, Geert van Keulen, John Adams i Philip Glass, van escriure obres per a ella. Amb el seu marit, el violoncel·lista Anner Bylsma, i el violí Jürgen Kussmaul, va fundar el conjunt Archibudelli, especialitzat en música antiga. També va tocar música improvisada amb Willem Breuker. L'àlbum Hoe sterk is de eenzame fietser de 1973 de Boudewijn de Groot conté una aparició convidada de Beths al violí (De Reiziger).
Vera Beths imparteix classes al Conservatori d'Amsterdam i al Conservatori Reial de La Haia. Entre els seus estudiants hi ha Heleen Hulst, Colin Jacobsen, Rosanne Philippens, Matthew Truscott i Noa Wildschut.
Vera Beths té dues filles: l'actriu Katja Herbers per la seva relació amb l'oboista Werner Herbers i la documentalista Carine Bijlsma, del seu matrimoni amb Anner Bylsma.

## Referències

* ↑ http://smithsonianchambermusic.org/about/artists/vera-beths
* 1 2 Ab Zagt, Katja Herbers: Nederland blijft toch trekken. Algemeen Dagblad (19 oktober 2017).

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20080516221324/http://www.sonybmgmasterworks.com/artists/verabeths/
* https://www.muziekencyclopedie.nl/action/entry/Vera+Beths Arxivat 2021-06-09 a Wayback Machine.
# Valentin Müller (músic)

Valentin Müller (Münster, 7 de febrer de 1830 - Seelisberg, 24 de juliol de 1905), també conegut com a Johann Valentin Müller o Johannes Müller, fou un compositor, organista i professor musical alemany.
Després d'estudiar al Conservatori de Múnic amb el professor Joseph Menter, exercí la seva professió a Frankfurt i Roma. En la seva jubilació escolli el poblet suís de Selisberg, llogaret en el qual morí el 1905.

## Referències

* Ressenya biogràfica (alemany)

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Valentin Müller en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Ternat

«Ternat» té aquests significats:
* Botànica: Una de les disposicions de fulles en una tija
* Geografia:
** Ternat (Alt Marne) un municipi francès de l'Alt Marne
** Ternat (Bèlgica) un municipi belga del Brabant Flamenc (Flandes)

## Vegeu també

* Ternate (desambiguació)
# La 7 (Castella i Lleó)

La 7 (anteriorment conegut com a CyL7 i CyLTV) és el primer canal de Castilla y León Televisión, societat adjudicatària de l'explotació dels dos canals de Televisió Digital Terrestre autonòmica en l'àmbit de la Comunitat de Castella i Lleó.
Va iniciar les seves emissions regulars el dia 9 de març del 2009, tant en analògic com en digital, substituint al senyal del fins aleshores Canal 4 Castilla y León. La seva programació, idèntica per a les nou províncies de la Comunitat i de caràcter generalista, té com un dels seus eixos bàsics la informació, no només d'àmbit autonòmic, sinó també nacional i internacional. Per això, a més de la seva seu central, ubicada a Valladolid, disposa de centres de producció territorial a les vuit capitals de província, així com a Ponferrada, i una delegació a Madrid.
A més de La 7, Castilla y León Televisión compta amb un segon canal, La 8, amb continguts de caràcter més provincial i local, per la qual cosa porta a terme desconnexions d'àmbit territorial.
La 7, així com La 8, contracten continguts amb les distribuïdores: Retelsat, LocalVisión i MunicipalTV.

## Programació

Actualment es poden veure a la graella de CyLTV programes com:
* CyLTV Noticias
* Primera Hora
* Sal y Pimienta
* Tal como somos
* Un día en la vida
* Espacio abierto
* Champions League (un partit els dimecres amb la FORTA, i resums)
* Siete Días
* Trotapáramus
* Galáctica
* Se ha escrito un crimen
* Monk
* Kommissar Rex
* Ley y Orden
* Dragnet
* Colombo
* El Equipo A

## Referències

* ↑ Castilla y León Televisión entra en la Liga de Campeones Arxivat 2009-08-21 a Wayback Machine. RTVCyL.es, 18 d'agost del 2009

## Enllaços externs

* Web de Radio Televisión de Castilla y León
* Programació de CyL7
# Virginia Berasategui

Virginia Berasategui Luna (Bilbao (Biscaia), 15 de juliol de 1975) és una triatleta basca que va representar Espanya en competicions internacionals. El 2009 va quedar tercera en els Campionats Mundials d'Ironman. El març de 2013 va anunciar que es retiraria de l'esport després de la temporada del 2013.
El 2005, Berasategui va donar positiu per EPO després de guanyar l'Ironman de Lanzarote. El juny de 2013 també va donar positiu després de guanyar la Triatló de Bilbao del 18 de maig. Va demanar repetir l'anàlisi. Tanmateix, gairebé dues setmanes més tard, Berasategui va confessar els càrrecs de dopatge. En una declaració va dir que no va presentar reclamacions perquè era culpable i va expressar el seu desig de ser sincera, es va disculpar i va declarar que havia comès "la pitjor equivocació en la qual pot caure una atleta".

## Referències

* ↑ «Virginia Berasategui, Una Ironman de intensas sensaciones» (en castellà). Vidactiva. Arxivat de l'original el 19 de juliol 2011. [Consulta: 19 agost 2010].
* ↑ Carlson, Timothy. «Crowie and Chrissie take Kona encore wins». Slowtwitch.com, 10-10-2009. [Consulta: 19 agost 2010].
* ↑ «Virginia Will Retire At End of Season» (en castellà). 3vir. Arxivat de l'original el 16 de juny 2013. [Consulta: 23 maig 2013].
* ↑ Krabel, Herbert. «Virginia Berasategui tests positive». Slowtwitch.com, 15-06-2013. [Consulta: 27 juny 2013].
* ↑ «Virginia Berasategui, positive in doping control of Bilbao Triathlon» (en castellà). Marca.com, 15-06-2013. [Consulta: 27 juny 2013].
* ↑ Viñas, Sergio Rodriguez. «Virginia Berasategui tested positive for doping in Bilbao Triathlon» (en castellà). El Mundo, 15-06-2013. [Consulta: 27 juny 2013].
* ↑ Krabel, Herbert. «Berasategui confesses to doping». Slowtwitch.com, 26-06-2013. [Consulta: 27 juny 2013].

## Enllaços externs

* www.3vir.com Arxivat 2011-01-29 a Wayback Machine. (Espanyol)
* Pàgina de Perfil de l'ITU
# Vibi (bruci)

Vibi (en llatí Vibius) va ser un dels caps dels brucis. Titus Livi (Titus Livius) el menciona juntament amb el seu germà Pacci com el més nobles dels brucis, cosa que probablement vol dir que era el màxim dirigent d'aquest poble.
L'any 209 aC es va presentar al cònsol Quint Fabi Màxim Berrugós per demanar el perdó dels romans per la seva aliança amb Hanníbal.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1252.
# Camaçari

Camaçari és una ciutat de l'estat brasiler de Bahia.
Forma part de la Regió Metropolitana de Salvador (Região Metropolitana de Salvador), sent la ciutat industrial de la metròpoli. Camaçari cobreix 784.658 km$^2$ (302.958 sq mi), i tenia una població estimada de 292.074 el 2014, amb una densitat de població de 370 per quilòmetre quadrat. El municipi consta de tres districtes: Camaçari, Abrantes i Monte Gordo.
Té una població estimada de 227.955 habitants per al 2008.

## Història

La zona de Camaçari estava habitada per ètnies tupinambá abans de l'arribada dels portuguesos. El primer assentament portuguès va ser el 1558 per dos sacerdots jesuïtes, João Gonçalves i Antônio Rodrigues. Van formar un poble anomenat Aldeia do Divino Espírito Santo. L'Aldeia do Divino Espírito Santo va tenir un paper important en l'expulsió dels holandesos que van arribar a Bahia al segle xvii. Les tropes sota la direcció del bisbe D. Mark Teixeira van expulsar els holandesos el 1624. El nom del poble es va canviar a Vila de Nova Abrantes do Espírito Santo el 28 de setembre de 1758 per ordres del Marquiq de Pombal. Els jesuïtes també van ser expulsats de la zona alhora. Més tard, el poble es va conèixer com a Vila d'Abrantes.

## Economia

Diverses fàbriques i plantes petroquímiques componen una de les àrees industrials més grans del Brasil i la més gran de la regió nord-est del país. L'empresa multinacional brasilera Braskem, la companyia petroquímica més gran de les Amèriques per capacitat de producció, posseeix un important complex petroquímic a Camaçari. És la més gran del Brasil, juntament amb la de Triunfo, que també és propietat de Braskem. La ciutat també acull una gran fàbrica automobilística propietat de la Ford Motor Company.

## Referències

* 1 2 «Camaçari» (en portuguese). Brasília, Brazil: Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística, 2017. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ Estimaciones de población del Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE).
* ↑ Bazin, Germain. L'architecture religieuse baroque au Brésil (en fr). 2. São Paulo: Museu de Arte, 1956, p. 11.

## Enllaços externs

* Lloc web de la prefectura de Camaçari Arxivat 2019-12-14 a Wayback Machine.
# Var (departament)

* Per a altres significats, vegeu «Var».
Var (83) (en francès i occità: Var) és un departament francès situat a la Provença-Alps-Costa Blava.
Rep el nom del riu homònim, que antigament constituïa el límit oriental del departament, si bé avui en dia ja no el drena (aquell territori fou transferit al departament dels Alps Marítims).

## Vegeu també

* Consell General del Var
* Llista de municipis del Var
* Llista de Cantons del Var

## Enllaços externs

* Consell General de Var Arxivat 2004-06-24 a Wayback Machine. (en francès)
Viccionari
# Valentin Madouas

Valentin Madouas (Brest, 12 de juliol de 1996) és un ciclista francès. Actualment milita a l'equip Groupama-FDJ. El seu pare Laurent també fou ciclista professional.
En el seu palmarès destaca el Campionat de França en ruta i la Bretagne Classic del 2023 i la medalla de plata en ruta als Jocs Olímpics de París.

## Palmarès

* 2018
** 1r a la París-Bourges
* 2021
** 1r a la Polynormande
* 2022
** 1r al Tour del Doubs
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Luxemburg
* 2023
** Campió de França en ruta
** 1r a la Bretagne Classic
* 2024
** Medalla d'argent en ruta als Jocs Olímpics

### Resultats al Tour de França

* 2020. 27è de la classificació general
* 2021. 42è de la classificació general
* 2022. 11è de la classificació general
* 2023. 20è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. 12è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Le jeune Valentin Madouas avec la FDJ en 2018» (en francès). Le Figaro, 05-10-2016. [Consulta: 17 abril 2022].
* ↑ Maÿlice Lavorel. «Cyclisme : le Breton Valentin Madouas sacré champion de France pour la première fois de sa carrière» (en francès), 25-06-2023. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ «Madouas reina en casa» (en castellà). [Consulta: 20 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Valentin Madouas a ProCyclingStats
# Torre Nova (les Franqueses del Vallès)

La Torre Nova és un habitatge al veïnat de Marata (Vallès Oriental) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
La casa era dels mateixos propietaris que la Torre Vella, és per aquest motiu que rep el nom de Torre Nova. La casa la va fer construir, pel voltant de l'any 1915, data que es troba inscrita en la fornícula de Sant Antoni, per un tal R. Marimon. Hi ha una altra inscripció en una rodona feta de ceràmica que du la data 1916. La capella de la torre vella va ser restaurada l'any 1918 per Anton Marimon, casat amb Maria Llanas. La utilització de les mateixes solucions ornamentals fan pensar en un mateix autor. Des de l'any 1946 és propietat del ssenyor Artiola.
Casa de planta quadrada, amb cos afegit al costat esquerre del darrere. Té dos pisos d'alçada i golfes a la part central, aquesta està oberta amb forma basilical i coberta de teula de ceràmica verda a dos vessants desiguals. Al davant i al darrere es cobreix el segon pis amb una teulada horitzontal a la façana. La casa presenta grans obertures, totes elles estan emmarcades per esgrafiats amb motius florals. En un dels angles hi ha una fornícula amb la imatge de Sant Antoni i la inscripció de 1915 i també amb decoracions florals. Al costat de la casa hi ha una cotxera de la mateixa època (mig enderrocada) que presenta uns interessants esgrafiats.

## Referències

* 1 2 «Torre Nova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# La Grive-Saint-Alban

La Grive-Sant-Alban és una zona geomorfològica càrstica situada al municipi de Saint-Alban-de-Roche, al departament d'Isèra (França). Aquest lloc, explotat des de molt antic per la seva argila vermella, ha destacat des del segle xix pel descobriment de la riquesa del seu jaciment de fòssils diversos, repartits des de l'estratigrafia del Bathonià a l'època del Miocè.

## Bibliografia

* Charles Depéret, La faune de mammifères miocènes de la Grive-Saint-Alban (Isère) et de quelques autres localités du bassin du Rhône : documents nouveaux et révision générale, éditions H. Georg, 1892
* Claude Gaillard (paléontologue), Mammifères miocènes nouveaux ou peu connus de La Grive-Saint-Alban (Isère), 1899
* Jean Viret, Catalogue critique de la faune des mammifères miocènes de La Grive Saint-Alban, Plantilla:1re partie: Chiroptères, carnivores, édentés pholidotes, Muséum d'histoire naturelle de Lyon, éditions A.Rey, 1951
# Iulia Balíkina

Yúliya Balykina (belarús: Юлія Уладзіміраўна Балыкіна; Bulgan, Mongòlia, 12 d'abril de 1984 - Minsk, Belarús, finals d'octubre de 2015) va ser una atleta belarussa nascuda a Mongòlia que disputava la prova de 100 metres.

## Biografia

Va disputar els Jocs Olímpics de Londres 2012 en la prova de 100 metres. Va córrer en la segona sèrie, quedant en setena posició amb un temps d'11.70, i quedant en la posició 47 del sumari, quedant així eliminada per a les semifinals. També va disputar la prova de 4x100 metres al costat de Alina Talay, Katsiaryna Hanchar, i Elena Danilyuk-Nevmerzhytskaya, fent una marca total de 43.90 i quedant per tant eliminada per a la final. Balykina va donar positiu de drostanolone en un control antidopatge fora de competició al juny de 2013, sent per tant retirada dels camps d'atletisme per dos anys. El seu període de càstig va finalitzar el 24 de juliol de 2015.
El 16 de novembre de 2015 va ser trobada morta a Minsk als 31 anys. Balykina va desaparèixer el 28 d'octubre i el seu cos no va ser trobat fins al 16 de novembre, en un bosc proper a la capital belarussa. Fins ara, l'únic detingut com a sospitós de l'assassinat és l'exxicot de Yúliya.

## Marques personals

| Esdeveniment | Millor | Competició |
| 100 metres | 11.39 | Campionat Europeu d'Atletisme de 2012 |

## Referències

* 1 2 «Тело Юлии Балыкиной обнаружено в Смолевичском районе» (en belarús). MVD, 16-11-2015. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ «Apareix morta l'atleta belarussa Yulia Balykina», 17-11-2015. [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ «Apareix morta l'atleta Yulia Balykina», 17-11-2015. [Consulta: 17 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa de l'atleta a l'IAAF
# Vibi Pòstum

Vibi Pòstum (en llatí: Vibius Postumus) va ser un magistrat romà del segle i. Formava part de la gens Víbia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser nomenat cònsol sufecte l'any 5. Va derrotar els dàlmates l'any 10 i per les seves victòries va aconseguir els honors del triomf. És mencionat per Dió Cassi, Vel·lei Patercul i Luci Anneu Flor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 512.
# Cantó de Montgiscard

El cantó de Montgiscard és un cantó francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Tolosa, té 20 municipis i té com a cap cantonal Montgiscard.

## Municipis

* Montgiscard
* Escalquens
* Basièja
* Aigasvivas
* Pontpertusat
* Bèlberaud
* Montlaur
* Dèime
* Dònevila
* Forcasvals
* La Bastida
* Audars
* Montbrun de Lauragués
* Corronsac
* Aissús
* Navelhas
* Espanés
* Las Varenas
* Bèlvéser de Lauragués
* Posa

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
# Var (cognom)

Var (en llatí Varus) era un cognomen romà emprat per diverses gens romanes.
Indicava, com molts altres cognoms romans, un defecte o peculiaritat física, en aquest cas tenir les cames doblades endins (varum distortis cruribus diu Horaci), i oposat a Valgus, el que tenia les cames doblades cap a fora.
El nom de "desastre de Var" es va donar a la greu derrota romana a la batalla del bosc de Teutoburg. El comandant de les forces romanes era Publi Quintili Var.

## Referències

* ↑ Horaci Sàtires. I.3,47),
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1228.
Viccionari