OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chlamydomonas reinhardtii

Chlamydomonas reinhardtii és una alga verda unicel·lular que es fa servir d'organisme model. Mesura uns 10 micròmetres de diàmetre amb dos flagels. La seva paret cel·lular està feta de glucoproteïnes riques en hidroxiprolina, un gran cloroplast en forma de copa, un gran pirenoide, i una taca que detecta la llum (fotosensible). Aquesta alga té una distribució cosmopolita en sòls i aigua dolça. També és d'interès com biocombustible per la producció d'hidrogen. Aquesta espècie d'alga no només fa la fotosíntesi sinó que pot capturar energia d'altres plantes (digerint la cel·lulosa), essent la primera vegada que s'ha observat això en un vegetal i això pot tenir un gran impacte en el futur de la bioenergia.
Es va començar a estudiar en laboratori a partir de 1945.

## Organisme model

Les Chlamydomonas es fan servir per contestar les preguntes de la biologia cel·lular i la biologia molecular referides al moviment, resposta a la llum, reconeixement, regulació del proteoma per controlar els flagels, resposta als canvis en nutrició mineral. Es fan servir molts mutants d'aquesta espècie per estudiar per exemple la fotosíntesi, la síntesi de proteïnes o l'evolució dels organismes.

## Reproducció

Les cèl·lules vegetatives de C. reinhardtii són haploides amb 17 cromosomes petits. Sota privació de nitrogen es desenvolupen gàmetes haploides. Els progenitors són d'aparença idèntica (s'anomenen mt(+) i mt(-)), que es fusionen per donar un zigot diploide. Aquest zigot no està flagellat i és inactiu al sòl. Amb la llum el zigot experimenta la meiosi i allibera quatre cèl·lules flagelades haploides. Sota condicions ideals les cèl·lules poden de vegades tenir dos o tres cicles de mitosi i així es pot tenir de 4 a 8 cèl·lules filles per cada cèl·lula materna. El seu cicle cel·lular es pot sincronitzar alternant períodes de llum i foscor.

## Notes

* ↑ Revista online Nature communications de 20 de novembre de 2012
* ↑ http://www.sciencedaily.com/releases/2012/11/121120121913.htm
* ↑ «CC-125 wild type mt+ 137c». Chlamydomonas Center core collection list. Arxivat de l'original el 2009-07-27. [Consulta: 14 octubre 2010].
* ↑ The Chlamydononas Sourcebook, ISBN 978-0-12-370873-1)
* ↑ Oldenhof, H, Zachleder, V. and van den Ende, H. 2006. Blue- and red-light regulation of the cell cycle in Chlamydomonas reinhardtii (Chlorophyta). Eur. J. Phycol. 41: 313 - 320

## Bibliografia

* Aoyama, H., Kuroiwa, T. and Nakamura, S. 2009. The dynamic behaviour of mitochondria in living zygotes during maturation and meiosis in Chlamydomonas reinhardtii. Eur. J. Phycol. 44: 497 - 507.
* Jamers, A., Lenjou, M., Deraedt, P., van Bockstaele, D., Blust, R. and de Coen, W. 2009. Flow cytometric analysis of the cadmium-exposed green algae Chlamydomonas reinhadtii (Chlorophyceae). Eur. J. Phcol. 44: 54 - 550.

## Enllaços externs

* Chlamydomonas reinhardtii resources at the Joint Genome Institute
* The Chlamydomonas Center - genomic, genetic and bibliographic information and the Chlamydomonas culture collection.
* Chlamydomonas reinhardtii cell, life cycle, strains, mating types Arxivat 2014-12-26 a Wayback Machine.
# Philipp Fürst

Philipp Fürst (Ludwigshafen, 8 de novembre de 1936 - Ludwigshafen, 6 de novembre de 2014) fou un gimnasta artístic alemany que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà vuit proves del programa de gimnàstica. Destaca la setena posició en el concurs complet per equips. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, tornà a disputar vuit proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en el concurs complet per equips, mentre en les altres proves finalitzà en posicions força endarrerides.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles de bronze al Campionat d'Europa de gimnàstica artística, dues el 1959 i una el 1961, així com també vint-i-un campionats nacionals, tres per equips i 18 individuals. El 1964 va rebre la Silver Bay Leaf, màxima condecoració esportiva del país.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador.

## Referències

* ↑ Philipp Fürst a Sports Reference (arxivat)
* 1 2 3 «Olympedia – Philipp Fürst». [Consulta: 2 juny 2021].
# Dependència de Ross

La Dependència de Ross o Dependència Ross (en anglès: Ross Dependency) és una regió, d'uns 450.000 km², de l'Antàrtida definida per un sector circular que s'origina al pol Sud i passa a través de les longituds 160° Est a 150° Oest i acaba a la latitud 60° Sud. Nova Zelanda reclama aquesta regió de manera oficial des de 1923. El Tractat Antàrtic en la pràctica deixa suspeses aquestes i altres reclamacions sobre l'Antàrtida.
Aquesta dependència rep el nom de Sir James Clark Ross, qui va descobrir el Mar de Ross i altres zones antàrtiques. La Dependència de Ross inclou parts de Terra Victòria, i la major part del Ross Ice Shelf. Ross Island, Balleny Islands i la petita Scott Island com també Roosevelt Island coberta pel gel.

## Habitants

Només hi viuen permanentment el personal de les bases antàrtiques Base de Scott (Nova Zelanda) i Estació de McMurdo (USA), mentre que l'Estació Amundsen–Scott es troba parcialment dins aquesta dependència i depèn de la logística de Nova Zelanda. Hi ha pistes nevades (a Williams Field), i dues pistes de gel (Ice Runways) que garanteixen l'accessbilitat sobre d'avions amb rodes i avions equipats amb esquís durant tot l'any. La població és de 10 a 80 a la base Scott, de 200 a 1,000 a McMurdo, de 85 a 200 a l'estació del Pol Sud i de 0 a 90 a la base Zucchelli.
Itàlia hi té la base científica Estació de Zucchelli a la Badia Terra, i de 1969 a 1995 funcionava l'Estació Vanda de Nova Zelanda a les Valls Seques.
Greenpeace hi mantingué la seva pròpia base a la dependència Ross anomenada World Park Base des de 1987 a 1992, situada a l'illa Ross. Com que aquesta base era no governamental els signants del tractat Antàrtic no li van donar cap suport ni tampoc assistència.

## Enllaços externs

* Antarctica New Zealand — Crown entity charged with administering, developing and managing Ross Dependency
* http://www.south-pole.com/homepage.html
* Scientific Research by NIWA in Antarctica
* Antarctica and New Zealand, NZ Ministry for Culture and Heritage
# Marcelo Panelo Muñoz

Marcelo Panelo Muñoz (6 d'abril de 1973), és un jugador d'escacs argentí, que té el títol de Mestre Internacional des del 2005.
A la llista d'Elo de la FIDE del juny de 2016, hi tenia un Elo de 2378 punts, cosa que en feia el jugador número 44 (en actiu) de l'Argentina. El seu màxim Elo va ser de 2463 punts, a la llista de març de 2010.

## Resultats destacats en competició

El gener del 2009 a Roquetas de Mar (Espanya) guanyà l'Obert Internacional Villa Roquetas amb 7½ punts, mig punt per davant del segon classificat el GM Fernando Peralta. El juny de 2009 fou subcampió de l'Obert del Mollet (el campió fou Kidambi Sundararajan). El desembre de 2009 va guanyar el Torneig Internacional Bajo Cinca.
El juny de 2012 a Sant Boi de Llobregat fou subcampió de l'Obert Memorial Josep Lorente (el campió fou Orelvis Pérez Mitjans). El juliol de 2013 fou tercer a l'Obert de Torredembarra (el campió fou Miguel Muñoz Pantoja).

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Marcelo Panelo Muñoz» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 12 juny 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Argentina"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 12 juny 2016].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Marcelo Panelo Muñoz «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-08-09. [Consulta: 12 juny 2016].
* ↑ «El MI argentino Marcelo Panelo, campeón del XX Open Internacional de Ajedrez "Villa de Roquetas"». [Consulta: 12 juny 2016].
* ↑ «II Torneig Obert Int. Ciutat de Mollet del Vallès Memorial Ezequiel Martín Pérez». http://chess-results.com.+[Consulta: 9 abril 2016].
* ↑ «El argentino Marcelo Panelo se lleva el Internacional Bajo Cinca». Arxivat de l'original el 14 d'agost 2016. [Consulta: 12 juny 2016].
* ↑ «Resultats i classificació III Memorial». chess-results.com. [Consulta: 19 agost 2015].
* ↑ «XV Open Internacional Escacs Torredembarra». http://chess-results.com.+[Consulta: 4 juliol 2016].
# Paula Weishoff

Paula Weishoff (Hollywood, 1 de maig de 1962) va ser una jugadora de voleibol estatunidenca que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició de voleibol. Vuit anys més tard, als Jocs de Barcelona, guanyà la medalla de bronze en la mateixa competició. La tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1996, a Atlanta, on finalitzà en setena posició.
Jugà a les lligues professionals del Japó, Brasil i Itàlia. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món de voleibol de 1982, una de plata als Jocs Panamericans de 1983 i dues d'or i una de plata al Campionat d'Amèrica del Nord. Posteriorment exercí d'entrenadora en diferents equips.

## Referències

* 1 2 3 «Paula Weishoff Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 23 maig 2019].
# Proletarii

Els proletarii, etimològicament “els que crien fills”, era el terme aplicat a l'antiga Roma a la classe social més baixa, als pobres sense terra. Eren massa pobres per pagar els impostos sobre la propietat i per fer el servei militar actiu. El seu paper en aquella societat va ser la de tenir fills.
El terme proletarii va ser recuperat sota el terme de proletariat (proletariat) per Karl Marx, que havia estudiat dret romà a la Universitat de Berlín, per identificar la classe baixa sense propietats ni recursos que només podien treballar i tenir fills-el proletariat o classe obrera - grup antagònic de la classe burgesa o capitalista.
En el manifest comunista, Marx i Friedrich Engels, defineixen el proletariat de la següent manera:
| « | Per proletariat s'entén la classe de treballadors assalariats moderns, que, privats de mitjans de producció propis, es veuen obligats a vendre la seva força de treball per poder existir. | » |

## Referències

* ↑ «proletarii - Anciente History». Arxivat de l'original el 2012-05-08. [Consulta: 1r abril 2012].
* ↑ Proletarii - An epitome of Niebuhr's History of Rome: with chronological ..., Volumen 1, Barthold Georg Niebuhr - 1836
* ↑ Adolf Berger, Encyclopedic Dictionary of Roman Law (Philadelphia: American Philosophical Society 1953) at 380; 657.
* ↑ Arnold J. Toynbee, especialment en el seu A Study of History, va utilitzar la paraula Proletariat per referir-se a les persones sense propietats ni participació en la societat. Cf, Toynbee, A Study of History (Oxford University 1934-1961), 12 volumes, en Volume V Disintegration of Civilizations, part one (1939).
* ↑ Cf, Sidney Hook, Marx and the Marxists (Princeton: Van Nostrand 1955) at 13.
* ↑ Karl Marx. Capital Volume One Chapter Six: The Buying and Selling of Labour-Power (anglès)
* ↑ «Definició de proletariat del Manifest Comunista de Marx i Engels, a Marcuse i els subjectes».

## Enllaços externs

* Proletarii - An epitome of Niebuhr's History of Rome: with chronological tables and an appendix. Volum 1, Barthold Georg Niebuhr - 1836 (anglès)
# Bhavania arunachalensis

Bhavania arunachalensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Índia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hora, S. L., 1920. Revision of the Indian Homalopteridae and of the genus Psilorhynchus (Cyprinidae). Rec. Indian Mus. (Calcuta) v. 19 (pt 5): 195-215, Pls. 10-11.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Nath, P., Dam, D., Bhutia, P.T., Dey, S.C. & Das, D.N., 2007. A new fish species of the genus Bhavania (Homalopteridae: Homalopterinae) from river Noadhing drainage, Arunachal Pradesh, India. Records of the Zoological Survey of India, 107 (Part 3): 71-78.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cichla kelberi

Cichla kelberi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Bloch, M. E. & J. G. Schneider 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. Systema Ichthyol.: i-lx + 1-584, Pls. 1-110.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander & Ferreira (2006). A review of the South American cichlid genus Cichla, with descriptions of nine new species (Teleostei: Cichlidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, Vol. 17, Núm. 4, pp. 289-398.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M. L. J. 1982. The relationships of the neotropical genus Cichla: a phyletic analysis including some functional considerations. J. Zool. Lond. 197: 427-453.
* Stiassny, M. L. J. 1987. Cichlid familial intrarelationships and the placement of the neotropical genus Cichla. J. nat. Hist. 21: 1311-1331.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Philippe Gardent

Philippe Gardent (Belleville, 15 de març de 1964) és un jugador d'handbol francès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990. Jugava de pivot.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. Amb la selecció nacional jugà 298 partits entre 1983 i 1995, en què marcà 635 gols. Fou el capità dels equips que guanyaran el títol mundial el 1995 i la medalla de plata el 1993.
A nivell de clubs jugà al Stade français, Paris Université Club (1982-1985), USM Gagny (1985-1990), USAM Nîmes (1990-1992) i OM Vitrolles (1992-1996). Guanyà cinc edicions de la lliga francesa, el 1986, 1987, 1991, 1994 i 1996, i tres de la Copa francesa, el 1987, 1993 i 1995. El 1993 guanyà la Recopa d'Europa.
Un cop retirat de la competició el 1996 passà a exercir d'entrenador d'handbol amb el Chambéry Savoie (1996-2012), Paris Saint-Germain (2012-2015) i Fenix Toulouse (des del 2015).

## Referències

* ↑ «Philippe Gardent Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 d'octubre 2012. [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ Jean-Louis Le Touzet (23 juny 1995) PHILIPPE GARDENT. Le capitaine de l'équipe de Vitrolles est joyeux, surtout depuis l'échec du Front national dans sa ville. Finale (aller) de la Coupe de France, contre Sélestat aujourd'hui. Du hand, des potes et de l'esprit citoyen. liberation.fr
* ↑ Olivier Poignard (4 juny 2015) Philippe Gardent quitte le PSG pour Toulouse. handnews.fr
# Jana Krivec

Jana Krivec (nascuda el 30 de maig de 1980) és una jugadora d'escacs eslovena que té el títol de Gran Mestre Femení des de 2007.
Va ser campiona d'Eslovenia els anys 1997, 2000, 2002, 2003, 2005, 2006 i 2009.
Krivec ha jugat amb l'equip olímpic d'Eslovènia a la 35a Olimpíada d'escacs, la 36a Olimpíada d'escacs, la 38a Olimpíada d'escacs i la 39a Olimpíada d'escacs.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Jana Krivec» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 7 juny 2022].

## Enllaços externs

* Website Jane Krivec
# Pavel Mikeš

Pavel Mikeš (Písek, 29 de juliol de 1950) fou un jugador d'handbol txecoslovac que va competir durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, fou setè en la mateixa competició.

## Referències

* 1 2 «Pavel Mikeš Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 5 juny 2019].
# Brenda Helser

Brenda Helser (San Francisco, 26 de maig de 1926 - 26 de març de 2001), posteriorment coneguda amb el nom de casada Brenda de Morelos fou una nedadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres on on va disputar tres proves del programa de natació. En els 4x100 metres lliures va guanyar la medalla d'or fent equip amb Marie Corridon, Thelma Kalama i Ann Curtis, mentre en els 400 metres lliures fou cinquena i en els 100 metres lliures quedà eliminada en sèries.
Helser es casà amb el Comte de Morelos, un noble francès, i va convertir-se en Comtessa de Morelos y Guerrero.

## Referències

* ↑ «Brenda Helser's obituary». Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ «Brenda Helser Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ Schneidermann, Floyd «Swimmers Reunited at Coach's Induction into State Sports Hall». The Oregonian, 19-08-1990.
# Pierre Allemane

Richard Louis Pierre Allemane (Montpeller, Hérault, 19 de gener de 1982 – Autreville, Aisne, 24 de maig de 1956) va ser un futbolista francès que va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1900, on guanyà la medalla de plata com a membre de la selecció francesa, representada per la Union des sociétés françaises de sports athlétiques.
En el seu palmarès també destaca el campionat de França de 1907 amb el Racing Club de France.

## Referències

* ↑ «Pierre Allemane Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2011. [Consulta: 2 octubre 2015].
* ↑ Fitxa de Pierre Allemane a fff.fr
# Meridià 52 a l'est

El meridià 52 a l'est de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord travessant l'oceà Àrtic, Àsia, l'oceà Índic, l'oceà Antàrtic i l'Antàrtida fins al pol Sud.
El meridià 52 a l'est forma un cercle màxim amb el meridià 128 a l'oest. Com tots els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, uns 20.003,932 km. Al nivell de l'Equador, és a una distància del meridià de Greenwich de 5.789 km.

## De Pol a Pol

Començant en el pol Nord i dirigint-se cap al pol Sud, aquest meridià travessa:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,52.000°E﻿ / 90.000; 52.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 80° 41′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿80.683°N,52.000°E﻿ / 80.683; 52.000﻿ (Mar de Barents) Mar de Barents Passa entre la Terra de George i l'illa Hooker, Terra de Francesc Josep, Rússia 72° 6′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿72.100°N,52.000°E﻿ / 72.100; 52.000﻿ (Rússia) Rússia Illa Iujni, Nova Terra 71° 28′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿71.467°N,52.000°E﻿ / 71.467; 52.000﻿ (Mar de Barents) Mar de Barents 68° 32′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿68.533°N,52.000°E﻿ / 68.533; 52.000﻿ (Rússia) Rússia 51° 40′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿51.667°N,52.000°E﻿ / 51.667; 52.000﻿ (Kazakhstan) Kazakhstan 46° 49′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿46.817°N,52.000°E﻿ / 46.817; 52.000﻿ (Mar Caspi) Mar Càspia 45° 24′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿45.400°N,52.000°E﻿ / 45.400; 52.000﻿ (Kazakhstan) Kazakhstan Península de Manguistau 42° 51′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿42.850°N,52.000°E﻿ / 42.850; 52.000﻿ (Mar Caspi) Mar Càspia 36° 35′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿36.583°N,52.000°E﻿ / 36.583; 52.000﻿ (Iran) Iran 27° 50′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿27.833°N,52.000°E﻿ / 27.833; 52.000﻿ (Golf Pèrsic) Golf Pèrsic 24° 12′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿24.200°N,52.000°E﻿ / 24.200; 52.000﻿ (Unió d'Emirats Àrabs) Emirats Àrabs Units Una illa a l'emirat d'Abu Dhabi 24° 10′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿24.167°N,52.000°E﻿ / 24.167; 52.000﻿ (Golf Pèrsic) Golf Pèrsic 23° 59′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿23.983°N,52.000°E﻿ / 23.983; 52.000﻿ (Unió d'Emirats Àrabs) Emirats Àrabs Units Emirat d'Abu Dhabi 23° 37′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿23.617°N,52.000°E﻿ / 23.617; 52.000﻿ (Aràbia Saudita) Aràbia Saudita El meridià toca el punt més oriental d' Oman a la frontera amb Iemen 19° 0′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿19.000°N,52.000°E﻿ / 19.000; 52.000﻿ (Iemen) Iemen 15° 32′ N, 52° 0′ E﻿ / ﻿15.533°N,52.000°E﻿ / 15.533; 52.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic Passa a l'est de l'illa d'Abd al Kuri, Iemen Passa entre Illa de la Possessió i illa de l'Est, Terres Australs i Antàrtiques Franceses 60° 0′ S, 52° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,52.000°E﻿ / -60.000; 52.000﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic 66° 0′ S, 52° 0′ E﻿ / ﻿66.000°S,52.000°E﻿ / -66.000; 52.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Territori Antàrtic Australià, reclamada per Austràlia

## Referències

* ↑ T. Vincenty. «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation», 01-04-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».

## Vegeu també

* Meridià 51 a l'est
* Meridià 53 a l'est
# Mika Karttunen

Mika Karttunen (nascut el 30 de maig de 1981), és un jugador d'escacs finlandès, que té el títol de Mestre Internacional des de 2001.
A la llista d'Elo de la FIDE d'octubre de 2015, hi tenia un Elo de 2423 punts, cosa que en feia el jugador número 6 (en actiu) de Finlàndia. El seu màxim Elo va ser de 2468 punts, a la llista de gener de 2001 (posició 836 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Ha guanyat el Campionat de Finlàndia en set ocasions, els anys 2002, 2006, 2007, 2009, 2010, 2013 i 2014. Ha representat el seu país a les Olimpíades d'escacs de 2000, 2002, 2004, 2006, 2008 i 2010. Va guanyar la medalla d'argent individual al segon tauler al Campionat d'Europa d'escacs de clubs a Saint-Vincent (Vall d'Aosta), Itàlia, el 2005.

## Partides notables

* Mika Karttunen vs Malcolm Armstrong, Campionat d'escacs de la Unió Europea, 2006, Atac Trompowsky (A45), 1-0
* Mika Karttunen vs Sergei Movsesian, Campionat d'Europa de clubs de 2003, Atac Trompowsky (A45), 1/2-1/2
* Stuart Conquest vs Mika Karttunen, Campionat d'escacs de la Unió Europea, 2006, defensa moderna, variant Bronstein (E94), 0-1

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Mika Karttunen» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 3 juny 2012].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Finlàndia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Mika Karttunen «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-03-17. [Consulta: 3 juny 2012].
* ↑ «Suomen mestaruudet, Historial del Campionat d'escacs de Finlàndia» (en finès). shakki.net. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ Bartelski, Wojciech. «Men's Chess Olympiads: Karttunen, Mika». OlimpBase.com. [Consulta: 24 juny 2009].
* ↑ Agterdenbos, Frits. «ChessBase News: Records and beauties – Saint-Vincent wrap-up». ChessBase.com, 30-09-2009. [Consulta: 24 juny 2009]. (anglès)

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Mika Karttunen a «chessmetrics.com». [Consulta: Consulta: 3 juny 2012]. (anglès)
* Bartelski, Wojciech. «Fitxa de Mika Karttunen a OlimpBase» (en anglès). olimpbase.org. [Consulta: Consulta: 3 juny 2012].
# Petar Ivanov

Petar Ivanov (Zadar, 1894 - 1961), italianitzat Pietro Ivanov, fou un remer italià que va competir durant la dècada de 1920. Era nascut a Zara, província del Regne d'Itàlia en el període d'entreguerres.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la prova del vuit amb timoner del programa de rem, en què guanyà la medalla de bronze.

## Referències

* ↑ «Pietro Ivanov Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de juliol 2018. [Consulta: 4 abril 2018].