OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yahya ibn Ibrahim

Yahya ibn Ibrahim ( - 1048) un cap amazic de la tribu Gudala a l'altiplà d'Adrar actual Mauritània. La importància principal de Yahya Ibn Ibrahim va ser la seva implicació amb Abdallah ibn Yasin, un teòleg berber musulmà amb qui va fundar el moviment almoràvit. Yahya Ibn Ibrahim és el primer Almoravid emir. El seu successor Yahya ibn Umar era el seu nebot.
La federació Sanhadja, agrupava un bon nombre de tribus com ara els Gudala, Lamta, Massufa i sobretot els Lamtuna que nomadejaven pel Sàhara Occidental, ocupant l'actual Mauritània fins als rius Senegal i Níger. A principis del segle xi eren musulmans però en llur apartat territori, mantenien unes pràctiques religioses no completament ortodoxes.
En aquest context, l'emir de la federació, Yahya ibn Ibrahim, va peregrinar a la Meca (vers 1035) i va tornar amb el propòsit d'adoctrinar el seu poble en l'ortodòxia islàmica. Al passar per Kairuan es va entrevistar amb el prestigiós alfaquí Abu-Imran al-Fassí, que li va recomanar un antic alumne de nom Abd-Al·lah ibn Yassín al-Ghazulí. Aquest era un ascètic personatge, format en l'escola jurídica malikita que en arribar al Sàhara va començar la seva tasca d'adoctrinament sense massa èxit, però amb el suport polític i moral de Yahya.
Yahya ibn Ibrahim, no va trigar molt a morir. El va succeir al capdavant de la confederació Sanhadja, Abu-Zakariyyà, de la tribu Lamtuna. Abd-Al·lah es va retirar amb un petit nombre de deixebles.

## Referències

* ↑ Fodor's North Africa (en anglès). D. McKay., 1985, p. 40. ISBN 978-0-679-01140-8.
* ↑ Romey, Charles. Historia de España: desde el tiempo primitivo hasta el presente (en castellà). A. Bergnes, 1839, p. 486.
* ↑ Ben-Ami, Shlomo; Mishal, Nissim. Those Were the Generations--: 2000 [years Of Jewish History] (en anglès). Yedioth Ahronoth, 2000, p. 128. ISBN 978-965-448-745-0.
* ↑ Romey, Charles. Histoire d'Espagne depuis les premiers temps jusqu'à nos jours (en francès). Furne et cie, 1841, p. 389.
* ↑ العالم العربي وإفريقيا: تحديات الحاضر والمستقبل : أعمال ندوة، [15-17 أكتوبر 2003 : نصوص البحوث المقدّمة في الندوة أعلاه والتي نظمتها وزارة الثقافة أيام 15-16-17 أكتوبر 2003 بالرباط احتفاء بها عاصمة للثقافة العربية 2003] (en àrab). وزارة الثقافة،, 2005, p. 90. ISBN 978-9954-0-4043-0. «Yahia Ben Ibrahim, chief of the Lemtouna and Djoddala tribes which respectively occupy the regions of Tagant and Mauritanian Adrar, is credited with the origin of the Almoravid movement.»
* ↑ N. Levtzion and J. F. P. Hopkins, Corpus of Early Arabic Sources for West African History (Cambridge, 1981)
# Gallegos de Solmirón

Gallegos de Solmirón és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 260 | 214 | 175 | 163 |
# Assaig i error

El mètode d'assaig i error, també conegut com a prova i error, és un mètode per a l'obtenció de coneixement, tant proposicional com procedimental. En l'assaig i error es prova una opció i s'observa si funciona. Si funciona, llavors es té una solució. Si no - això és un error - s'intenta una altra opció. En algunes versions de l'assaig i error, l'opció que es veu a priori com la més probable és la que sol posar-se a prova primer, seguit de la següent més probable, i així successivament, fins que es troba una solució o fins que s'esgoten totes les opcions.
L'assaig i error ha estat tradicionalment el mètode principal d'obtenció de nous medicaments (fàrmacs com els antibiòtics, per exemple). Els químics només proven substàncies químiques a l'atzar fins que troben una que ofereix l'efecte desitjat. El mètode científic conté elements de l'assaig i error en les seves hipòtesis de formulació i prova que el mètode és important en l'assaig i error. Molts altres mètodes de recerca d'informació també apliquen la idea bàsica d'assaig i error. Un exemple de mètode informàtic que empra la tècnica de l'assaig i error és el mètode Bogosort, usat en l'ordenació de matrius.

## Característiques

* Orientat a la solució: l'assaig i error no tracta de descobrir "per què" funciona una solució, sinó que només assenyala quina és la solució.
* Problema específic: l'assaig i error no tracta de generalitzar una solució per a altres problemes.
* No òptim: l'assaig i error tracta de trobar només una solució, no totes les solucions, ni tampoc la millor solució.
* Necessitat d'un mínim coneixement: l'assaig i error pot procedir on hi ha poc o cap coneixement del subjecte.
* Costós: l'assaig i error requereix diferents mitjans per realitzar-se i no sempre el resultat obtingut és segur.

## Referències

* ↑ «Trial-and-error learning | Britannica» (en anglès). [Consulta: 19 setembre 2024].
* ↑ Miñan, Mia. «Definición de ensayo y error: Ejemplos, Que es, Autores» (en castellà), 08-06-2024. [Consulta: 19 setembre 2024].
* ↑ «Trial and Error Definition (Illustrated Mathematics Dictionary)». [Consulta: 20 setembre 2024].

## Vegeu també

* Atac de diccionari
* Condicionament operant
* Empirisme
* Heurística
# Frank Hoste

Frank Hoste (Gant, 29 d'agost de 1955) és un ciclista belga, ja retirat, que fou professional entre 1977 i 1991.
El 1976, com a ciclista amateur, va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on va disputar dues proves del programa de ciclisme. En el seu palmarès destaquen cinc victòries d'etapa al Tour de França, cursa on també guanyà la classificació per punts el 1984. També va guanyar dues etapes al Giro d'Itàlia i el Campionat nacional de Bèlgica en ruta de 1982.

## Palmarès

* 1978
** 1r al Gran Premi de Denain
* 1981
** 1r a l'A través de Bèlgica
** Vencedor d'una etapa als Quatre dies de Dunkerque
* 1982
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r a la Gant-Wevelgem
** 1r als Quatre dies de Dunkerque i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1983
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor de 3 etapes de la Volta a Suïssa
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Catalunya
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Andalusia
** Vencedor d'una etapa als Tres dies de La Panne
* 1984
** 1r al Gran Premi de Valònia
** 1r a la Hasselt-Spa-Hasselt
** Vencedor de 3 etapes al Tour de França i 1r de la classificació per punts
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Aragó
* 1985
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
* 1986
** 1r al Gran Premi del cantó d'Argòvia
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1988
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg

### Resultats al Tour de França

* 1980. Abandona (14a etapa)
* 1981. 95è de la classificació general
* 1982. Abandona (17a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1984. 100è de la classificació general. Vencedor de 3 etapes. 1r de la classificació per punts
* 1986. 116è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1987. Abandona (13a etapa)
* 1988. 124è de la classificació general
* 1989. Abandona (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1983. 114è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1985. 117è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1986. 136è de la classificació general
* 1987. 119è de la classificació general
* 1989. 125è de la classificació general

## Referències

* ↑ «HOSTE Frank». [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Frank Hoste». [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Frank HOSTE» (en italià). [Consulta: 25 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Frank Hoste a sitiodeciclismo.net
* Frank Hoste a ProCyclingStats
# Mieczysław Nowicki

Mieczysław Paweł Nowicki (Piątek, Łódź, 26 de gener de 1951) va ser un ciclista polonès, que va destacar com a amateur durant la dècada de 1970. En el seu palmarès destaquen dues medalles als Jocs Olímpics de Mont-real de 1976 i dues més als Campionats del Món de contrarellotge per equips, el 1975 i 1977. Va posseir el rècord de l'hora de Polònia durant més de 40 anys, entre el 1973 i el 2014.
El 2009 va ser guardonat amb l'Orde Polònia Restituta.

## Palmarès

* 1972
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cuba
* 1973
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Algèria
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Escòcia
** Vencedor d'una etapa al Tour de Loir i Cher
* 1974
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
* 1975
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Tadeusz Mytnik, Ryszard Szurkowski i Stanisław Szozda)
** 1r a la Volta a Escòcia
* 1976
** 1r a la Volta a Renània-Palatinat i vencedor de 2 etapes
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Mont-real en contrarellotge per equips (amb Ryszard Szurkowski, Tadeusz Mytnik i Stanisław Szozda)
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Mont-real en ruta individual
* 1977
** Vencedor d'una etapa a la Milk Race
* 1978
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria

## Referències

* ↑ «NOWICKI Mieczyslaw (Mieczyslaw Pawel)». [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ «Olympedia – Mieczysław Nowicki». [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ «News shorts: Gavazzi to Neri Sottoli». cyclingnews.com, 08-11-2014. [Consulta: 27 novembre 2014].
* ↑ «Postanowienie Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 30 sierpnia 1999 r. o nadaniu orderów i odznaczeń.». [Consulta: 30 març 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Jørn Lund

Jørgen "Jørn" Lund (Astrup, Mariagerfjord 26 d'agost de 1944) va ser un ciclista danès. Va destacar sobretot en la Contrarellotge per equips. El seu principal èxit fou la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Mont-real de 1976.

## Palmarès en ruta

* 1972
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Algèria
* 1976
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Mont-real en contrarellotge per equips (amb Gert Frank, Verner Blaudzun i Jørgen Hansen)

## Palmarès en pista

* 1977
** Campió de Dinamarca de persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Carl Kempe

Johan Carl Kempe (Estocolm, Suècia, 8 de desembre de 1884 − Enköping, Uppsala, 8 de juliol de 1967) fou un tennista suec, guanyador d'una medalles d'argent olímpica junt a Gunnar Setterwall. Ja retirat va dirigir l'empresa paperera Mo och Domsjö AB i altres empreses que formaven part de l'esfera econòmica de la família Kempe.

## Biografia

Fill de Frans Kempre, va néixer i créixer a Estocolm. Va estudiar a la Universitat d'Uppsala, moment en el qual va practicar diversos esports com el tennis, i pogué participar en els Jocs Olímpics celebrats en la seva ciutat natal. Després de graduar-se va començar a treballar a Mo och Domsjö AB (1906), indústria paperera de la qual el seu pare era CEO. Va invertir en la recerca i desenvolupament de l'empresa per modernitzar-la cap a la indústria química. L'any 1947 va succeir el seu pare en l'empresa fins al 1965, etapa en la qual va patrocinar equips d'hoquei gel i d'altres esports. L'any 1917 va comprar el castell d'Ekolsund i el redecorà amb antiguitats de tot el món, especialment de cultura xinesa. L'any 1967 va morir en el seu castell.
Va participar en les tres proves de pista interior que es van celebrar. En la prova individual fou eliminat en segona ronda per André Gobert que en fou el campió final. En dobles fou medalla d'argent amb Gunnar Setterwall com a parella, sent derrotats pels francesos Maurice Germot i André Gobert. En dobles mixtos feu parella amb Margareta Cederschiöld i es quedaren a les portes de la medalla de bronze, ja que no es van presentar en la final de consolació, precisament contra els seus compatriotes Sigrid Fick i Gunnar Setterwall.

## Jocs Olímpics
### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1912 | Jocs Olímpics, Estocolm, Suècia (interior) | Gunnar Setterwall | Maurice Germot André Gobert | 4−6, 14−12, 2−6, 4−6 |
# Clarence Gamble

Clarence Gamble (Saint Louis, 16 d'agost de 1881 - Saint Louis, 13 de juny de 1952) Clarence Oliver Gamble fou un tennista estatunidenc, guanyador d'una medalla olímpica en els Jocs Olímpics de St. Louis de 1904.
Gamble va guanyar la medalla de bronze en la prova de dobles masculins fent parella amb Arthur Wear. Van caure en semifinals davant la parella formada per Beals Wright i Edgar Leonard, i automàticament van rebre la medalla de bronze perquè no es disputava final de consolació.
No es coneixen gaires detalls de la carrera tennística de Gamble en contraposició amb la seva carrera com a esportista en diverses disciplines. Va estudiar a la Washington University on va practicar futbol americà, beisbol i golf.

## Jocs Olímpics
### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1904 | Jocs Olímpics, Saint Louis, Estats Units | Arthur Wear | | |
# Dirk Heirweg

Dirk Heirweg (Zele, 27 de setembre de 1955) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1978 i 1990. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista. Va participar en els Jocs Olímpics de 1976.

## Palmarès en ruta

* 1976
** Vencedor de 2 etapes al Tour d'Hainaut
* 1977
** 1r al Gran Premi François-Faber i vencedor d'una etapa
* 1978
** Vencedor d'una etapa als Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile des Espoirs
* 1979
** 1r a l'Omloop van de Vlaamse Scheldeboorden
* 1982
** 1r al Circuit de les Ardenes flamenques - Ichtegem
* 1983
** Vencedor d'una etapa a la Volta de les Tres Províncies
* 1984
** 1r al Premi Nacional de Clausura
* 1985
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Dinamarca
* 1986
** 1r a la Gullegem Koerse
* 1987
** 1r al Campionat de Flandes
* 1990
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen

### Resultats al Tour de França

* 1980. Abandona (13a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1982. Abandona

## Palmarès en pista

* 1981
** Campió de Bèlgica en puntuació

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Reno Olsen

Reno Bent Olsen (Roskilde, 19 de febrer de 1949) va ser un ciclista danès, que va córrer entre finals dels anys 60 i mitjans dels 80 del segle xx. Es dedicà principalment al ciclisme en pista
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dos Jocs Olímpics: el 1968, a Ciutat de Mèxic, en què guanyà una medalla d'or en la prova de persecució per equips, junt a Per Lyngemark, Gunnar Asmussen i Mogens Frey Jensen. El 1972, a Múnic, tornà a disputar la persecució per equips i la persecució individual, però fou eliminat en les rondes preliminars.
Durant la seva carrera guanyà fins a 12 campionats nacionals, tots ells amateurs, destacant el 1973 en què guanyà cinc títols diferents.

## Palmarès

* 1966
** Campió de Dinamarca de persecució per equips, amb Jan Ingstrup, Preben Isaksson i Erling Laursen
* 1967
** Campió de Dinamarca de persecució per equips, amb Jan Ingstrup, Preben Isaksson i Erling Laursen
* 1968
** Medalla d'or a la prova de persecució per equips dels Jocs Olímpics de Mèxic de 1968, amb Per Lyngemark, Gunnar Asmussen i Mogens Frey Jensen
** Campió de Dinamarca de persecució per equips, amb Mogens Frey, Per Lyngemark i Peder Pedersen
* 1971
** Campió de Dinamarca de persecució
* 1972
** Campió de Dinamarca de contrarellotge individual
** Campió de Dinamarca de persecució individual
** Campió de Dinamarca de persecució per equips, amb Bent L. Pedersen, Per Lyngemark i Svend Erik Bjerg
* 1973
** Campió de Dinamarca en ruta
** Campió de Dinamarca de contrarellotge individual
** Campió de Dinamarca de contrarellotge per equips, amb Junker Jørgensen, Ove Jensen i Niels Pedersen
** Campió de Dinamarca de persecució
** Campió de Dinamarca de persecució per equips, amb Ivar Jakobsen, Bjarne Sørensen i Finn Clausen

## Enllaços externs

* Fitxa de Reno Olsen a sitiodeciclismo.net
# Per Lyngemark

Per Pedersen Lyngemark (Frederiksberg, 23 de maig de 1941 - 2 d'abril de 2010) va ser un ciclista danès, que va córrer entre finals dels anys 60 i primers dels 70 del segle xx. Es dedicà principalment al ciclisme en pista.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, en què guanyà una medalla d'or en la prova de persecució per equips, junt a Reno Olsen, Gunnar Asmussen i Mogens Frey Jensen.
Durant la seva carrera guanyà dos campionats nacionals amateurs de persecució per equips.

## Palmarès

* 1968
** Medalla d'or a la prova de persecució per equips dels Jocs Olímpics de Mèxic de 1968, amb Reno Olsen, Gunnar Asmussen i Mogens Frey Jensen
** Campió de Dinamarca de persecució per equips, amb Mogens Frey, Reno Olsen i Peder Pedersen
* 1972
** Campió de Dinamarca de persecució per equips, amb Bent L. Pedersen, Reno Olsen i Svend Erik Bjerg

## Enllaços externs

* Fitxa de Per Lyngemark a sitiodeciclismo.net
# Daniel Ducreux

Daniel Ducreux (Saint-Philbert-sur-Risle, 11 de febrer de 1947) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1970 i 1975. Del seu palamarès destaca una etapa de la Volta a Portugal.
Quan era amateur va participar en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic de 1968 en la prova de ciclisme en ruta individual.

## Palmarès

* 1968
** 1r a la Paris-Ezy
** 2n a la París-Troyes
* 1969
** 1r a la París-Évreux
** Vencedor d'una etapa de la Cursa de la Pau
* 1971
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
** 3r al Critèrium Internacional

### Resultats al Tour de França

* 1973. 55è de la classificació general
* 1974. 90è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1973. 78è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Núria Llimona i Raymat

Núria Llimona i Raymat (Barcelona, 17 de març de 1917 - Barcelona, 12 de gener de 2011) va ser una pintora catalana. Fou una reconeguda paisatgista que fugí de les avantguardes i que s'especialitzà a pintar el paisatge urbà de Barcelona. Conreà la natura morta, la figura i, especialment, el paisatge, dins un estil naïf constructiu i postimpressionista.

## Biografia

Era filla de Joan Llimona i Bruguera i de Maria Raymat i Barcino, germana de la també pintora i il·lustradora Mercè Llimona i Raymat, i neboda de Josep Llimona.
Va ser la penúltima de deu germans i, amb la seva germana Mercè, va heretar la vocació artística del pare. Des dels dotze anys ja volia convertir-se en una gran pintora, en contra del desig de la seva mare, que volia un futur més adient per a una noia de l'alta burgesia catalana. Durant els anys trenta estudià a l'Escola Oficial de Belles Arts de Barcelona, que va tancar durant els anys de la guerra civil espanyola pel perill de ser bombardejada per la seva proximitat al mar. Després de la guerra va reprendre els estudis i va obtenir el títol oficial que li permeté fer classes durant quinze anys en aquesta mateixa escola, situada llavors al final de la Via Laietana.
L'any 1943 va exposar a l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell.
És una reconeguda paisatgista que ha fugit de les avantguardes i que s'ha especialitzat a pintar el paisatge urbà de Barcelona. Ha conreat la natura morta, la figura i, especialment, el paisatge, dins un estil naïf constructiu i postimpressionista. Fou presidenta del 9è i 10è Saló Femení de l'Art Actual. Ha exposat individualment, per primer cop a la galeria Syra, a la Sala Nonell i a la Sala Parés, així com en diferents col·lectius, i ha obtingut diversos premis.
Té obra exposada als museus d'art modern de Barcelona i Madrid. També ha escrit Las brujas (1995) i El crit del silenci (1996), un recull de dibuixos en blanc i negre fets entre el 1974 i el 1995 que constitueixen una crítica social i que van acompanyats de textos d'escriptors com Josep Maria Ainaud de Lasarte, Carmen Alcalde, Federico García Lorca o el polític Manuel Azaña.
El 2000 va rebre la Creu de Sant Jordi i el 2006 la Medalla d'Honor de Barcelona.
Va morir el 12 de gener de 2011.

## Referències

* 1 2 «Núria Llimona». Fundació Vila Casas. [Consulta: 26 setembre 2019].
* ↑ «Núria Llimona i Raymat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Elina Norandi. Núria Llimona. Barcelona: Institut Català de les Dones, 2013 [Consulta: 20 setembre 2013].
* ↑ Entre la continuïtat i el trencament. Art a Sabadell 1939-1959. Museu d'Art de Sabadell, 2000, p. 141. ISBN 84-87221-40-8.
* ↑ «S'atorguen 51 creus de Sant Jordi a particulars i institucions». La Xarxa, 24 octubre2000 [Consulta: 26 setembre 2019].
* ↑ «Núri Lllimona i Raimat». A: Ajuntament de Barcelona. Memòria de les Medalles d'Honor de 2006 (pdf).
* ↑ «Núria Llimona i Raymat». El Punt, 13-01-2011, pàg. 52.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2012-06-20 a Wayback Machine.
* «Treballs de Núria Llimona» (en anglès). Arcadja Auctions Results.
* Núria Llimona Raymat. Paisajistas españoles del siglo XIX y XX
# Damian Lillard

Damian Lamonte Ollie Lillard (15 de juliol de 1990, Oakland, Califòrnia, Estats Units) és un jugador de basquetbol estatunidenc que pertany a l'equip dels Milwaukee Bucks de l'NBA. Juga de base.

## Trajectòria esportiva
### Universitat

Jugà durant quatre temporades amb els Wildcats de la Universitat de Weber State, en les quals va fer 18,6 punts, 4,3 rebots i 3,5 assistències per partit. En la seva primera temporada fou escollit novell de l'any i inclòs en el millor quintet de la Big Sky Conference, després de fer 11,5 punts i 3,9 rebots per partit.
L'any següent fou escollit jugador de l'any de la conferència després d'encapçalar-la anotant 19,7 punts per partit. El 2012 tornà a guanyar aquest premi, i a més fou inclòs en el tercer equip All-American.

### Professional

Fou escollit en la sisena posició del Draft de l'NBA del 2012 per Portland Trail Blazers, amb què debutà el 31 d'octubre contra Los Angeles Lakers, aconseguint un doble doble, 23 punts i 11 assistències. Després d'acabar el primer mes de competició, Lillard aconseguí ser Rookie del Mes de novembre a la conferència oest. El 16 de desembre aconseguí la seva primera cistella guanyadora contra els New Orleans Pelicans, anotant un triple quan faltaven 0.3 segons. El desembre, Lillard aconseguí alçar-se amb el seu segon trofeu de Rookie del Mes, essent un dels preferits per aconseguir aquest títol quan acabà la temporada. L'11 de gener, en la derrota del seu equip contra els Golden State Warriors, va aconseguir fins aleshores el seu millor registre anotador, amb 37 punts, 6 rebots, 4 assistències i 2 furts de pilota. El gener fou premiat per tercer cop consecutiu Rookie del Mes de la conferència oest. El 15 de febrer disputà el seu primer All-Star, al Rookie Challenge, aconseguint 18 punts, 3 rebots, 5 assistències i 2 furts. L'endemà guanyà l'Skills Challenge, imposant-se a la final a Jrue Holiday. El març torna a guanyar el Rookie del Mes per quart cop consecutiu. El 2 d'abril, Lillard superà el rècord de triples anotats per un novell, superant els 166 de Stephen Curry.
Sense acabar la temporada 2012-13, esdevingué el tercer rookie de la història de l'NBA a aconseguir 1.500 punts i 500 assistències, juntament amb Oscar Robertson i Allen Iverson. En acabar la temporada fou premiat Rookie de l'Any de l'NBA.
L'estiu de 2015 Lillard firmà una renovació del seu contracte amb els Portland Trail Blazers de 5 temporades per 125 milions de dòlars.

## Estadístiques
### Temporada regular

| Any | Equip | PJ | PT | MPP | %TC | %3P | %TL | RPP | APP | ROB | TPP | PPP |
| 2012–13 | Portland | 82 | 82 | 38.6 | .429 | .368 | .844 | 3.1 | 6.5 | 0.9 | 0.2 | 19.0 |
| Total | | 82 | 82 | 38.6 | .429 | .368 | .844 | 3.1 | 6.5 | 0.9 | 0.2 | 19.0 |

## Referències

* ↑ «El mercado de fichajes de baloncesto, en directo» (en castellà). acb.com.