OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rhinogobio ventralis

Rhinogobio ventralis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 19,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Changjiang (la Xina).

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1870. Mededeeling omtrent eenige nieuwe vischsoorten van China. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 4. 251-253.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sauvage, H. E. & P. Dabry de Thiersant. 1874. Notes sur les poissons des eaux douces de la Chine. Annales de sciences naturelles, Paris (Zool.) (Sér. 6) v. 1 (art. 5): 1-18.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Chen, Y.-Y. i et al. (Editors), 1998. Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. Fauna Sinica, Cyprin. II (BOOK): 1-531.
* ↑ Hwang, H.C., P.C. Yueh i S.F. Yu, 1982. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 1 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 173 p.
* ↑ Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# He Jianping

    En aquest nom xinès, el cognom és He.
He Jianping (5 de maig de 1963) fou una jugadora d'handbol xinesa que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, fou sisena en la mateixa competició.

## Referències

* ↑ «He Jianping Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 2 agost 2019].
# Nicolae Munteanu

Nicolae Munteanu (7 de desembre de 1951, Brașov) és un jugador d'handbol romanès, ja retirat, que va competir als Jocs Olímpics de 1976, als Jocs Olímpics de 1980 i als Jocs Olímpics de 1984. El 1976 va guanyar la medalla d'argent amb l'equip romanès. Hi jugà els cinc partits com a porter. Quatre anys més tard, obtingué la medalla de bronze, també amb Romania. Va jugar els sis partits com a porter, i va marcar un gol. El 1984 fou membre de l'equip romanès que va tornar a guanyar la medalla de bronze. Va jugar cinc partits, també com a porter.
A nivell de clubs va fer tota la seva carrera al Steaua București, guanyant amb ells 14 títols nacionals. Després de retirar-se va entrenar els clubs francesos US Dunkerque (1989-1990, 1991-1992) i HC Antibes (1990-1991). Després de 1992 va exercir d'entrenador de porters a Romania.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Nicolae Munteanu». [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ «Nicolae Munteanu - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 31 març 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a databaseolympics.com
# Casa Rafael Parcerisas

La Casa Rafael Parcerisas és un edifici situat a la intersecció entre els carrers de Morales, Entença i Travessera de les Corts, davant dels jardins de Joaquim Ruyra, catalogat com a Bé Cultural d'Interès Local. Es tracta d'una obra clarament racionalista, en un moment en què molts arquitectes havien recolzat el classicisme; la depuració de línies i d'elements i l'abstracció de volums anuncia el camí cap la recuperació del llenguatge racionalista que es produiria una dècada més tard.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat, de planta baixa, tres pisos i terrat.
La porta d'entrada, que dona al carrer de Morales, és petita i en un context secundari. Per sobre d'ella s'hi articula un dels pocs elements que distorsionen de les línies rectes, la caixa de l'escala, que supera l'altura regular de l'immoble. Les obertures són de dos tipus, finestres separades per conjunts de maons a vista i balcons massissos situats en cada pis als angles d'edifici. Les finestres de la cara del carrer d'Entença són més petites i deuen correspondre a parts dels habitatges que requereixen d'obertures menors.
A nivell de conservació, l'edifici no es troba en bones condicions, amb els arrebossats en mal estat i taques d'humitats externes. No obstant, sembla que no ha patit remodelacions o modificacions significatives.

## Referències

* ↑ «Casa Rafael Parcerisas». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 4 5 «Casa Rafael Parcerisas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Ossian Skiöld

Ossian Skiöld (Appuna parish, 22 de juny de 1889 - 22 d'agost de 1961) va ser un atleta suec, especialista en el llançament de martell, que va disputar tres edicions dels Jocs Olímpics durant les dècades de 1920 i 1930. El 1924, als Jocs de París, fou cinquè, el 1928, a Amsterdam, guanyà la medalla de plata, i el 1932, a Los Angeles, fou quart, sempre en la competició del llançament de martell.

## Millors marques

* Llançament de martell. 53,85 m (1927)

## Referències

* 1 2 «Ossian Skiöld Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ Ossian Skiöld a trackfield.brinkster.net
# Rhodophiala

Rhodophiala és un gènere de plantes herbàcies perennes i bulboses. Pertany a la família Amaryllidaceae. Consta de 43 espècies que són plantes natives d'America.
Està distribuït des del sud del Brasil fins a l'Argentina i principalment Xile.

## Descripció

Té les fulles amb forma de cinta.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser descrit per Karel Presl i publicat a Abhandlungen der Böhmischen Gesellschaft der Wissenschaften 3: 545. 1845.

## Taxonomia

Segons R. B. G de Kew.
* Rhodophiala advena (Ker Gawl.) Traub, Xile.
* Rhodophiala ananuca (Phil.) Traub, Xile.
* Rhodophiala andicola (Poepp.) Traub, Xile Argentina (Neuquén).
* Rhodophiala andina Phil., Chile.
* Rhodophiala araucana (Phil.) Traub, Chile y Argentina.
* Rhodophiala bagnoldii (Herb.) Traub, Xile.
* Rhodophiala bakeri (Phil.) Traub, Xile.
* Rhodophiala berteroana (Phil.) Traub, Xile.
* Rhodophiala bifida (Herb.) Traub, Brasil a Argentina (Buenos Aires).
* Rhodophiala biflora Phil., Chile.
* Rhodophiala chilensis (L'Hér.) Traub, Chile.
* Rhodophiala cipoana Ravenna, Brazil (Minas Gerais).
* Rhodophiala colonum (Phil.) Traub, Chile.
* Rhodophiala consobrina (Phil.) Traub, Xile.
* Rhodophiala flava (Phil.) Traub, Xile.
* Rhodophiala fulgens (Hook.f.) Traub, Xile.
* Rhodophiala gilliesiana (Herb.) ined. Chile y Argentina.
* Rhodophiala lineata (Phil.) Traub, Xile.
* Rhodophiala maculata (L'Hér.) Ravenna, Chile.
* Rhodophiala moelleri (Phil.) Traub, Chile.
* Rhodophiala montana (Phil.) Traub, Xile.
* Rhodophiala phycelloides (Herb.) Hunz., Xile.
* Rhodophiala popetana (Phil.) Traub, des de Xile Central.
* Rhodophiala pratensis (Poepp.) Traub, Xile.
* Rhodophiala rhodolirion (Baker) Traub, Xile i Argentina (Mendoza).
* Rhodophiala rosea (Sweet) Traub, Xile
* Rhodophiala splendens (Renjifo) Traub, Xile.
* Rhodophiala tiltilensis (Traub & Moldenke) Traub, Xile.

## Referències

* 1 2 «Rhodophiala». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 29 agost 2009].
* ↑ Rhodophiala en PlantList
* ↑ «Rhodophiala». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 12 juliol 2013].
* ↑ Royal Botanical Gardens, Kew. World Checklist of Monocotyledons: Rhodophiala. Accessed May 26 2009.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Pl. Life 9: 60 (1953).
* ↑ Anales Univ. Chile 43: 543 (1873).
* 1 2 3 4 5 Pl. Life 9: 59 (1953).
* ↑ Euclides 13: 156 (1953).
* ↑ Linnaea 29: 66 (1957).
* ↑ Pl. Life 26: 86 (1970).
* ↑ Pl. Life 26: 93 (1970).
* ↑ Lorentzia 5: 15 (1985).
* ↑ Taxon 1: 122 (1952)
# Heather Pease

Heather Pease (Monterey, 29 de setembre de 1975) és una exnedadora estatunidenca, especialitzada en natació sincronitzada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Atlanta, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips. Quatre anys més tard, als jocs de Sydney, fou cinquena en aquesta mateixa prova.

## Referències

* ↑ «Heather Pease-Olson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 15 setembre 2019].
# Sandra March

Sandra March és una cantant nascuda a Sant Celoni. Publicà un únic CD (Entre tu i jo) l'any 1993.
L'any 1986 va guanyar el Concurs de Cançó de Salitja (La Selva) amb la cançó "Memòries".

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 187.

## Enllaços externs

* Presentació del disc Entre tu i jo de Sandra March. Arxivat 2010-09-25 a Wayback Machine. (català)
# Oleg Grebnev

Oleg Grebnev (Volgograd, 4 de febrer de 1968) és un jugador d'handbol rus, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1992, com a membre de l'Equip Unificat, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs d'Atlanta, formant part de la selecció russa, fou cinquè en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món d'handbol, d'or el 1993 i 1997 i de plata el 1999; així com tres medalles al Campionat d'Europa, d'or el 1996 i de plata el 1994 i 2000.
A nivell de clubs jugà al Caustic de Volgograd, el CSKA Moscou, amb qui guanyà la lliga soviètica de 1987, la Copa d'Europa de 1988 i la Recopa d'Europa de 1987, el Fransisco Hollanda, el Cadagua Galdar, l'HSV Dusseldorf i el BM Ciudad Real, amb qui guanyà la Recopa d'Europa de 2002.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Oleg Grebnev». [Consulta: 13 desembre 2023].
* 1 2 «ГРЕБНЕВ Олег Геннадьевич | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 13 desembre 2023].
# Casa Soler (Barcelona)

La Casa Soler és una obra noucentista de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Casa Soler s'emplaça al carrer Bisbe Català, 14, del barri de Pedralbes (districte de les Corts). Es tracta d'un edifici entre mitgeres amb la façana principal encarada al nord i pati al darrere. L'edifici està centrat per un cos avançat i dos cossos laterals a banda i banda del primer en simetria perfecta.
L'edifici presenta planta baixa i tres pisos, amb el cos central més alt, coronat per una torratxa.
L'accés a l'edifici es realitza mitjançant la porxada que crea la planta baixa del cos central avançat sobre la línia de façana sustentada sobre pilars. Aquest espai està delimitat per tres arcs rebaixats (un a cada costat) que recolzen sobre aquells pilars. L'arc de la part davantera presenta a més per dues columnes amb capitells d'ordre jònic.
La mateixa composició estructuren els cossos laterals simètrics, on destaquen dos grans obertures d'arc de mig punt sobre pilars, flanquejats per tres columnes amb capitells d'ordre jònic.
A la primera planta el cos avançat té a la seva part davantera una obertura amb balcó individual, i als dos costat portes que faciliten l'accés als cossos laterals, que s'allunyen de la línia de façana, deixant un balcó corregut que, per mitjà del cos central, comunica els dos cossos laterals exteriorment. En total s'observen en aquesta planta un total de cinc obertures, totes elles rectangulars.
A la segona planta al cos central hi ha tres finestres, una a cada costat, emmarcades per pilars amb impostes que sustenten un arc de mig punt. A cadascú dels dos cossos laterals hi ha una obertura rectangular que donen accés a un balcó.
A l'última planta cadascú dels cossos laterals contenen tres finestres amb el mateix sistema, però en aquest cas els arcs són rebaixats. No succeeix el mateix amb el cos central, que al tenir més alçada, permet l'existència de l'arc de mig punt, amb tres obertures a la part frontal i dues a les laterals.
L'edifici es corona amb un potent ràfec decorat, a la part inferior, per rajola de València amb motius vegetals. Els balcons del primer i del segon pis que son de forja també tenen la mateixa decoració a la part inferior. A la zona més propera a la façana la coberta del cos central més elevat és a quatre vents, i als laterals només d'un aiguavés, mentre que a la resta hi ha un terrat transitable. La façana està revestida amb estuc esgrafiat que reprodueix motius geomètrics i florals de tonalitat clara a sobre d'un fons vermellós.

## Història

Antonio Soler, propietari de la casa, va promoure la seva transformació en diversos habitatges, per a la qual cosa el 1920 encarregà l'arquitecte Joan Maymó el projecte de reformes i d'augment de volum que actualment manté.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Casa Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2017].

## Enllaços externs

* «Casa Soler». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Otto Berg (atleta)

Otto Berg (Bolsøy Municipality, 24 d'agost de 1906 - Bærum, 10 d'abril de 1991) va ser un atleta noruec, especialista en el salt de llargada, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on fou desè en la prova del salt de llargada del programa d'atletisme. En aquests Jocs fou l'encarregat de dur la bandera de Noruega en la cerimònia inaugural.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la prova del salt de llargada al Campionat d'Europa d'atletisme de 1934, rere Wilhelm Leichum, i els campionats de Noruega de salt de llargada de 1931, 1934, 1935 i 1936, dels 100 metres de 1935 i de salt d'alçada i llargada aturat de 1935 i 1936.
El 1934 va rebre el premi Egebergs Ærespris.

## Millors marques

* Triple salt. 14,31 metres (1927)
* Salt de llargada. 7,53 metres (1934)

## Referències

* ↑ «Otto Berg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2011. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Olympic History of Norway» (en anglès). Arxivat de l'original el 2008-07-29. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «100 meter». [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Norwegian championships in long jump Arxivat 2008-02-05 a Wayback Machine. (noruec)
* ↑ «Høyde uten Tilløp/Standing High Jump». [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Lengde uten Tilløp/Standing Long Jump». [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Egebergs ærespris» (en noruec bokmål). [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 16 abril 2020].
# Angus Dunnington

Angus Dunnington (nascut el 9 d'agost de 1967), és un jugador i escriptor d'escacs anglès, que té el títol de Mestre Internacional des de 1989. Dunnington és especialment conegut per la seva gran tasca en la teoria d'obertures. Va deixar de jugar als escacs de competició el 2003, per tal de dedicar-se més temps a escriure llibres. Ha escrit una vintena de llibres sobre obertures d'escacs no ortodoxes i sobre pòquer.

## Partides notables
### Charles Storey - Angus Dunnington

Aquesta partida es va jugar a Scarborough, Anglaterra, el 1999 entre Charles Storey i Angus Dunnington. Dunnington conduïa les negres en una defensa Caro-Kann:
   1. e4 c6 2. d4 d5 3. e5 c5 4. c3 Cc6 5. Ae3 Af5 6. Cf3 Db6 7. Dd2 e6 8. dxc5 Axc5 9. Axc5 Dxc5 10. b4 Db6 11. Ca3 Cge7 12. Cb5 O-O 13. Cbd4 Ae4 14. b5 Cxd4 15. Cxd4 f6 16. exf6 Txf6 17. f3 Ag6 18. a4 e5 19. a5 Dd6 20. Cb3 e4 21. Ae2 exf3 22. Axf3 De5+ 23. Rf2 Ae4 24. Dd4 Df4 25. Ta4 Dh4+ 26. Re2 Tf4 27. Rd2 Cf5 28. Dg1 Dh6 29. Re1 Axf3 30. Txf4 Te8+ 31. Rf2 Dxf4 32. gxf3 Dh4+ 0-1

### Nielsen J Fischer - Angus Dunnington

Aquesta partida, entre Nielsen J Fischer i Angus Dunnington, es va jugar a l'Obert de Groningen de 1990, i és un exemple de la relativament rara defensa Wade:
   1. d4 d6 2. c4 e5 3. Cf3 e4 4. Cfd2 f5 5. Cc3 Cf6 6. e3 c6 7. d5 c5 8. b3 g6 9. Ab2 Ag7 10. Ce2 O-O 11. h4 Cxd5 12. Axg7 Cb4 13. Cf4 Rxg7 14. Dc1 Df6 15. a3 Cc2+ 16. Dxc2 Dxa1+ 17. Cb1 Cc6 18. Ae2 De5 19. Cc3 Ae6 20. O-O Af7 21. Td1 Cd4 22. exd4 cxd4 23. Ccd5 Axd5 24. Cxd5 d3 25. Axd3 exd3 26. Dxd3 Tae8 27. f4 De2 28. Dc3+ Rh6 29. Tf1 Te4 30. Db4 Tf7 31. Dxd6 Td4 32. Dd8 Td1 33. Txd1 Dxd1+ 34. Rh2 Dxb3 35. h5 Dxa3 36. hxg6 hxg6 37. Dh8+ Th7 38. De5 Dc5 39. Dc3 Dd6 40. g3 Tf7 41. Dh8+ Th7 42. Dc3 b5 43. Cf6 Tf7 44. Cd5 bxc4 45. Dxc4 Th7 46. Rg2 Td7 47. Ce3 Dd2+ 48. Rf3 Td3 49. Dc5 Dd1+ 0-1

## Publicacions

Dunnington és especialment reconegut per les seves publicaciones en matèria de teoria d'obertures d'escacs.
* Winning Unorthodox Openings, Everyman Chess, 2000, ISBN 978-1-85744-285-4
* Chess Psychologyby, Everyman Chess, 2003, ISBN 978-1-85744-326-4
* Blunders and how to avoid them, Everyman Chess, 2004, ISBN 978-1-85744-344-8

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Angus Dunnington» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 17 desembre 2012].
* ↑ «Chess News Article by Angus Dunnington». Arxivat de l'original el 2008-09-05. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ «Llibres d'Angus Dunnington» (en anglès). Amazon.com.
* ↑ «Llibres d'Angus Dunnington» (en anglès). New In Chess. Arxivat de l'original el 2012-09-11. [Consulta: 18 desembre 2012].
# Tennis als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 - Dobles mixtos

Tennis als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 París :
| Individuals | homes | dones | |
| Dobles | homes | | mixtos |
| < 1896 1904 > |||||||
La competició de dobles mixtos va ser una de les proves del programa de tennis als Jocs Olímpics de París de 1900. La competició es disputà entre el 6 i l'11 de juliol de 1900, amb la participació de 12 tennistes, repartits en 6 parelles, de 4 nacions.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Charlotte Cooper Reginald Doherty | Equip mixt Hélène Prévost Harold Mahony | Equip mixt Hedwiga Rosenbaumová Archibald Warden Equip mixt Marion Jones Lawrence Doherty |

## Classificació

| Posició | Nom | Equip |
| | Charlotte Cooper Reginald Doherty | Gran Bretanya |
| | Hélène Prévost Harold Mahony | Equip mixt |
| | Hedwiga Rosenbaumová Archibald Warden | Equip mixt |
| | Marion Jones Lawrence Doherty | Equip mixt |
| 5 | Georgina Jones Charles Sands | Estats Units |
| 5 | Katie Gillou Pierre Verdé-Delisle | França |

## Resultats

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| H. Rosenbaumová Archibald Warden | 6 | 3 | 6 |
| Katie Gillou Pierre Verdé-Delisle | 3 | 6 | 2 | H. Rosenbaumová Archibald Warden | 3 | 0 |
| Hélène Prévost Harold Mahony | | | | Hélène Prévost Harold Mahony | 6 | 6 |
| ningú | | | | | | | Hélène Prévost Harold Mahony | 2 | 4 |
| Marion Jones Lawrence Doherty | 6 | 7 | | | | | Charlotte Cooper Reginald Doherty | 6 | 6 |
| Georgina Jones Charles Sands | 1 | 5 | | Marion Jones Lawrence Doherty | 2 | 4 |
| Charlotte Cooper Reginald Doherty | | | | Charlotte Cooper Reginald Doherty | 6 | 6 |
| ningú | | | | | | |

## Referències

* Base de dades del COI
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Tennis 1900". Accés 10 de març de 2006. Consultable digitalment a Herman's Full Olympians: "Tennis 1900" Arxivat 2005-02-26 a Wayback Machine..
* Mallon, Bill. The 1900 Olympic Games, Resultats de totes les proves amb comentaris. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers, 1998. ISBN 0-7864-0378-0.

## Enllaços externs

* Quadre dobles mixtos Arxivat 2015-01-23 a Wayback Machine. a ITF (anglès)
# Richard D. Wolff

Richard D. Wolff (Youngstown, Ohio, EUA, 1 d'abril de 1942) és un economista marxista estatunidenc, conegut pel seu treball en economia marxista, metodologia econòmica i anàlisi de classe. És professor emèrit d'economia de la Universitat de Massachusetts, Amherst, i actualment és professor visitant en el Graduate Program in International Affairs (Programa de Postgrau en Relacions Internacionals) de la New School University de Nova York. Wolff també ha ensenyat economia a la Universitat Yale, la Ciutat Universitària de Nova York, la Universitat de Utah, Universitat de París I (La Sorbona), i en The Brecht Forum a la ciutat de Nova York.
El 2010, Wolff va publicar Capitalism Hits the Fan: The Global Economic Meltdown and What to Do About It (que traduït potser seria "El capitalisme ens deixa freds: el desglaç econòmic global i què fer al respecte"), també publicat en DVD. Va publicar tres nous llibres el 2012: Occupy the Economy: Challenge Capitalism (que traduït seria "La feina de l'economia: posar en qüestió el capitalisme"), amb David Barsamian (San Francisco: City Lights Books), Contending Economic Theories: Neoclassical, Keynesian, and Marxian (que traduït seria "Teories econòmiques actuals: neoclàssica, keynesiana i marxista"), amb Stephen Resnick (Cambridge, Massachusetts i Londres: MIT University Press) i Democracy at Work (traduïble com "Democràcia en el treball", a Chicago: Haymarket Books). El 2019 va publicar el seu llibre Understanding Marxism (traduïble com "Entenent el marxisme" a Democracy at Work).
Wolff té un programa de setmanal de 30 minuts Economic Update, que és produït per Democracy at Work, de la qual n'és cofundador. Escriu regularment pel The Guardian. Ha estat entrevistat en programes de ràdio i televisió als Estats Units i a l'estranger. A The New York Times Magazine ha estat nomenat com l'"economista marxista nord-americà més preeminent". Wolff viu a Manhattan amb la seva dona i col·laboradora, Harriet Fraad, una psicoterapeuta.

## Referències

* ↑ Wolff, Richard D. «Wolff C.V.» (en angles). UMASS.edu. [Consulta: 18 octubre 2013].
* ↑ name/Rampell>Rampell, Ed. «Understanding “Wolff-ism”: Prof. Richard Wolff's Take on Karl Marx in New Text». Hollywood Progressive, 22-05-2019. [Consulta: 23 maig 2019].
* ↑ Davidson, Adam «It Is Safe to Resume Ignoring the Prophets of Doom ... Right?». The New York Times Magazine, 05-02-2012 [Consulta: 3 agost 2013].

## Enllaços externs

* Richard D. Wolff - Lloc web oficial
* Democracy at Work
* «Professor Richard D. Wolff. Spanish articles». Richard D. Wolff. Arxivat de l'original el 2013-02-15. [Consulta: 5 març 2013]. (castellà)
* Seda-Irizarry, Ian J. «Capitalism Hits the Fan: The Global Economic Meltdown and What to Do About It». Cuadernos de Economía, 01-06-2010. (castellà)
* Barnils, Andreu. «Richard Wolff, un marxista als Estats Units». VilaWeb, 03-03-2013.
# Park Young-Dae

Park Young-Dae (nascut el 9 de juny de 1964), és un exjugador d'handbol sud-coreà, que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988.
El 1984 fou membre de la selecció de Corea del Sud que acabà en onzè lloc a les olimpíades. Hi va jugar tots sis partits, i marcà un gol.
A l'Olimpíada de 1988 hi va guanyar la medalla d'argent amb la selecció de Corea del Sud. Hi va jugar tots sis partits, i hi va marcar novament un gol.

## Enllaços externs

* «Fitxa de Park Young-Dae» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 2 octubre 2012].