OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Segle XXXIII aC

El segle XXXIII aC és un període que comprèn els anys inclosos entre el 3300 aC i el 3201 aC. Està marcat pel desenvolupament de l'escriptura.

## Política

Es produeixen intercanvis regulars entre Mesopotàmia (amb noves ciutats poderoses com Eridu) i les civilitzacions del Nil (que inicien lentament el període protodinàstic d'Egipte, fet que permet que ambdós pobles aprenguin les tècniques del veí i avancin més ràpidament. Al mateix temps, s'estableixen les primeres formes de vassallatge formal entre pobles, amb els tributs regulars de Núbia cap a Egipte. Malta esdevé un centre d'atracció política a la Mediterrània i la cultura d'Afanasievo una regió destacada de l'Àsia central.

## Economia i societat

La glaciació fa baixar les temperatures, el Sàhara es converteix definitivament en un desert. Aquest canvi climàtic no fa frenar l'augment de la població, a causa de les millores en les tècniques agrícoles i ramaderes, com per exemple la domesticació de bous i vaques, que permeten tenir llet i carn en més quantitat.

## Invencions i descobriments

A Egipte s'indica per fora el contingut dels envasos amb tauletes amb signes específics, és el primer etiquetatge conegut. A Mesopotàmia perfeccionen el torn de terrissaire, que s'estendrà per tot el món neolític. Diverses formes d'escriptura pictogràfica sorgeixen a Orient Mitjà i l'Índia.
S'introdueix un tipus de vela que permet millorar la navegació, arribant a fer viatges llargs tant al Mediterrani com a la zona del sud-est asiàtic.

## Art, cultura i pensament

Augmenten les figuretes votives d'ús particular, i no solament als primitius centres de culte o llocs d'enterrament. Així, hi ha constància de figuretes d'ivori que funcionarien com una mena d'amulet a diversos pobles mediterranis. S'edifiquen els primers temples amb una nau central on s'aplega el poble per a les cerimònies, fet que n'augmenta la seva ritualització. Aquests edificis s'anirien poblant de monuments i pintures amb el pas del temps.

## Referències

* ↑ Sinor, Denis. The Cambridge History of Early Inner Asia, Volum 1. Cambridge University Press. ISBN 0521243041.
# Nacho Escartín Lasierra

Nacho Escartín Lasierra (Saragossa, 6 de novembre de 1978) és un polític aragonès, conegut com a diputat de la novena legislatura de les Corts d'Aragó i exsecretari general de Podem Aragó. Malgrat que va néixer a la capital del país, resideix a Nuez de Ebro i ha treballat com a agricultor ecològic.
Procedent de col·lectius antimilitaristes i d'esquerra radical, ha advocat per un pla per dissoldre l'exèrcit i el cos policial d'Espanya. Va ser el número 3 de la llista de Podem per la circumscripció de Saragossa per a les eleccions a les Corts d'Aragó de 2015. Va resultar elegit secretari general de Podem Aragó en unes primàries celebrades l'octubre de 2017. Així, va succeir en el càrrec a Pablo Echenique.
Ni treballar ni collectius

## Referències

* ↑ «Nacho Escartín Lasierra». Podem Aragó. Arxivat de l'original el 2018-09-25. [Consulta: 25 setembre 2018].
* ↑ «Nacho Escartín sustituye a Echenique como líder de Podemos en Aragón». Heraldo, 05-10-2017.
* 1 2 «Nacho Escartín, nuevo líder de Podemos Aragón». cadena Ser, 05-10-2017. Arxivat de l'original el 2018-09-26. [Consulta: 25 setembre 2018].
* ↑ «El antimilitarista Nacho Escartín sucede a Echenique al frente de Podemos en Aragón». ABC, 05-10-2017.
* ↑ Junta Electoral Provincia de Zaragoza: «Candidaturas proclamadas ante la Junta Electoral Provincial de Zaragoza a elecciones a Cortes de Aragón 2015, a celebrar el día 24 de mayo.». Boletín Oficial de Aragón, 79, 28-04-2015.
# Harun Tekin

Harun Tekin (n. 17 juny 1989) és un futbolista professional turc que juga com a porter pel club turc Bursaspor.
El 20 de març de 2015, Tekin va ser seleccionat per l'equip nacional de Turquia per jugar contra els Països Baixos i Luxemburg. Va formar part del combinat turc per l'Euro 2016.

## Referències

* ↑ «Turkey squad named for Netherlands and Luxembourg games». [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ «UEFA EURO 2016». UEFA. [Consulta: 12 juny 2016].
# George Renwick

George Renwick (Marylebone, 7 d'agost de 1901 - Chichester, 25 de juliol de 1984) va ser un atleta anglès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze en la prova dels 4x400 m relleus, formant equip amb Edward Toms, Richard Ripley i Guy Butler. En els 400 metres quedà eliminat en sèries.

## Millors marques

* 400 metres llisos. 50.3" (1924)

## Referències

* 1 2 «George Renwick Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 12 juny 2018].
# José Rivera y Álvarez de Canero

José Rivera y Álvarez-Camero fou un militar i polític espanyol.

## Trajectòria

Oficial de l'Armada Espanyola, va arribar al grau de vicealmirall. Fou nomenat dos cops Ministre de Marina d'Espanya. El primer cop, d'abril a desembre de 1922, sota el govern conservador de José Sánchez Guerra y Martínez, i el segon cop, de febrer a abril de 1931, en el darrer govern de la monarquia d'Alfons XIII presidit per l'almirall Juan Bautista Aznar-Cabañas. Quan el rei va abdicar el va acompanyar en el viatge que va fer des de Madrid a Cartagena, d'on va sortir cap a l'exili.

## Referències

* ↑ José Rivera a xtec.es
Càrrecs públics :
| Precedit per: Mariano Ordóñez García Luis Silvela y Casado | Ministre de Marina (abril-desembre) 1922 (febrer-abril) 1931 | Succeït per: Salvador Carvia y Caravaca Santiago Casares Quiroga |
# Tonocoté

El poble tonocoté (tonocotés o tonokotés) són un poble natiu de l'Argentina que habita a la província de Santiago del Estero. Els actuals tonocots són coneguts també com a jurís, i en part descendeixen a través de mestissatge dels antics tonocots; parlen un dialecte propi derivat de l'antic quítxua de la regió de Santiago; estan distribuïts en 19 comunitats rurals amb aproximadament 6.000 habitants als departaments de San Martín, Figueroa i Avellaneda.
El Consell de la Nació Tonocoté "Llutquí" de Santiago del Estero és l'organització que els agrupa, estant format per fins a trenta-una comunitats totalment o parcialment de l'ètnia a la província de Santiago del Estero i dues comunitats emigrants establertes a Buenos Aires.
La bandera de la nació és blau cel amb la creu inca al centre, formada per tretze quadres, el central vermell, quatre formant una creu de color verd, i la resta marró fosc.

## Referències

* ↑ Métraux, Alfred. Etnografía del Chaco. El Lector : Universidad Católica "Nuestra Señora de la Asunción,", 1966.
* ↑ Flag Report, 71, juliol del 2014
# Espai de Kolmogórov

Un espai topològic es diu que és $T_{0}$ o espai de Kolmogórov (o que compleix la propietat de separació de Kolmogórov) si donats dos punts diferents qualssevol $x$ i $y$ de l'espai, o bé existeix un entorn $U_{x}$ de $x$ de manera que $y\notin U_{x}$ o bé hi ha un entorn $U_{y}$ de $y$ de manera que $x\notin U_{y}$.

## Caracteritzacions

Hi ha diverses caracteritzacions de la propietat de separació de Kolmogórov:
* Donats dos punts diferents qualssevol $x$ i $y$ l'espai, la clausura de $\{x\}$ és diferent de la clausura de $\{y\}$.
* Donat qualsevol punt $x$ l'espai, l'acumulació de $\{x\}$ és unió de conjunts tancats.

## Exemples i propietats

La propietat de separació de Kolmogórov és hereditària, la qual cosa vol dir que tot subespai topològic d'un espai de Kolmogórov és també un espai de Kolmogórov.
Tot espai mètric és un espai de Kolmogórov, però no ho són els espais pseudomètrics. De fet, un espai pseudomètric és mètric si i només si és un espai de Kolmogórov.

## Referències

* ↑ «Andrey Nikolaevich Kolmogorov (1903-1987): Biografía, axiomas de Kolmogórov y los espacios topológicos T0». [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ «T0 Kolmogorov Topological Spaces - Mathonline». [Consulta: 16 juliol 2019].
* ↑ Llopis, José L. «Propietats topològiques hereditàries» (en castellà). Matesfacil. ISSN: 2659-8442 [Consulta: 11 octubre 2019].

## Vegeu també

* Axiomes de separació
# Base Científica Antàrtica Artigas

Base Científica Antàrtica Artigas (BCAA) és la designació oficial de la base permanent que l'Uruguai té a l'Antàrtida, fundada el 22 de desembre de 1984 a l'Illa Rei Jordi, Shetland del Sud. És més coneguda com a "Base Artigas".

## Ubicació

La BCAA depèn de l'Instituto Antártico Uruguayo (Institut Antàrtic Uruguaià) i està situada a l'Illa Rei Jordi, que forma part de l'Arxipèlag de les Shetland del Sud a uns 100 km de la Península Antàrtica, a 3.012 km de la ciutat de Montevideo i a 3.104 km del pol Sud. Les seves coordenades exactes són 62º 11'04 de latitud Sud i 58º 54'09 de longitud Oest.
El seu primer cap va ser el tinent coronel Omar Porciúncula. La base opera tot l'any, amb una dotació de 8 persones a l'hivern i pot allotjar fins a 60 persones a l'estiu. Des de 1985 manté operant ininterrompudament una estació meteorològica que forma part de la xarxa meteorològica mundial.
Durant els mesos d'estiu, equips d'investigadors participen d'activitats científiques relacionades amb estudis de glaciologia, paleontologia, marees oceàniques, la vida animal, la psicologia de l'home antàrtic i altres projectes.

## Referències

* ↑ Musso, Julio César: Antártida uruguaya, Montevideo, 1968

## Enllaços externs

* Institut Antàrtic Uruguaià (IAU) (castellà)
* Científics i militars veneçolans treballant temporalment a la base antàrtica uruguaiana (castellà)
# Otgontsetseg Galbadraj

Otgontsetseg Galbadraj –en kazakh, Отгонцэцэг Галбадрах; en mongol, Галбадрахын Отгонцэцэг, Galbadrajyn Otgontsetseg– (Ulaanbaatar, Mongòlia, 25 de gener de 1992) és una esportista del Kazakhstan d'origen mongol que competeix en judo.
Va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016, guanyant una medalla de bronze en la categoria de –48 kg. Als Jocs Asiàtics de 2018 va guanyar una medalla de bronze en la mateixa categoria.
Va guanyar dues medalles de bronze al Campionat Mundial de Judo, en els anys 2017 i 2018, i dues medalles al Campionat Asiàtic de Judo, or al 2016 i plata al 2017.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | –48 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2017 | Budapest ( Hongria) | 3 | –48 kg |
| 2018 | Bakú ( Azerbaidjan) | 3 | –48 kg |
| Jocs Asiàtics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2018 | Jakarta ( Indonèsia) | 3 | –48 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2016 | Taskent ( Uzbekistan) | 1 | –48 kg |
| 2017 | Hong Kong ( Hong Kong) | 2 | –48 kg |

## Referències

* ↑ «Otgontsetseg Galbadraj» Arxivat 2017-10-18 a Wayback Machine. en Sports-Reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* 1 2 «Otgontsetseg Galbadraj» en JudoInside.com (anglès)
# Can Serracarbassa

Can Serracarbassa és un edifici del municipi de Sant Quirze Safaja (Moianès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa que forma un conjunt amb Can Serratacó. Consta d'un cos principal de planta rectangular amb un altre situat perpendicularment i un altre més petit enfront, avui utilitzat com a gossera. Formen un conjunt amb un pati al mig, al qual s'accedeix per una porta amb dues mènsules de pedra que formen un arc (sembla que aguantaven una llinda de pedra però avui és de fusta). Té també una pallissa i un pou, aïllats. Al darrere, dues finestres d'arc conopial amb motllures i ampit decorat i relleus d'una creu i una rosa solar. A la façana hi ha la porta d'arc de mig punt dovellada i a sobre una finestra amb relleu esculpit amb un triangle i una creu al capdamunt. Al darrere hi ha un forn de pa molt gran.

## Història

Es tracta d'una datació feta per estil i tenint en compte la construcció de la casa amb la qual forma un conjunt, Can Serratacós.

## Referències

* 1 2 «Can Serracarbassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 desembre 2015].
# Eusebi

Eusebi és el nom dels següents personatges:
* Eusebi Escolàstic (segles III-IV), historiador grec
* Eusebi (cònsol), cònsol el 359
* Eusebi de Mindos (Mindos, Cària - ?), filòsof neoplatònic contemporani d'Eunaple
* Eusebi (jurista) (segle v), jurista romà d'Orient
* Bisbes:
** Papa Eusebi (Grècia o Casano, Calàbria), Papa (309–310)
** Eusebi de Laodicea (? - 268), bisbe de Laodicea
** Eusebi de Cesarea (Palestina, ~264 - Cesarea?, 339), Bisbe de Cesarea i historiador eclesiàstic
** Eusebi de Samòsata (?- ~ 380), bisbe de Samosata i sant
** Eusebi de Vercelli (~283–381), bisbe de Vercelli i sant
** Eusebi de Nicomèdia (segle iv), bisbe de Nicomèdia
** Eusebi d'Emesa (segle iv), bisbe d'Emesa
** Eusebi de Dorilèon (segle v), bisbe de Dorylaeum
** Eusebi de Milà (segle v), bisbe de Milà
** Eusebi de Tarragona (? - 632), arquebisbe de Tarragona (610-632)
* Sacerdots i monjos:
** Eusebi Sofroni Jerònim (Stridon, ~331/345 - Betlem, 420), escriptor i religiós romà, teòleg, venerat com a sant i Gran Doctor de l'Església
** Eusebi de Roma (?- ~357), sacerdot, màrtir i sant
** Eusebi d'Antioquia (segle iv), abat de Corifa i sant
** Eusebi el Monjo (segle v), monjo del monestir de Nítria
** Eusebi d'Alexandria (segle vi), escriptor eclesiàstic romà d'Orient
** Eusebi d'Esztergom (segle xiii), canonge i fundador, venerat com a beat
** Eusebi de Sankt Gallen (segle ix), sant escocès, monjo a Saint-Gall
** Eusebi de Murano o d'Osorno (? - 1501/02), beat venecià del segle XV
# David Marciano (escaquista)

David Marciano (Tolosa, 4 de juliol de 1969) és un jugador d'escacs francès, que té els títols de Mestre internacional des del 1992 i Gran Mestre des del 1998. Està afiliat a la Federació Monegasca des del 2014.

## Resultats destacats en competició

Marciano va ser quart al campionat de França el 1997 i 1998 i subcampió de França el 1999 (el campió fou Étienne Bacrot).
Especialista en ràpides, va guanyar els campionats francesos d'escacs ràpids el 1994 i el 1996.
Membre de l'equip de França del 1993 al 2001, va guanyar la medalla de bronze al campionat del món de nacions sub-26 a Paranaguá (Brasil) el 1993.
Tanmateix, és sobretot en competicions per clubs on més destaca. Primer amb el Lyon-Oyonnax, amb el qual va guanyar els campionats de França de 1994 i 1995, la copa de França de 1994 i 1995 i la copa d'Europa de 1994. Després amb el Cercle d'Escacs de Monte-Carlo, del qual va ser capità de 1999 a 2006 i amb el qual va guanyar els campionats de França de 2001 i 2002 .
També va guanyar la medalla d'or al 5è tauler de l'equip monegasc durant la Copa d'Europa de 2004 a Çeşme, Turquia (l'equip va acabar 8è). També és campió suís amb el club Réti Zürich el 2013 i el 2014.
Col·laborador de nombroses revistes, ha escrit articles d'obertures a Chess From Russia i New in Chess i ha comentat centenars de partides a Gambisco i Europe Échecs.
David Marciano es va retirar tard dels escacs a finals de juny de 2006, però va romandre actiu fins al 2016 jugant algunes partides per als seus clubs: el Club d'Escacs de Monte-Carlo i Réti Zürich.

## Notes i referències

* ↑ (anglès) FIDE transfers 2014 a fide.com.
* ↑ David Marciano Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine. a New in Chess

## Enllaços externs

* Fitxa de Marciano a Chess Tempo
# Cantó de Sent Junian Est

El cantó de Sent Junian Est és un cantó francès del departament de l'Alta Viena, situat al districte de Rechoard. Té 5 municipis i part del de Sent Junian.

## Municipis

* Javerdac
* Orador de Glana
* Sent Brecis
* Sent Martin de Jussac
* Sent Vartunian
* Sent Junian

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-2004 | Roland Mazoin | PCF, després ADS |
| 2004- | Jean Duchambon | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | - | 11.360 |
# Estigma (religió)

Els estigmes (del llatí stigma, i del grec στίγμα) són senyals o marques que apareixen en el cos d'algunes persones, quasi sempre devotes cristianes. Les diverses confessions cristianes consideren que poden ser d'origen sobrenatural, un do de Déu o una intervenció diabòlica, o causades pel mateix subjecte que les porta, ja sigui intencionalment o per raons d'origen psicosomàtic, on la persona en qüestió és tan religiosa que el seu cos, espontàniament, desenvolupa ferides semblants als estigmes, com reacció als seus processos mentals.
Viccionari
# Marc Santo-Roman

Marc Santo-Roman (Tolosa de Llenguadoc, 13 de setembre de 1960), és un jugador d'escacs francès, que té el títol de Gran Mestre.

## Força de joc

Segons Chessmetrics, en el moment àlgid de la seva carrera, l'octubre de 1991, la força de joc de Santo-Román era equivalent a un Elo de 2557, i era en aquella data el jugador número 317 del món. La seva millor actuació individual fou al Campionat de França celebrat a Angers el 1990, on hi va fer 11 de 14 possibles punts (un 79%) contra una oposició mitjana de 2462, per una performance de 2644.

## Resultats destacats en competició

Santo-Roman va guanyar tres cops el Campionat de França, a Angers 1990 (en un torneig en què hi participava l'excampió del món Borís Spasski, que fou 4t), Montpeller 1991, i Chambéry 1994.

### Participació en olimpíades d'escacs

Santo-Roman va participar, representant França, en tres Olimpíades d'escacs, totes les edicions celebrades entre els anys 1990 i 1994 (amb un total de 14½ punts de 26 partides, un 55,8%). A totes les edicions hi participà com a MI.
Taula de participacions en olimpíades :
| Any | Olimpíada | Ciutat | Elo propi | Tauler | Partides | Guanyades | Taules | Perdudes | % | Posició indiv. | Posició equip |
| 1990 | XXIX Olimpíada | Novi Sad | 2435 | 4t | 9 | 4 | 3 | 2 | 61,1% | 16 | 15 |
| 1992 | XXX Olimpíada | Manila | 2495 | 4t | 7 | 2 | 1 | 4 | 35,7% | | 27 |
| 1994 | XXXI Olimpíada | Moscou | 2420 | 4t | 10 | 5 | 3 | 2 | 65,0% | 14 | 34 |

## Partides notables

* Marc Santo Roman vs Benoit Lepelletier, FRA-ch 1997, defensa siciliana: variant Scheveningen, atac Keres (B81), 1-0
* Suat Atalik vs Marc Santo Roman, Cappelle la Grande 1999, defensa holandesa: variant semi-Leningrad (A81), 1/2-1/2

## Notes i referències

* ↑ Sonas, Jeff. «Event Details: FRA-ch Angers, 1990». Chessmetrics. [Consulta: 8 juliol 2009].
* ↑ Thimognier, Dominique. «Historial dels campionats de França d'escacs» (en francès). Heritage des échecs français. [Consulta: 15 maig 2011].
* ↑ Delaire, Eric. «Championnats de France». Pagesperso-Orange.fr. Arxivat de l'original el 2008-04-29. [Consulta: 18 gener 2011]. (francès)
* ↑ Fitxa de Marc Santo-Roman a OlimpBase «olimpbase.org» (en anglès). [Consulta: 18 gener 2011].
* ↑ «Base de dades de competicions per equips d'escacs» (en anglès). OlimpBase. [Consulta: 3 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Marc Santo-Roman a «chessmetrics.com». [Consulta: 18 gener 2011]. (anglès)
# Joseph Black

Joseph Black (Bordeus, 16 d'abril de 1728 - Edimburg, 10 de novembre o 6 de desembre de 1799), fou un físic i químic escocès. Va descobrir i fer recerca sobre el magnesi, la calor latent, la capacitat tèrmica i del diòxid de carboni. Va ser també professor d'anatomia i química a les universitats de Glasgow i Edimburg.
Fills de comerciants de vi, els Black eren 12 germans i germanes. Estudià a les universitats de Glasgow i d'Edimburg. Durant els seus estudis va fer una tesi doctoral sobre el tractament de la litiasi renal amb carbonat de magnesi. També va desenvolupar la balança analítica, un tipus de balança molt més acurada que les de l'època que va esdevenir molt popular en els laboratoris.
Black estudià les propietats d'un gas produït en diverses reaccions. Va descobrir que la pedra calcària (carbonat de calci) es podia escalfar o tractar amb àcids per produir un gas que va anomenar "aire fix". Va observar que aquest aire era més dens que l'aire i que no permetia la vida animal ni les flames.
El 1761, Black va deduir que l'aplicació de calor a gel al seu punt de fusió no causava una fusió immediata, sinó que el gel absorbia certa quantitat de calor sense augmentar la seva temperatura. A més, Black va observar que l'aplicació de calor a l'aigua bullent no s'evaporava immediatament, sinó que la calor havia de tenir una certa combinació amb les partícules de gel i d'aigua i esdevenia l'anomenada calor latent. Aquest descobriment va marcar l'inici de la termodinàmica. També va mostrar que substàncies diferents tenen calors específiques diferents. Aquesta teoria fou una de les contribucions més importants que va fer, no només pel desenvolupament de la ciència abstracta, sinó que també va ser important per la invenció del motor de vapor.
El 1766 va deixar la recerca per dedicar-se a l'ensenyament. Va tenir molt èxit en les seves classes durant els 30 anys que va ensenyar. Les seves classes magistrals van ajudar a popularitzar la química. Va morir el 1799 a casa seva als 71 anys. L'any 2011 es va descobrir equipament científic enterrat a la Universitat d'Edimburg que es creu que era de Black.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Black, Joseph». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 154. ISBN 8429270043.
* ↑ (Guerlac 1970-80, pàg. 173–183)
* ↑ «Joseph Black». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Equal Arm Analytical Balances». Arxivat de l'original el 13 de maig 2017. [Consulta: 8 març 2008].
* ↑ «Black, Joseph». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 4. 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* ↑ Ogg, David. Europe of the Ancien Regime: 1715–1783. Harper & Row, 1965, p. 117 and 283.
* ↑ Ogg, David. Europe of the Ancien Regime: 1715–1783. Harper & Row, 1965, p. 283.
* ↑ «Dig finds treasured tools of leading 18th century scientist». The Scotsman, 28-06-2011.

## Bibliografia

* Guerlac, H. Dictionary of Scientific Biography. Tomo II (en anglès), 1970–80. ISBN 0684101149.
# Tonya Harding

Tonya Harding (Portland, Oregon, 12 de novembre de 1970) és una expatinadora sobre gel estatunidenca. Va ser criada principalment per la seva mare, que la va inscriure a classes de patinatge sobre gel a partir dels tres anys. Harding passaria gran part de la formació inicial, abandonant l'escola secundària per dedicar el seu temps a l'esport. Després d'escalar posicions als campionats de patinatge artístic dels Estats Units entre 1986 i 1989, Harding va guanyar la competició Skate America de 1989. Va ser campiona dels Estats Units el 1991 i 1994 abans de ser desposseïda del seu títol de 1994, i de la medalla de plata al campionat mundial de 1991. En 1991, va guanyar la distinció de ser la primera dona nord-americana a aconseguir amb èxit un triple àxel en competició, i només la segona dona a fer-ho en la història (darrere de Midori Itō). També va ser dues vegades competidora olímpica i dues vegades campiona d'Skate America.
El gener del 1994, Harding es va veure embolicada en una controvèrsia quan el seu marit, Jeff Gillooly, va planificar un atac contra la seva col·lega olímpica nord-americana, Nancy Kerrigan. Després que els Jocs de 1994 acabessin, Harding finalment va ser declarada culpable d'obstaculitzar l'acusació i va ser suspesa de per vida per l'Associació de Patinatge Artístic dels Estats Units. La investigació policial i la suspensió de Harding de l'esport van ser objecte de un intens escrutini mediàtic, i ha estat referit com un dels escàndols més grans en la història de l'esport nord-americà. A principis del 2000, Harding es va convertir en boxejadora professional i la seva vida ha estat objecte de nombroses pel·lícules, llibres i estudis acadèmics. El 2017 es va estrenar una pel·lícula biogràfica nominada a l'Òscar, "Jo, Tonya", on Tonya Harding és interpretada per Margot Robbie.

## Referències

* ↑ Larrea, Agustina. «La patinadora marcada por una trampa que cambió su vida: complot, tragedia y el ocaso de una carrera brillante» (en castellà), 17-07-2021. [Consulta: 31 agost 2024].
* ↑ «'I, Tonya': Margot Robbie recrea uno de los mayores escándalos en la historia del deporte» (en espanyol europeu), 17-09-2017. [Consulta: 31 agost 2024].