OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Oliu i Creus

Josep Oliu i Creus (Sabadell, 25 d'abril de 1949) és un banquer català, actual president del Banc Sabadell, i fill del també banquer Joan Oliu i Pich.

## Biografia

Va estudiar Ciències Econòmiques en la Universitat de Barcelona i es va doctorar en economia en la Universitat de Minnesota. El 1982 va obtenir la càtedra en teoria econòmica a la Universitat d'Oviedo, d'on és professor en excedència. Durant la dècada de 1980 va treballar a l'Instituto Nacional de Industria, on ocupava el càrrec de director d'Estudis i Estratègia i on fou director de Planificació entre 1984 i 1986.
L'any 1986, poc després d'haver estat nomenat com a president de l'Associació Barcelona Plaça Financera, es va incorporar al Banc de Sabadell com a secretari general tècnic. En 1989 va ser nomenat conseller del banc i conseller delegat del Sabadell Multibanca. El gener de 1991 va substituir al seu pare, Joan Oliu i Pich, en la direcció general. Ha ocupat diversos càrrecs directius a l'entitat financera, com el de conseller (1990-1995), conseller director general (1991-1999) i president des de 1999 i fins a l'actualitat.
Durant la seva presidència, el 2000 formalitzà un intercanvi d'accions amb el Banco Comercial Português (BCP), i La Caixa es va convertir en el primer accionista del banc fins a la desinversió feta el 2006. El Banco Herrero, fundat el 1911 a Oviedo, es va incorporar al grup, que es consolidà com a quart banc de l'Estat Espanyol. L'any 2001 comença a cotitzar en borsa. El 2003 presentà una OPA per adquirir Banc Atlàntic, compra que es formalitza el 2004. El 2006 adquireix el Banco Urquijo, operació que consolidava al Banc Sabadell com segon d'Espanya en el negoci de banca privada. El 2007 va adquirir el TransAtlantic Bank de Miami. El 2009 va entrar en l'accionariat d'Antena 3 amb un 5,87%. Forma part del Fòrum Pont Aeri.

## Altres càrrecs

L'any 2007 va ser nomenat president de la Fundació d'Estudis d'Economia Aplicada i ha estat vocal del Consell General de l'Associació Espanyola de Banca, vocal de la Comissió Gestora del Fons de Garantia de Dipòsits, membre de la junta i vicepresident del Cercle d'Economia de Barcelona, president de la Fundació Banco Herrero i membre del patronat de la Fundació Príncep d'Astúries. L'any 2002 va ser distingit col·legiat de mèrit pel Col·legi d'Economistes de Catalunya.
Està casat i té tres fills.

## Referències

* 1 2 elperiodicomediterraneo.com, EL RETRATO: JOSEP OLIU
* 1 2 El País, Ficha de Josep Olius
* 1 2 3 4 Centre d'Estudis Jordi Pujol, Josep Oliu Arxivat 2011-03-25 a Wayback Machine.
* ↑ Oliu releva a su padre como primer ejecutivo del Banco de Sabadell
* ↑ Font, Marc. «Els ‘lobbies' econòmics que han frenat la consulta del 9-N». Crític, 21-10-2014. [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ Josep Oliu (Sabadell), nuevo presidente de la Fundación de Estudios de Economía Aplicada (Fedea)

## Enllaços externs

* «Josep Oliu i Creus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Marian Zieliński

Marian Zieliński (Chełm, Polònia 1929 - Varsòvia 2005) fou un aixecador polonès, guanyador de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 24 de desembre de 1929 a la ciutat de Chełm, població situada al voivodat de Lublin.
Va morir el 13 d'octubre de 2005 a la seva residència de la ciutat de Varsòvia.

## Carrera esportiva

Va participar, als 26 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a la ciutat de Melbourne (Austràlia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova masculina de pes ploma (-60 kg.). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia) guanyà un diploma olímpic en finalitzar quart en la prova de pes lleuger, aconseguint posteriorment la medalla de bronze en aquesta mateixa prova en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó) i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat vuit medalles en el Campionat del Món d'halterofília, dues d'elles d'or, i nou medalles en el Campionat d'Europa. Fou, així mateix, set vegades campió del seu país.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Marian Zieliński» (en anglès). www.sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 13 juny 2015].
# Emil Studer

Emil Studer (11 de maig de 1914) va ser un gimnasta artístic suís que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà vuit proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de plata en la prova del concurs complet per equips, mentre en les proves individuals destaca una quarta posició en la barra fixa, una cinquena en les anelles i una sisena en el concurs complet individual.

## Referències

* ↑ Obituari de Robert Lucy (pàgina 26) (alemany)
* ↑ «Emil Studer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 d’abril 2012. [Consulta: 14 juliol 2019].
# Louis Gantois

Louis Gantois (Saint-Maur-des-Fossés, 15 de novembre de 1929 - Canes, 26 de febrer de 2011) fou un piragüista en aigües tranquil·les francès que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del K-1, 1.000 metres del programa de piragüisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, fou cinquè en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles, una de plata i una de bronze, al Campionat del Món en aigües tranquil·les de 1954.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Louis Gantois». [Consulta: 14 juny 2023].
* ↑ Carnet Noir (francès)
# Mesocyon

Mesocyon és un gènere de mamífers carnívors de la família dels cànids que visqueren a Nord-amèrica entre l'Oligocè inferior i el Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units (Califòrnia, Colorado, Dakota del Sud, Nebraska, Oregon i Wyoming). Pertanyien a la subfamília dels hesperocionins. Aproximadament de la mida d'un coiot, es tracta dels primers cànids coneguts que tenien una dieta majoritàriament carnívora.

## Referències

* 1 2 Entrada «Mesocyon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ Prothero, 2017, p. 137.
* ↑ Wang, Xiaoming; Tedford, Richard H. Dogs, Their Fossil Relatives and Evolutionary History (en anglès). Columbia, 2008, p. 27. ISBN 978-0-231-13528-3.

## Bibliografia

* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
# Eugen Freiherr von Lotzbeck

Eugen Freiherr von Lotzbeck (Múnic, 24 de febrer de 1882 - 22 de maig de 1942) va ser un genet alemany que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va disputar dues proves del programa d'hípica. Va guanyar la medalla d'or en la prova de doma per equips, amb el cavall Caracalla, mentre en la prova de doma individual fou onzè.

## Referències

* ↑ «Eugen von Lotzbeck Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 d’agost 2011. [Consulta: 19 juliol 2018].
# Sean Byrne

Sean Byrne és un cineasta australià conegut per les seves pel·lícules The Loved Ones (2009) i The Devil's Candy (2015).
Per The Loved Ones, va guanyar el premi del Públic a la categoria Midnight Madness del Festival Internacional de Cinema de Toronto i el premi The Siren a la millor pel·lícula internacional, al Festival Internacional de Cinema de Lund. El 2024 va començar el rodatge de Dangerous Animals amb Hassie Harrison, Jai Courtney i Josh Heuston.

## Referències

* ↑ «'The Devil's Candy' Review: Worth the 7-Year Wait Since 'The Loved Ones'» (en anglès). Collider, 16-03-2017.
* ↑ «The Loved Ones | Film Review | Slant Magazine» (en anglès). Slant Magazine.
* ↑ Bastow, Clem «The Devil's Candy review – old-fashioned thrill ride packed with heavy metal horror». The Guardian, 13-06-2016.
* ↑ Sean Byrne ("The Loved Ones") se pasa a los tiburones y rituales en "Dangerous Animals", aullidos,com, 6 de maig de 2024

## Enllaços externs

* Entrevista amb Sean Byrne a YouTube
# Mieczysław Nowak

Mieczysław Nowak (Chomęcice, 22 de desembre de 1936 - Nowy Dwór Gdański, 17 de maig de 2006) fou un aixecador polonès que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1964, 1968 i 1972. Als Jocs de Tòquio, el 1964, guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes ploma del programa d'halterofília, mentre el 1968, a Ciutat de Mèxic, fou cinquè i el 1972, a Munic, setè, sempre en la categoria del pes ploma.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món d'halterofília, una d'or i dues de plata, entre les edicions de 1965 i 1970; així com cinc medalles, tres d'or, una de plaa i una de bronze, al Campionat d'Europa, entre 1965 i 1972. A nivell nacional va guanyar quatre títols (1965 a 1967 i 1970) i va establir tretze rècords.
Una vegada retirat va treballar com a entrenador i dirigent esportiu.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Mieczysław Nowak». [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ «Mieczysław Nowak» (en polonès), 24-06-2020. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ «Mieczyslaw Nowak, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 17 maig 2024].
# Eric Robinson

Eric Robinson va ser un waterpolista britànic que va competir a finals del segle xix. Membre de l'Osborne Swimming Club, el Comitè Olímpic Internacional el llista entre els vencedors de la medalla d'or en la competició de waterpolo dels Jocs Olímpics de París. Amb tot, els historiadors olímpics creuen que no podia haver participat en ells ja dos dies després de la final disputà un torneig a Manchester.

## Referències

* ↑ «Eric Robinson». databaseolympics.com [Consulta: 26 octubre 2015].
* ↑ «Eric ROBINSON (GBR)». olympic.org [Consulta: 13 gener 2018].
* ↑ «Water Polo at the 1900 Paris Summer Games: Men's Water Polo». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 d'abril 2016. [Consulta: 26 octubre 2015].
# Jean Pierre Jarier

Jean Pierre Jarier nascut el 10 de juliol de 1946, és un pilot francés de Fórmula 1, actualment retirat.

## A la F1

Va començar la seva carrera a la Fórmula 2 dominant el campionat de 1973 amb un cotxe de l'escuderia March amb motor BMW trencant així el llarg domini dels motors Ford. Al mateix temps va començar a pilotar per March a la Fórmula 1.
Va debutar el 5 de setembre de 1971 al G.P. d'Itàlia i la seva última cursa a la F1 va ser al G.P. de Sud-àfrica després d'haver participat en 143 Grans Premis. Va córrer per March, Shadow, Penske, Ligier, ATS, Lotus, Tyrrell i Osella.
Es va retirar de la Fórmula 1 al 1983 però continua participant en les competicions de Touring Car.

## Palmarés

* Curses: 143
* Victòries: 0
* Podis: 3
* Poles: 3
* Voltes ràpides: 3
* Punts aconseguits al mundial de pilots: 31,5
* Millor classificació al Mundial de pilots: 12è (1979) amb 14 punts
# Poblat ibèric del Puig de Can Cendra

El Poblat ibèric del Puig de Can Cendra és un jaciment arqueològic prop del poble d'Estanyol, al municipi de Bescanó (Gironès). Hi ha restes de murs ibèrics i de ceràmica campaniana, del bronze final. També hi ha una vila romana i joies hel·lenístiques (s. I a.C). Aquest jaciment arqueològic va estar habitat des del 450 aC fins al 200 aC.
En relació a aquest jaciment, hi ha una llegenda que diu que al S. XVIII s'hi va trobar, a prop, un petit tresor consistent en quatre joies.
Trenta-sis anys després de la darrera excavació als anys vuitanta del S. XX, el 2021 s'hi ha fet una nova excavació que ha permès confirmar el potencial arqueològic del jaciment. A més, també s’ha pogut corroborar que es tracta d’una zona amb «murs de pedra lligada amb fang i alçats de tovot», és a dir, fang assecat al sol. Està previst que se n'estudiïn les troballes de ceràmica ibèrica i importada de la Mediterrània, que permetran conèixer la seva cronologia exacta.

## Referències

* ↑ «Poblat ibèric del puig d’en Cendra (s. IV a.c)». [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ «POBLAT IBÈRIC DEL PUIG D'EN CENDRA (S. IV AC)».
* ↑ «Puig d'en Cendra d'Estanyol». [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ «Excaven al poblat ibèric de Can Cendra 36 anys després».
# Eugène Constant

Eugène Constant (francès: Eugène Louis Constant) (Boulogne-sur-Mer, 8 de gener de 1901 - Boulogne-sur-Mer, 22 d'octubre de 1970) fou un remer francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar dues proves del programa de rem. En la prova del quatre amb timoner guanyà la medalla de plata, mentre en la de dos amb timoner fou quart.
Durant la seva carrera esportiva també guanyà quatre campionats nacionals i la medalla de bronze al Campionat d'Europa de rem de 1923. Posteriorment fou vicepresident de la Federació Francesa de Rem.

## Referències

* ↑ «Eugène Constant Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’agost 2011. [Consulta: 18 gener 2018].
* ↑ Stéphane Gachet «Jeux olympiques 2012 - Rétro». La Voix des Sports, 12 desembre 2011, pàg. 64.
# Teun A. van Dijk

Teun Adrianus van Dijk (Naaldwijk, Westland, Països Baixos, 7 de maig de 1943) és un investigador en els camps de la lingüística, anàlisi de discurs i Anàlisi de Discurs Crític (CDA). Professor del Departament de Traducció i Ciències del Llenguatge a la Universitat Pompeu Fabra.

## Activitat professional

La seva investigació se centra en l'anàlisi de la reproducció del racisme en el discurs i la relació entre discurs, coneixement i context. Anteriorment va ser catedràtic d'estudis del discurs a la Universitat d'Amsterdam i ha estat professor visitant en diverses universitats d'Europa i l'Amèrica del Sud, com ara la Universidad Católica de Valparaíso a Xile. Van Dijk és fundador i director de diverses revistes especialitzades a escala internacional, com ara Text, Discourse & Society, Discourse Studies i Discourse & Communication. Entre els seus títols publicats recentment, destaquen Racismo y discurso en América Latina (Gedisa, 2007) i en anglès Society and Discourse. How context controls text and talk (Cambridge University Press, 2009).

## Referències

* ↑ «Teun A. van Dijk». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Portal de Producció Científica de la UPF
# Pop ràpid

Pop ràpid va ser una sèrie de televisió catalana estrenada el 6 d'abril de 2011 a el 33.

## Personatges

* Fede (Francesc Ferrer): membre del grup The Fredericks.
* Albert (Alain Hernández): membre del grup The Fredericks.
* Laia (Anna Bertran): noia moderna que freqüenta el bar musical.
* Gina (Betsy Túrnez): noia moderna que freqüenta el bar musical.
* Toni (Miki Esparbé): cambrer del bar, l'únic personatge que trenca la quarta paret.
* Òscar (Xesc Cabot): propietari del local
* Enric (David Verdaguer): hippie.
* Dani (Sergi Torrecilla): propietari del bar.

## Referències

* ↑ Enderrock.cat. «'Pop Ràpid', una comèdia 'de moderns' | Enderrock.cat». [Consulta: 18 setembre 2024].
* ↑ «'Pop ràpid' llega el miércoles 6 de abril al 33» (en castellà), 31-03-2011. [Consulta: 18 setembre 2024].
* ↑ Judith. «'Pop Ràpid', la serie de los modernos de Canal 33» (en castellà), 06-04-2011. [Consulta: 18 setembre 2024].
# Nastassia Novikava

Nastassia Novikava (n. 16 de novembre de 1981) és una atleta d'halterofília de Belarús.
Als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 quedà cinquena classificada. Als Campionats d'Halterofília Mundials de 2006 guanyà a la medalla de plata en la classe de 53 kg, alçant un total de 213 kg. Va guanyar la medalla de bronze en l'esdeveniment femení de 53 kg durant els Jocs Olímpics d'Estiu 2008.

## Referències

* 1 2 3 «Nastassia Novikava» (en anglès). Athlete Biography. The Official Website of the Beijing 2008 Olympic Games August 8-24, 2008. Arxivat de l'original el 2008-08-13. [Consulta: 20 novembre 2013].
# Erik August Larsson

Erik August Larsson (Kiruna, 20 d'abril de 1912 - Jukkasjärvi, 10 de març de 1982) va ser un esquiador de fons suec que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Garmisch-Partenkirchen, on disputà dues proves del programa d'esquí de fons. Guanyà la medalla d'or en la prova dels 18 quilòmetres i la de bronze en la dels relleus 4x10 quilòmetres, formant equip amb John Berger, Arthur Häggblad i Martin Matsbo.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1935. El 1939, després d'assistir a una reunió de pregària a Kurravaara, va abandonar la seva carrera esportiva i es va convertir al laestadianisme. Posteriorment va ser predicador de la congregació Laestadiana a Kiruna. El seu fill Lars fou predicador a Luleå, mentre la seva neta és Åsa Larsson, reconeguda escriptora de novel·la negra.

## Referències

* 1 2 3 «Erik Larsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ Erik Larsson. Comitè Olímpic Suec
# Perucetus colossus

Perucetus colossus és una espècie extinta de cetaci de la família dels basilosàurids que visqué durant l'Eocè mitjà. Se n'han trobat restes fòssils al Perú. Es tracta de l'única espècie del gènere Perucetus. Les estimacions de la seva mida en fan un candidat a l'animal més pesant de tots els temps, superant potser fins i tot el rorqual blau. Les extrapolacions de les seves dimensions, basades en tretze vèrtebres, quatre costelles i un os del maluc fragmentari, suggereixen que podria haver assolit un pes de 320 tones, mentre que la seva llargada, de 17-20 metres, hauria estat clarament menor a la del rorqual blau.

## Referències

* 1 2 Entrada «Perucetus colossus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 agost 2023].
* ↑ Bianucci, G.; Lambert, O.; Urbina, M.; Merella, M.; Collareta, A.; Bennion, R.; Salas-Gismondi, R.; Benites-Palomino, A.; Post, K.; Muizon, C. d.; Bosio, G.; Di Celma, C.; Malinverno, E.; Pierantoni, P. P.; Villa, I. M.; Amson, E. «A heavyweight early whale pushes the boundaries of vertebrate morphology» (en anglès). Nature, 2023. DOI: 10.1038/s41586-023-06381-1.
* ↑ Salvans, A. «Troben les restes del que podria ser l'animal més pesant que ha existit mai». MónPlaneta, 3 agost 2023. [Consulta: 4 agost 2023].
# Germans de la Sagrada Família de Belley

Els Germans de la Sagrada Família de Belley, en llatí Institutum Fratrum a Sancta Familia de Bellicio (en francès Institut des Frères de la Sainte-Famille de Belley) són una congregació laica masculina dedicada a l'ensenyament. Els seus membres posposen al seu nom les sigles F.S.F.

## Història

La congregació fou fundada per Gabriel Taborin (1799-1864), que recollí el suggeriment del bisbe Alexandre-Raymond Devie, de Belley (considerat cofundador), d'organitzar una confraria de docents que donessin educació cristiana a les regions rurals de França, mancades d'escoles i on la pràctica religiosa havia disminuït arran de la Revolució francesa. El 1829 va començar la formació dels futurs mestres i el 5 de juliol de 1835 van prendre l'hàbit els primers novicis; el germà Gabriel Taborin professà els vots solemnes el 3 de novembre de 1838. a Belmont-Luthézieu (Ain)
Va rebre el suport de Jean-Marie Vianney, rector d'Ars-sur-Formans, que confià a la nova congregació l'escola parroquial i els va fer de director espiritual. L'institut va rebre l'aprovació pontifícia de Gregori XVI el 28 d'agost de 1841 i fou aprovada com a "institut de servei públic" pel rei Carles Albert I de Sardenya el 31 de maig de 1842; en 1874, el govern francès també la declarà d'utilitat pública. Les constitucions foren aprovades definitivament el 1936.
El primer capítol general va tenir lloc el 1852, adoptant les constitucions que foren aprovades en 1858. En 1854 marxaren els primers germans als Estats Units, i el 1889 a l'Uruguai (Montevideo). En 1901 arribaren a Tunísia, on obriren un col·legi i una escola d'agricultura. La majoria de germans marxaren de França en 1903, arran del control del govern sobre l'educació religiosa privada, i s'establiren a Itàlia, Argentina (1908) i Espanya (1909).

## Activitat i difusió

Els Germans de la Sagrada Família es dediquen a l'ensenyament cristià dels joves, en primària i secundària, i a l'apostolat.
Són presents a Europa (França, Itàlia, Espanya), Àfrica (Benin, Burkina Faso, Costa d'Ivori), Amèrica (Argentina, Brasil, Colòmbia, Equador, Mèxic, Uruguai) i Àsia (Filipines, Índia). La seu general és a Roma.
En acabar 2005, l'institut tenia 64 cases i 315 membres, 5 dels quals eren preveres.

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9.

## Enllaços externs

* Lloc oficial dels Germans de la Sagrada Família
# Eve Uusmees

Eve Uusmees (Tallinn, 27 de desembre de 1936), posteriorment de casada Eve-Mai Maurer és una nedadora estoniana ja retirada, especialista en braça, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on quedà eliminada en sèries en els 200 metres braça del programa de natació.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en els 4x100 metres estils al Campionat d'Europa de natació de 1958. Va guanyar cinc títols nacionals soviètics: 100 metres braça (1960), 200 metres braça (1958–60) i 4x100 m estils (1958); i onze d'estonians (1953, 1956, 1958, 1960 a 1963). Va establir fins a 16 rècords estonians, tant en piscina llarga com curta. Un cop retirada va exercir d'entrenadora i administradora de natació.

## Referències

* ↑ Eve Uusmees a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympedia – Eve Maurer». [Consulta: 26 novembre 2020].
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Natation - Eve Uusmees (U.R.S.S.)». [Consulta: 26 novembre 2020].
* ↑ «ESBL». [Consulta: 26 novembre 2020].
# Carlos María Penadés

Carlos María Penadés (Montevideo, 24 de gener de 1902 - 29 de juliol de 1976) fou un polític uruguaià, pertanyent al Partit Nacional.
Graduat com a advocat, va ser militant des de la seva joventut a les files partidàries al sector herrerista, i després al sector liderat per Daniel Fernández Crespo; va desempenyorar tasques periodístiques com a director als diaris El Debate i després El Nacional. Entre 1935 i 1937 va ser Sotssecretari del Ministeri d'Instrucció Pública i Previsió Social. Després va ocupar el càrrec de Secretari de la Càmera de Senadors.
A partir de 1947 va ser edil en el departament de Montevideo, durant tres períodes, fins i tot que el desembre de 1956 es va incorporar al Senat substituint a Carmelo González. Va ser reelegit en els comicis de 1958, en els que va triomfar el seu partit, ocupant la banca fins i tot 1963.
En les eleccions de 1962 va ser elegit en cinquè lloc en la llista triomfadora per integrar el Consell Nacional de Govern entre 1963 i 1967. En aquest caràcter, en demanar llicencia el President del cos, Alberto Héber Usher, per ser candidat a President de la República en les eleccions de novembre de 1966, Penadés el va substituir entre setembre de 1966 i gener de 1967. Posteriorment, es va exercir com a senador durant un període més, fins i tot 1972.

## Enllaços externs

* Presidència de l'Uruguai Arxivat 2011-02-24 a Wayback Machine. (castellà)