OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La flaqueza del bolchevique (pel·lícula)

La flaqueza del bolchevique és una pel·lícula espanyola del 2003 dirigida per Manuel Martín Cuenca. És protagonitzada per Luis Tosar, María Valverde i Mar Regueras. Està basada en el llibre La flaqueza del bolchevique de Lorenzo Silva publicat l'any 1997, finalista del Premi Nadal. L'any 2015 al Teatro Lara, (Madrid) es creà La flaqueza del bolchevique, a partir de l'adaptació de la pel·lícula (basada en la novel·la), ara obra teatral.

## Argument

Pablo López (Luis Tosar) és un home d'allò més normal. Amb trenta i pocs anys, treballa en un banc d'inversions i està fart de tot. Un dilluns pel matí, en un embús de tràfic, el seu cotxe s'estampa contra el descapotable d'una noia fatxenda de Madrid i es crea un aldarull. Ella l'insulta i el posa en un embolic amb la policia i l'asseguradora del cotxe. Pablo per divertir-se, decideix fer-li la vida impossible. Un dia, Pablo es topa amb María (María Valverde), la germana petita de la noia fatxenda amb què s'havia trobat dies enrere. Des d'aquell dia la seva vida fa un gir complet, torna a trobar sentit a les coses, però ara que tot torna a tenir sentit, sent que no és convenient enamorar-se d'una noia de quinze anys.

## Repartiment

El repartiment es mostra a la taula que hi ha a continuació:
| Actor | Personatge |
| Luis Tosar | Pablo López |
| María Valverde | María |
| Mar Regueras | Sonsoles |
| Nathalie Poza | Eva |
| Manolo Solo | Francisco |
| Rubén Ochandiano | Manu |
| Jordi Dauder | Alfredo |
| Enriqueta Caballeira | Dolores |
| Yolanda Serrano | Alba |

## Banda sonora

Inclou tres cançons del disc Yo, minoría absoluta del grup de música Extremoduro què són "Puta", "A fuego" i "Standby".

## Premis

* Secció oficial Zabaltegui del 51º Festival de Cinema de Sant Sebastià
* Millor actriu revelació per a María Valverde a la XVIII Premis Goya.
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics: Millor actor a Luis Tosar; Premi revelació a María Valverde.
* Premi del públic al Festival Internacional de Cine d'Angers (França)

## Referències

* 1 2 Silva, Lorenzo. LA FLAQUEZA DEL BOLCHEVIQUE. Destino, 1997. ISBN 9788423342471.
* 1 2 3 4 5 «LA FLAQUEZA DEL BOLCHEVIQUE». La Butaca, 2003. Arxivat de l'original el 2016-06-23. [Consulta: 28 abril 2016].
* ↑ «La flaqueza del bolchevique». Todocine.com, 2002. Arxivat de l'original el 2016-04-29. [Consulta: 28 abril 2016].
* ↑ Valdés, Isabel «‘La flaqueza del bolchevique’, a escena». El País, 2015.
* ↑ «Escucha La flaqueza del bolchevique (2003) Banda sonora». Ringostrack.
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 2003». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-10-20. [Consulta: 28 abril 2016].
# La Grita Vella

La Grita Vella, també escrit la Garita Vella és una masia al terme de Banyeres del Penedès (Baix Penedès) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És situada a uns 10 minuts a peu des del Mas Roig i és emplaçada a l'altra banda del torrent de Sant Miquel, davant l'ermita del mateix nom.
L'edifici presenta una sèrie de dependències dedicades a magatzems que són col·locats a banda i banda de l'habitatge. L'habitatge, engrandit posteriorment tal com ho revelen les teules de la teulada, consta de dues plantes. Els baixos presenten un arc de mig punt com portalada, el qual és amagat per la construcció posterior d'una porta amb llinda. Al pis noble hi ha una sèrie de finestres rectangulars. Les cobertes són de dues vessants. La façana és totalment arrebossada i emblanquinada.

## Història

Abans la Garita Vella formava part de les propietats de Can Canyís, però al partir-se la hisenda passà a uns altres propietaris. Els amos actuals (1983) viuen a Calafell (Baix Penedès) i en té cura un masover.
Prop de la Garita Vella, concretament a l'altra banda del torrent de Sant Miquel s'han trobat restes de cultura ibèrica (els terrenys són de la casa senyorial de Sabartès).

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya
* 1 2 3 4 «Masia de la Garita Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
# La Pacaudière

La Pacaudière és un municipi francès, situat al departament del Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Ladson

Ladson és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 13.264 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ladson tenia 13.264 habitants, 4.571 habitatges i 3.560 famílies. La densitat de població era de 594,8 habitants/km².
Dels 4.571 habitatges en un 44,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 22,1% no eren unitats familiars. En el 15,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 4,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.589 $ i la renda mediana per família de 44.726 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.290 $ mentre que les dones 23.524 $. La renda per capita de la població era de 16.482 $. Entorn del 7,1% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ladson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ladson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lake Park (Minnesota)

Lake Park és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 782 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Park tenia 782 habitants, 308 habitatges, i 198 famílies. La densitat de població era de 308,1 habitants per km².
Dels 308 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 15,2% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.857 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.048 $ mentre que les dones 16.932 $. La renda per capita de la població era de 14.307 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# La Badia (Aiguaviva)

La Badia és un edifici del municipi d'Aiguaviva (Gironès) que fou una antiga abadia. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Hi ha diversos indicis que fou una abadia: S'observen forats-obertures petites verticals en la planta baixa i coberta amb volta rebaixada a l'interior, pou interior, distribució de considerables dimensions... Elements heràldic en les façanes, portes laterals. Asimetria amb tres crugies. Ràfec amb teula girada. Finestrals amb detalls decoratius florals. Considerables dimensió del porxo de totxo massís a la part posterior. Fumeral d'època tardana. Murs de pedra volcànica i arrebossats. Tres antics rellotges de sol, possiblement de diferents èpoques de reformes i ampliacions. Contraforts.

## Referències

* ↑ «La Badia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 novembre 2014].
# Lalmai

Lalmai (Lalmai Hills) és una serralada muntanyosa a Tripura, de baixa altura, a la frontera entre l'Índia i Bangladesh, a pocs quilòmetres a l'est de Comilla, que s'estén uns 15 km de nord a sud amb una amplada d'uns 3 km. El terreny fou venut pels britànics al rajà de Tripura junt amb les muntanyes Maynamati per 2.100 lliures. Un antiga fortalesa d'aborígens no hindús fou trobada coberta de jungla. El nom de les muntanyes el portava per la princesa Lalmai de la casa reial de Tripura.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Lalo Kubala

Lalo Kubala és el pseudònim d'Eduardo Jiménez Pérez (València, 1964), un humorista gràfic que publica setmanalment a la revista satírica El Jueves, editada a Barcelona, des d'abril del 1999.

## El Jueves

La primera sèrie setmanal amb la qual Lalo Kubala va iniciar la seva col·laboració amb el setmanari d'humor es titulava «Umberto Cebolla y los grandes inventos de la Humanidad», que ocupava mitja pàgina i va romandre fins a la tardor del 2000. Li va seguir «Leyendas Urbanas», una sèrie basada en el llibre homònim d'Antonio Ortí i Josep Sampere, i ocupava una pàgina sencera. Aquesta sèrie es va mantenir fins a la tardor del 2001. Des de llavors es va centrar en la seva sèrie definitiva, «Los bonitos recuerdos de Palmiro Capón». Palmiro Capón ja havia estat publicat anteriorment a altres publicacions underground, com el fanzine "Kovalski Fly".
També a El Jueves publica esporàdicament, sobretot a números especials, pàgines temàtiques protagonitzades per «Federico Ventosa».

## Publicacions

A banda de recopilacions de la seva obra publicades per fanzines en els 90, hi ha tres àlbums seus, editats per Ediciones El Jueves:
* El coleccionista de uñas, a la col·lecció «Nuevos pendones del humor».
* El Jueves y los 70. Los mejores años de tu vida, en format butxaca a mitges amb RBA. I, malgrat el canvi de format, és la continuació d'El coleccionista de uñas.
* Federico Ventosa, Ventosidades Urbanas, que forma part de la col·lecció «Los inéditos del Jueves», que es regalava amb la revista a l'estiu del 2006.
* Los Bonitos Recuerdos de Palmiro Capón, a la col·lecció «Luxury Gold Collection», apareguda com a col·leccionable als quioscos i que continua les aventures de Palmiro Capón des d'on van quedar en El Jueves y los 70.
* Un Capón nunca se rinde, exemplar de tapa dura publicat en juny de 2010, que continua recopilant les historietes de Palmiro Capón.

## Referències

* ↑ J. M. Varona “Ché”. «Lalo Kubala y su "Palmiro Capón" en Futurama» (en castellà). Asociación de Autores de Cómic de España, 30-03-2009. [Consulta: 25 octubre 2009].
# Le pigeon aux petits pois

Le pigeon aux petits pois és un quadre de Pablo Picasso realitzat l'any 1911 i un dels cinc quadres robats del Museu d'Art Modern de París el 20 de maig del 2010. El valor total de tots aquests quadres ascendeix a 100 milions d'euros, la qual cosa, a més del fet delictiu i la notorietat d'aquestes peces d'art, faria bastant difícil la seua venda il·legal.

## Referències

* ↑ Five masterpieces stolen from Paris modern art museum (anglès)
# Lawrence James Davis

Lawrence James Davis, també conegut com a L. J. Davis, (Seattle, Washington, 2 de juliol de 1940 - Brooklyn, Nova York, 5 d'abril del 2011) va ser un escriptor estatunidenc que va centrar les seves novel·les a Brooklyn, Nova York. Davis residia Brooklyn des de 1965. Es beneficià d'una beca Guggenheim el 1975 per escriure ficció, però després va començar a escriure periodisme, sobretot per a la Harper's Magazine.
La novel·la A meaningful life (literalment en català una vida significativa), descrita per la Veu del Poble com una "mordaç sàtira de 1971 sobre una inversa pionera d'Idaho que intenta redimir la seva existència banal a través de la renovació d'una degradada casa antiga de Brooklyn" va ser reeditada el 2009, amb una introducció de Jonathan Lethem. Lethem, un amic de la infància d'un dels fills de Davis, va elogiar la novel·la en un assaig sobre els autors de Brooklyn, que es va traduir a New York Review Books Classics reimprimint-lo després de gairebé quaranta anys.

## Obres
### Novel·les

* Whence All But He Had Fled (1968)
* Cowboys Don't Cry (1969, Viking Press. reimprès el 1970, Ace Books)
* A Meaningful Life (1971, 2009)
* Walking Small (1974)

### Llibres de no ficció

* Bad Money: Big Business Disasters in the Age of a Credit Crisis (1982)
* Billionaire Shell Game: How Cable Baron John Malone and Assorted Corporate Titans Invented a Future Nobody Wanted (1998)
* Fleet Fire: Thomas Edison and the Pioneers of the Electric Revolution (2003)

## Referències

* ↑ Weber, Bruce «L. J. Davis, Periodista i Novel·lista, mor als 70 anys». The New York Times, 09-04-2011 [Consulta: 9 abril 2011].
* ↑ Eric Konigsberg, "Per una historia de Brooklyn, i el seu autor, una segona oportunitat a una primera impressió", New York Times, 5 d'Abril, 2009
* ↑ A Meaningful Life a New York Review Books
* ↑ Eli Epstein-Deutsch, "Jonathan Lethem i L.J. Davis Tornen A Meaningful Life" Arxivat 2015-02-22 a Wayback Machine., Village Voice, 3 d'abril, 2009
# Lasara

Lasara és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.024 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lasara tenia 1.024 habitants, 257 habitatges, i 228 famílies. La densitat de població era de 282,4 habitants/km².
Dels 257 habitatges en un 57,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,2% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 10,9% no eren unitats familiars. En el 10,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 40,6% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 11,2% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.794 $ i la renda mediana per família de 18.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.472 $ mentre que les dones 12.917 $. La renda per capita de la població era de 6.336 $. Aproximadament el 40,9% de les famílies i el 45,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lasara». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lasara». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Lecanto

Lecanto és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 5.161 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lecanto tenia 5.161 habitants, 1.861 habitatges, i 1.369 famílies. La densitat de població era de 73,7 habitants/km².
Dels 1.861 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 22% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,5% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 22,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.826 $ i la renda mediana per família de 46.987 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.625 $ mentre que les dones 27.296 $. La renda per capita de la població era de 20.625 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lecanto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lecanto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lamta (tribu)

Lamta és el nom d'una gran tribu amaziga de la família dels baranis. El seu origen no és conegut ni pels genealogistes àrabs ni pels amazics, que simplement els emparenten amb els sanhadjes, els haskures i els gazules.
Una part vivia al sud del Mzab entre els masufes (Masufa a l'oest) i els targues o tuàregs a l'est; s'haurien estès fins al Níger.
Un altre grup vivia al Sus, al sud del Marroc. El grup Dhawi Hassan de la tribu àrab Makil, va absorbir una part dels lamta; la resta dels lamtes es van aliar al grup Shabanat dels Makil per evitar ser absorbits pels gazules; foren aquests els que van ser absorbits llavors pel grup Dhawi Hassan. Al Sus la principal població dels lamtes era Nul a la desembocadura del uadi Nul.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 656
# Lamu

«Lamu» té aquests significats:
* Lamu, la petita extraterrestre, sèrie de manga de l'autora manga japonesa Rumiko Takahashi
* Lamu (ciutat de Kenya), ciutat de l'illa de Lamu (Kenya)
* Arxipèlag de Lamu, grup d'illes a la costa de l'oceà Índic a Kenya
* Districte de Lamu, divisió administrativa de segon nivell de Kenya a la província Costanera
* Illa de Lamu, illa a l'arxipèlag de Lamu a la costa central de a Kenya
# Leporello (llibre)

El leporello, igualment dit llibre acordió, o encara llibre fris, és un llibre que es desplega com un acordió gràcies a una tècnica particular de plegatge i d'encolament de les seves pàgines.
El mot al·ludeix a Leporello, servent de Don Juan, qui presenta a Donna Elvira la llarga llista de les conquestes del seu mestre, plegada en acordió, al primer acte de l'òpera Don Giovanni de Mozart (sentint-se l'ària Madamina, il catalogo è questo).

## Vegeu també

* Llibre desplegable
* Llibre d'artista
# Leporacanthicus heterodon

Leporacanthicus heterodon és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Xingu (Brasil).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Fish collection database of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB