OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Idun Reiten

Idun Reiten (n. 1 de gener de 1942) és una professora noruega de matemàtiques. És considerada un dels millors matemàtics noruecs de l'actualitat.

## Carrera

Reiten va obtenir el doctorat a la Universitat d'Illinois l'any 1971. Es va convertir en professora fixa a la Universitat de Trondheim l'any 1982, institució que ara s'anomena Universitat Noruega de Ciència i Tecnologia.
La seva àrea de recerca és la teoria de la representació d'àlgebres artinianes, l'àlgebra commutativa i l'àlgebra homològica. Actualment, les seves contribucions amb Maurice Auslander formen part de l'estudi de les àlgebres artinianes coneguda com a teoria d'Auslander–Reiten.

## Premis

L'any 2007, se li va atorgar el premi Möbius. El 2009 va rebre el premi Fridtjof Nansen per a investigadors exitosos, (en el camp de les matemàtiques i les ciències naturals), i la medalla Nansen per a una recerca excepcional.
L'any 2007, va ser elegida membre estrangera de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències. És també membre de l'Acadèmia Noruega de Ciència i Lletres, de la Reial Societat Noruega de Ciències i Lletres, i de l'Academia Europaea.
L'any 2012 es va convertir en membre de la Societat Americana de Matemàtiques.
Va impartir la Conferència Emmy Noether en el Congrés Internacional de Matemàtics (ICM) l'any 2010 a Hyderabad i va ser Conferenciant Convidada a l'ICM l'any 1998 a Berlin.
Al 2014, el rei noruec va nombrar Reiten comandant de l'Ordre de St. Olaf «Per la seva feina com a matemàtica».

## Referències

* ↑ «Idun Reiten». A: Henriksen, Petter. Store norske leksikon (en norwegian). Oslo: Kunnskapsforlaget, 2007 [Consulta: 26 octubre 2009].
* ↑ Fridtjof Nansens belønning til fremragende forskere, Norwegian Academy of Science and Letters, 28 abril 2009.
* ↑ «Academia Europaea member profile». [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ List of Fellows of the American Mathematical Society, retrieved 2013-06-09.
* ↑ «ICM Plenary and Invited Speakers since 1897». International Congress of Mathematicians.
* ↑ Reiten, Idun. «Titling theory and quasi tilted algebras». A: Doc. Math. (Bielefeld) Extra Vol. ICM Berlin, 1998, vol. II, 1998, p. 109–120.
* ↑ «Utnevnelse til St. Olavs Orden», kongehuset.no, 4. mars 2013.

## Enllaços externs

* Idun Reiten al Mathematics Genealogy Project.
* Publikasjonsliste
# Illizi

Illizi (en àrab: إيليزي) és una ciutat situada a la part sud-oriental d'Algèria, capital de la província d'Illizi. És una de les entrades al Parc Nacional de Tassili n'Ajjer, amb coves situades sota les sorres que contenen dibuixos prehistòrics que daten de 6.000 anys abans de Crist. Hi ha un hotel i dues zones de càmping, així com moltes agències de turisme locals.

## Enllaços externs

* www.fjexpeditions.com
# Incendiary

Incendiary és un grup de música estatunidenc de hardcore punk originari de Long Island.

## Membres

* Brendan Garrone (veu)
* Matt McNally (baix)
* Rob Nobile (guitarra)
* Brian Audley (guitarra)
* Dan Lomeli (bateria)

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Crusade (Eternal Hope Records, 2009)
* Cost of Living (Closed Casket Activities, 2013)
* Thousand Mile Stare (Closed Casket Activities, 2017)

### EP i compartits

* Amongst the Filth (2008)
* Incendiary/Suburban Scum (2010)
* Incendiary/Unrestrained (2011)
* Incendiary/Xibalba (2012)

## Referències

* ↑ Pasbani, Robert. «CODE ORANGE Joined by INCENDIARY Frontman To Perform WWE NXT Star Aleister Black's Entrance & Crush It!». Metal Injection, August 20, 2017.
* ↑ Kaminski, Karol. «NYC HARDCORE BAND INCENDIARY STREAMING NEW RE-ISSUE OF THEIR 2009 RECORD ‘CRUSADE’!». IDIOTEQ. [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ Whitt, Cassie. «Album Stream: Incendiary, ‘Cost Of Living’». Alternative Press. [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ «Incendiary: Cost of Living (2013)». Punknews. [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ Ranjanathan, Branan. «Incendiary Thousand Mile Stare». Exclaim!. [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ Kraus, Brian. «Incendiary talk hardcore, new album, premiere “Fact Or Fiction”—exclusive». Alternative Press. [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ «Incendiary Premiere New Song, "The Product Is You"». Revolver. Arxivat de l'original el 2017-03-22. [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ «Incendiary set to record full-length». Alternative Press. [Consulta: 27 juny 2017].
# Ieixivà de Mea Xearim

La Ieixivà de Mea Xearim és una ieixivà que es troba en el barri ultraortodox de Mea Xearim a Jerusalem, Israel. Aquesta ieixivà va ser establerta en 1885 com una escola per a l'estudi del Talmud i la Torà.
El director de la ieixivà va ser el rabí Yosef Gershon Horowitz, un dels líders del moviment mizrahi. Durant el mandat britànic de Palestina, l'edifici va servir com a seu d'aquest moviment a Jerusalem. La sala d'estudi del segon pis té un magnífic sostre pintat amb representacions dels llocs sagrats jueus. L'artista, Yitzhak Beck, va dur a terme el treball en bastides especials construïdes per ell. Les pintures han començat a deteriorar-se amb el temps i s'estan fent esforços per a la seva conservació.

## Referències

* ↑ The Great Yeshiva of Me'ah She'arim
# Iraj Bastami

Iraj Bastami (en persa: ایرج بسطامی) (Bam, 22 de novembre de 1957 - Bam, 26 de desembre de 2003) fou un músic clàssic i vocalista iranià. Va morir el 26 de desembre de 2003 al terratrèmol de Bam.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

Alguns de les seves feines conegudes inclouen:
* Vatan-e Man
* Moseme Gol
* Raghse Ashofteh
* Fasaneh

## Referències

* ↑ «ایرج بسطامی». Aftabir.com.
* ↑ «بنیاد فرهنگی هنری ایرج بسطامی». Arxivat de l'original el 2014-04-05. [Consulta: 4 setembre 2017].
# Infal·libilitat pontifical

La infabil·litat pontifical o infal·libilitat del papa en la teologia de l'Església Catòlica Romana és un dogma, segons el qual el papa està preservat de cometre un error quan ell promulga o declara, a l'Església, un ensenyament dogmàtic en temes de fe i moral sota el rang de «solemne definició pontifícia» o declaració ex cathedra. Com tota veritat de fe, no es presta a discussió de cap tipus dins l'Església Catòlica.
Aquesta doctrina és una definició dogmàtica establerta en el Concili Vaticà I de 1870.

## Contingut del dogma

L'Església Catòlica explica la infal·libilitat del papa com a efecte d'una especial assistència que Déu fa al pontífex de Roma quan aquest es proposa definir com «divinament revelada» una determinada doctrina sobre la fe o la moral.

## Casos on el Papa pot errar

L'ensenyament de la infal·libilitat pontificial no sosté que el papa no s'equivoqui quan dona la seva opinió particular sobre un assumpte. Tampoc sosté que el papa estigui lliure de temptació ni de pecat.

## Història

L'església catòlica va perdre els Estats Pontificis l'any 1860 i va perdre Roma el 1870. Aquest mateix any el Papa Pius IX va convocar el Concili Vaticà I on es va definir la infal·libilitat del papa en la constitució dogmàtica sobre l'Església Pastor Æternus.
Alguns grups minoritaris de catòlics s'hi oposaren, Ignaz von Döllinger que s'hi oposà va ser excomunicat el 17 d'abril de 1871. També 14 dels 22 bisbes alemanys mostraren el seu desacord en un document especial.
El 18 de juliol de 1870 es va fer a Roma la darrera votació on votaren els 435 pares conciliars, 433 votaren a favor (placet) i dos votaren en contra (non placet). Els dos vots contraris eren del bisbe Aloisio Riccio (de Cajazzo, Itàlia) i el bisbe Edward Fitzgerald, de Little Rock (Arkansas).
Döllinger no va voler reintegrar-se a l'Església catòlica i amb el temps es va formar l'església dels catòlics vells o Església Catòlica Antiga escindida de l'Església Catòlica Romana que encara existeix especialment a Suïssa.

## Ús de la infal·libilitat pontificial

Encara que aquest tema està objecte a discussió, el papa fa ús de la seva infal·libilitat quan canonitza un sant
Un papa invoca la seva infal·libilitat cada vegada que proclama un dogma. Des de 1870 només s'ha proclamat un dogma, el de l'Assumpció de la Verge Maria, que va ser proclamada pel papa Pius XII l'1 de novembre de 1950, prèvia consulta amb els bisbes del món.

## Referències

* ↑ Catecisme de l'Església Catòlica, n. 2035
* ↑ Enciclopedia Católica
# Illa de Hendrik

L'illa de Hendrik és una illa deshabitada que es troba a l'extrem septentrional de Groenlàndia, dins el Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia. És banyada pel mar de Lincoln. L'illa rep el nom de l'explorador àrtic inuit Hendrik Olsen, que va participar en la segona expedició Thule de Knud Rasmussen entre 1916 i 1917.
Amb 583 km², fa 46 quilòmetres de llargada per 8 d'amplada. Està situada molt a prop de la costa, a l'est de la Terra de Nyeboe, entre el fiord Saint George, a l'oest, i el fiord de Sherard Osborn, a l'est. El seu extrem sud es troba davant la desembocadura del Hartz Sound, a la Terra de Warming. Tret d'algunes glaceres, no està coberta per gels perpetus. És molt muntanyosa, amb cims que s'alcen fins als 1.152 msnm.

## Referències

* ↑ «Hendrik Ø». Mapcarta. [Consulta: 8 abril 2016].
* ↑ Prostar Sailing Directions 2005 Greenland and Iceland Enroute, p. 94
# Jamestown (Kansas)

Jamestown és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 399 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jamestown tenia 399 habitants, 139 habitatges, i 92 famílies. La densitat de població era de 531,2 habitants/km².
Dels 139 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,6% hi vivien parelles casades, en un 3,6% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 17,3% de 45 a 60 i un 23,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.167 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.313 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 12.641 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jamestown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jamestown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jacky Munaron

Jacky Munaron (8 de setembre de 1956) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ (alemany) Profile at weltfussball.de
* ↑ (anglès) Jacky Munaron at Footballdatabase
# Invariància d'escala

En Física i en Matemàtica, la invariància d'escala és una propietat d'objectes o lleis en què no hi ha canvis si l'escala de mida (o l'escala d'energia) són multiplicades per un factor comú. El terme tècnic per a aquesta transformació és homotècia, també anomenada dilatació o amplificació. Les dilatacions, a més, poden ser part d'una gran simetria conforme o invariància de Weyl.

## Referències

* ↑ Costa, J. M.. Diccionario de química física. Ediciones Díaz de Santos, 2005, p. 308. ISBN 8479786914, 9788479786915 [Consulta: 3 març 2010]. «Invariància d'escala [...] Qualitat per la qual un objecte apareix idèntic en una varietat d'escales.»
* ↑ Pascual, Pedro. Universitat de València. Partículas e interacciones "De rerum natura" (Titus Lucretius Carus), 1987, p. 68. ISBN 8437003121 [Consulta: 9 març 2010].
* ↑ Fuenzalida, Víctor. «Transiciones de fase». CEC, Universidad de Chile. Arxivat de l'original el 2003-08-23. [Consulta: 27 gener 2018].
* ↑ Grupo de Física Computacional. «Universalidad». INIFTA, Universidad Nacional de La Plata. Arxivat de l'original el 2009-10-05. [Consulta: 27 gener 2018].
# Isoperla ornata

Isoperla ornata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Extrem Orient Rus.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zhiltzova, 1988. A: Levanidova & Makarchenko (Ed.). Fauna, sistematika i biologiya presnovodnykh bespozvonochnykh. (La fauna, la sistemàtica i la biologia dels invertebrats d'aigua dolça), 7.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Valentina A. Teslenko, Lidia A. Zhiltzova: New and little known species of stoneflies (Plecoptera: Nemouridae and Perlodidae) from the Russian Far East. Aquatic Insects. Vol. 19, Iss. 1, 1997. «Enllaç».
* ↑ Virginija Pliûraitë. The Seasonal Change of Macrozoobenthos in the Merkys River in 1998. Acta Zoologica Lituanica, 2001. Vol. 11. Num. 1. «PDF».

## Bibliografia

* Zhiltzova, 1995. Katalog tipovykh ekzemplyarov kollektsii zoologicheskogo instituta RAN. Vesnyanki (Plecoptera) (Catàleg d'exemplars tipus a la col·lecció de l'Institut Zoològic de l'Acadèmia Russa de les Ciències. Plecoptera), 9.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Jean-Joseph Fiocco

Jean-Joseph Fiocco (àrea metropolitana de Brussel·les, 15 de desembre de 1686 - àrea metropolitana de Brussel·les, 30 de març de 1746) fou un músic, organista i compositor.
El pare de Fiocco, Pietro Antonio Fiocco, ell mateix músic, va deixar Venècia per establir-se a Brussel·les el 1682. Jean-Joseph Fiocco rebre la seva primera educació musical del seu pare, a qui va succeir en 1714 com mestre de capella de Notre Dame du Sablon i Capella Reial. Va renunciar al seu càrrec a Sablon el 1731, deixant-lo amb un parent de la seva segona esposa i les seves funcions a la cort el 1744 .
La seva col·lecció Sacri concentus, "d'un disseny similar al Sacri concerti del seu pare, té una escriptura instrumental més elaborada"; de fet, Jean-Joseph Fiocco va absorbir al llarg del temps les diverses influències musicals (austríac, francès i italià) presents a Brussel·les. Els seus oratoris, escrits per a l'arxiducessa Marie-Elisabeth d'Àustria de la que en fou cap de la capella reial i on tingué alumnes com Pierre van Maldere o Ignaz Vitzthumb, interpretats a Brussel·les entre 1726 i 1739, estan escrits en l'estil italià. El treball que deixa no té parts d'orgue.

## Obres

* Sacri concentus, op. 1 (Amsterdam, nd), per a 4 veus i 3 instruments
* Missa solemnis (1732), per a dues veus i baix continu

## Motets

* O Jesu mi sponse
* Ad torrentem
* Levavi oculos
* Fuge Demon

### Oratoris (tots perduts)

* La tempesta del dolori (1728)
* Els morts vinta sul Calvario (1730)
* Giesu flagellato (1734)
* El transito de San Giuseppe (1737)
* El profezie evangeliche di Isaia (1738)

## Referències

* ↑ Thierry Levaux, Dictionnaire des compositeurs de Belgique du Moyen Age à nos jours, 2006, p. 234.
* ↑ The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. St. Sadie, 1991, vol. 6, p. 597.

## Bibliografia

* Christiane Stellfeld, Les Fiocco, une famille de musiciens belges aux Plantilla:S2-, Bruxelles, Palais des Académies, 1941
# Isònim

En genealogia genètica, l'estudi de repeticions de cognoms rep el nom d'isonímia.
En taxonomia botànica, un isònim és el nom d'un tàxon que és idèntic a un altre, basat en el mateix tipus nomenclatural, però publicat en un moment diferent per autors diferents. Els isònims proposats més tard cal descartar-los (no són noms botànics) i mantenir només el primer (encara que no sigui necessàriament el nom acceptat per al tàxon). Una excepció són els noms familiars que han estat conservats; el lloc de la publicació llistada per aquests noms és considerat com a correcte i el nom vàlid i legítim, fins i tot si una publicació anterior del mateix nom és descoberta.

## Vegeu també

* Basiònim
* Homònim (biologia), noms idèntics basats en tipus diferents
* Isotip (Biologia), un duplicat de l'holotip (no el tipus d'un isònim)

## Referències

* ↑ (McNeill et al. 2012, Article 6, Note 2)
* ↑ (McNeill et al. 2012, Article 14.1)
* ↑ (McNeill et al. 2012, Article 14.5)
* McNeill, J.. International Code of Nomenclature for algae, fungi, and plants (Melbourne Code) adopted by the Eighteenth International Botanical Congress Melbourne, Australia, July 2011. Regnum Vegetabile 154. A.R.G. Gantner Verlag KG, 2012. ISBN 978-3-87429-425-6. Arxivat 2013-11-04 a Wayback Machine.
# Jacques Pills

Jacques Pills (7 de gener de 1906, Tulle, França - 12 de setembre de 1970, París, França) fou un cantant i actor francès.

## Biografia

Pills va debutar al Moulin Rouge, on Mistinguett era aleshores l'estrella. Juntament amb Georges Tabet va formar el duet musical Pills et Tablet, viatjant de tour per tot Europa amb gran èxit. Ambdós varen interpretar cançons de Mireille Hartuch i Jean Nohain, com "Couchés dans le foin".
El 1939 es va casar amb la cantant Lucienne Boyer. La seva filla, Eliane, futura Jacqueline Boyer, va néixer el 1941. Als anys 1940 i en solitari va passar a ser cantant crooner ("Seul dans la nuit"). El seu mànager era llavors Bruno Coquatrix. Pills va escollir el futur Gilbert Bécaud com pianista acompanyant per a un tour per Amèrica. Tots dos van escriure "Je t'ai dans la peau" per a Édith Piaf, amb qui es va casar el 29 de juliol de 1952 a la ciutat de Nova York, essent Marlene Dietrich un dels testimonis del casament. La parella va acabar divorciant-se el 1956.
El 1959 fou escollit per representar Mònaco a la primera intervenció d'aquest país al Festival de la Cançó d'Eurovisió, cantant "Mon ami Pierrot". Va quedar en última posició. L'any següent, la seva filla Jacqueline Boyer va guanyar el Festival de la Cançó d'Eurovisió 1960 representant França amb la cançó "Tom Pillibi".
L'èxit de la música ié-ié va fer que es decidís a finalitzar la seva carrera de cantant. Es va retirar a una propietat familiar a Bretagne-de-Marsan, abans de tornar a París, on va col·laborar amb Bruno Coquatrix per dissenyar espectacles per representar a l'Olympia de París.

## Principals èxits

* 1941: "Avec son ukulélé"
* 1943: "Cheveux dans le vent"
* 1945: "Seul dans la nuit"
* 1945: "Bonjour mon village"
* 1945: "Oh ! la ! la !"
* 1954: "Ma petite rime"
* 1953: "Tout ça parce qu'au bois de Chaville"

## Filmografia

* 1936: Prends la route !, de Jean Boyer (amb Georges Tabet)
* 1936: Toi, c'est moi, de René Guissart (amb Georges Tabet)
* 1945: Marie la Misère, de Jacques de Baroncelli
* 1945 : Seul dans la nuit, de Christian Stengel
* 1949: Une femme par jour, de Jean Boyer
* 1954: Boum sur Paris, de Maurice de Canonge
* 1954: French Cancan, de Jean Renoir

## Referències

* ↑ Fabricio Cardenas, Musicam scire, Jacques Pills, 27 de maig de 2012
* ↑ L'Almanach du Landais 2009, éditions CPE

## Enllaços externs

* Biografia de Jacques Pills a lehall.com
* Mònaco a Eurovisió
* Les gens du cinéma
# Jacques Pellen

Jacques Pellen (9 d'abril de 1957, Brest, França - 21 d'abril de 2020, íbid.) fou un guitarrista de jazz francès. Treballà amb molts músics al llarg de la seva trajectòria, com Peter Gritz, Kenny Wheeler, Bruno Nevez, Henri Texier, Riccardo Del Fra i el violinista Didier Lockwood. Va ser ingressat el març de 2020 a causa d'una infecció per coronavirus. Morí tres setmanes després, el 21 d'abril, a l'hospital de Brest a causa de la COVID-19 als seixanta-tres anys.

## Referències

* 1 2 «Coronavirus : le guitariste breton Jacques Pellen est décédé» (en francès), 21-04-2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Coronavirus : le guitariste breton Jacques Pellen est décédé», 21-04-2020. [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ Guiziou, Frédérique. «Le guitariste de jazz Jacques Pellen, originaire de Brest, est décédé ce mardi matin du Covid-19» (en francès), 21-04-2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Guitarist Jacques Pellen dies – Brittany», 21-04-2020. [Consulta: 21 abril 2020].
# Eleccions generals de Guinea Equatorial de 2013

Les eleccions generals de Guinea Equatorial de 2013 foren convocades per al 26 de maig de 2013, juntament amb les eleccions locals. Després de les reformes constitucionals aprovades en el referèndum de 2011, van ser les primeres eleccions en les que fou elegit el recentment creat Senat. El governamental Partit Democràtic de Guinea Equatorial va obtenir tots els escons menys un a les dues cambres del Parlament.

## Sistema electoral

El Senat té 70 membres, dels quals 55 eren elegits i 15 havien de ser nomenats per president Teodoro Obiang Nguema Mbasogo.
Els 100 membres de la Cambra dels Representants del Poble van ser elegits per llistes tancades de representació proporcional en circumscripcions plurinominals.

## Resultats
### Senat

| Partit | Vots | % | Escons |
| Partit Democràtic de Guinea Equatorial | | | 54 |
| Convergència per a la Democràcia Social | | | 1 |
| Membres nomenats | – | – | 15 |
| Total | | | 70 |
| Fonts: Govern de Guinea Equatorial Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. ||||

### Cambra dels Representants del Poble

| Partit | Escons | +/– |
| Partit Democràtic de Guinea Equatorial | 99 | 0 |
| Convergència per a la Democràcia Social | 1 | 0 |
| Total | 100 | 0 |
| Font: Govern de Guinea Equatorial Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. |||||

## Referències

* ↑ Equatorial Guinea to put key reforms in place at May elections Arxivat 2013-01-24 a Wayback Machine. The Nation, 23 January 2013
* ↑ Election Profile IFES
* ↑ Electoral System IPU
# Leonard Wery

Leonard Wery (la Haia, 27 de març de 1926 - Wassenaar, 29 d'agost de 2019) va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Leonard Wery Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 2 abril 2019].
# Joseph Chihoatenhwa

Joseph Chihoatenhwa (1602-1640) fou un dels primers hurons a convertir-se al cristianisme. De jovenet contactà amb els hati- tsihenstaatsi (jesuïtes) del p. Jean le Brebeuf i es convertí al catolicisme vers el 1636. Establí una missió a la vila d'Ossossane, però l'acusaren de bruixeria i de traïció i fou mort pels seus companys de tribu.

## Referències

* ↑ Keller, Rosemary Skinner; Ruether, Rosemary Radford; Cantlon, Marie. Encyclopedia of Women and Religion in North America: Women and religion: methods of study and reflection (en anglès). Indiana University Press, 2006, p. 145. ISBN 978-0-253-34686-5.
* ↑ Anderson, Emma. The Death and Afterlife of the North American Martyrs (en anglès). Harvard University Press, 2013-11-18, p. 67. ISBN 978-0-674-72616-1.
# Pere Codonyan

Pere Codonyan és un periodista català, corresponsal de Televisió de Catalunya a Perpinyà des de 2005 fins al 2013. Des de l'estiu de 1994 formava part de la delegació de Girona, des d'on cobria l'actualitat de la Catalunya Nord, tot i que a partir del 1995 començà a firmar les cròniques amb plató des de la capital del Rosselló. L'1 de març de 2013, la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals va decidir tancar les corresponsalies a Catalunya Nord, les Terres de l'Ebre i el Pirineu, provocant així l'acabament de les seves retransmissions.

## Referències

* 1 2 «Reportatge - Pere Codonyan». Televisió de Catalunya, 26-04-2005.
* ↑ «TV3 tanca les delegacions territorials a les Terres de l'Ebre, els Pirineus i Perpinyà». Ara, 28-02-2013 [Consulta: 28 febrer 2013].
* ↑ Cardús, Pere. «Pere Codonyan: 'És lamentable; el territori quedarà totalment desconnectat'». Vilaweb, 02-03-2013. [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ Cot, Salvador. «No em vull estalviar Pere Codonyan». NacióDigital.cat, 03-03-2013. Arxivat de l'original el 2024-01-19. [Consulta: 4 abril 2016].