OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Regla d'Haldane

La regla d'Haldane és una llei relacionada amb l'evolució i l'especiació resumida pel biòleg britànic John Burdon Sanderson Haldane el 1922 i diu que als híbrids entre espècies i, per extensió, a la seva separació, que si existeix un sexe que és més inviable o estèril probablement serà el gènere heterogamètic. Aquesta regla afirma que «quan en la descendència de dues espècies animals diferents, un dels dos sexes no apareix, és rar o és estèril, aquest és sempre el sexe heterogigòtic (heterogamètic)».
A molts organismes, com els mamífers o les mosques del gènere Drosophila, els mascles són el sexe heterogamètic (que té els cromosomes XY) i les femelles el gènere homogamètic (amb cromosomes XX). En altres animals, com els ocells o les papallones i en les plantes en general, la situació és a la inversa. La norma va ser testimoniada amb diferents tipus d'hibridació.
Diverses teories intenten explicar la base genètica de la regla de Haldane.
* La teoria de la dominació: els híbrids heterogamètics es veurien afectats per tots els gens X, recessius i dominants, implicats en incompatibilitats, mentre que els homogamètics només pels dominants.
* La teoria de la major rapidesa del mascle: Els gens masculins evolucionen més ràpidament, a causa de la selecció natural.
* El salt meiòtic: a les poblacions híbrides, elements genètics "egoistes" desactiven les cèl·lules espermàtiques (un factor lligat a X desactiva un portador de Y i viceversa).
* Teoria de l'X més ràpid: Els gens X tenen efectes més importants a l'aïllament reproductiu.
La teoria de dominació és la més admesa, encara que les diferents tesis no s'exclouen entre elles i potencialment podrien actuar juntes per causar la inviabilitat i l'esterilitat dels sexes heterogamètics.
La regla d'Haldane té correspondència amb les observacions que mostren l'enllaç sexual de determinats gens recessius negatius, més corrents entre els homes que entre les dones, com els gens que produeixen l'hemofília o acromatòpsia.

## Enllaços externs

* Coyne, J.A. (1985): "The genetic basis of Haldane's rule"; Nature 314 (6013): 736-738. Consultat el 18 de març de 2023. NCBI Pubmed Abstract.
* Forsdyke, Donald (2005): "Haldane's rule" (Archivat el 9 de juny de 2011 a Wayback Machine). Consultat el 18 de març de 2023.
* Haldane, J. B. S. (1922): "Sex ratio and unisexual sterility in hybrid animals"; JJournal of Genetics vol.2 pàg.101-109.
* Naisbit, Russell E., Jiggins, Chris D., Linares, Mauricio, Salazar, Camilo, Mallet, James. (2002): "Hybrid Sterility, Haldane's Rule and Speciation in Heliconius cydno and H. melpomene"; Genetics vol.161 pàg.1517-1526.

## Referències

* ↑ Turelli, M; Orr, H A «The dominance theory of Haldane's rule.». Genetics, 140, 1, 01-05-1995, pàg. 389–402. DOI: 10.1093/genetics/140.1.389. ISSN: 1943-2631.
* ↑ Haldane, J. B. S. «Sex ratio and unisexual sterility in hybrid animals» (en anglès). Journal of Genetics, 12, 2, 10-1922, pàg. 101–109. DOI: 10.1007/BF02983075. ISSN: 0022-1333.
# Sivapithecus indicus

Sivapithecus indicus és un primat extint i possible antecessor als orangutans moderns.
S'ha trobat espècimens de Sivapithecus indicus, de fa uns 12,5 a 10,5 milions d'anys (Miocè), a Petwar plateau, al Pakistan, així com en algunes parts de l'Índia.
L'animal tenia una mida semblant a la d'un ximpanzé, però tenia la morfologia facial d'un orangutan; menjava fruita (detectat per la dentadura) i era probablement, en gram mesura, arborícola.

## Referències

* Szalay, F. S. i Delson, E. (1979) Evolutionary History of the Primates. Nova York: Academic Press.

## Enllaços externs

* http://www.modernhumanorigins.com/sivapithecus.html
# Dumitru Volvoreanu

Dumitru Volvoreanu (1898) va ser un jugador de rugbi a 15 romanès que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1924 va ser seleccionat per jugar amb la selecció de Romania de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze. Jugà un sol partit amb la selecció nacional.

## Referències

* ↑ «Dumitru Volvoreanu Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 13 desembre 2017].
* ↑ Dumitru Volvoreanu a espn
# Cantius frugivorus

Cantius frugivorus és una espècie extinta de primat de la família dels notàrctids que visqué a Nord-amèrica durant l'Eocè, fa entre 50,3 i 55,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Colorado, Dakota del Nord, Nou Mèxic i Wyoming (Estats Units). Era més petit que els seus avantpassats. Tenia una fórmula dental de ${\tfrac {2.1.4.3}{2.1.4.3}}$, amb les dents incisives petites i verticals i les dents canines prominents. La símfisi mandibular no estava fusionada. Probablement era un animal diürn. Pesava una mitjana de 2,8 kg. El seu nom específic, frugivorus, significa 'frugívor' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Cantius frugivorus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ Hartwig, 2002, «Adapiformes: Phylogeny and adaptation» (D. L. Gebo).

## Bibliografia

* Hartwig, W. C. The Primate Fossil Record (en anglès). Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-66315-6.
# Castell de Cantepau (Albi)

El château de Cantepau és un château situat a Albi, França.

## Localització

El château està situat al departament francès del Tarn, a la localitat d'Albi, al districte del mateix nom, a la riba del riu Tarn.

## Història

L'edifici, sens dubte, va ser construït per la família Delecouls, una família d'Albi que durant els segles segle xvii i segle xviii van ser un grans terratinents de la zona. Se sap que en 1746, Jean-Pierre Delecouls va fer construir una capella en una de les torres, i va portar un capellà. Poc després, la família va adquirir els terrenys del seu veí Lévizac. El castell va romandre en la descendència de la famíla Delecouls fins al 1878, quan va ser venuda a una família d'Albi.
Una companyia d'habitatge públic el va comprar el 1969. Les terres agrícoles es van parcel·lar i es va construir l'actual barri de Cantepau. El castell es va tancar i posteriorment va ser saquejat.
En 1984, va ser reassignat a la ciutat d'Albi, en el context de la creació de la zona comercial Cantepau. Durant aquell temps va desaparèixer els estucs del gran saló que representaven instruments musicals, les portes esculpides, els panells i les xemeneies de marbre. Es va vendre a un particular el 2006 i està previst la seva rehabilitació.
El château està parcialment registrat com a monument històric des del 17 de juliol de 1978.

## Arquitectura

L'actual edifici va ser remodelat diverses vegades. Les façanes són de maó, amb finestres modernes (XVIII) que reemplacen les velles finestres geminades, encara visibles en el «calabós» i en les façanes posteriors. Dues torres limiten la façana principal. El sostre està adornat amb una bella cornisa.
A l'interior, diverses habitacions tenen xemeneies monumentals de maó, amb un o dos escuts d'armes antigament pintats. Una altra gran sala, amb el seu sostre de l'estil francès, tenia bells estucs de l'època de Lluis XVI sobre les portes, actualment desapareguts. L'escala està construïda sobre una planta rectangular, i les seves entrades estan marcades amb arcs de mig punt.

## Referències

* ↑ La família Delecouls de Cantepau (francès)
* ↑ Château de Cantepau, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.

## Bibliografia

* M.G.-B., Le château de Cantepau, en Le Tarn Libre, 19 de maig de 1969
* Cantepau, en Chateaux, Manoirs et Logis du Tarn, Chauray: Ed. patrimoines et médias, 1999

## Vegeu també

* Llista de monuments del districte d'Albi
# Richard Degener

Richard Degener (Detroit, 14 de març de 1912 - Grand Rapids, 24 d'agost de 1995) fou un saltador estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en al competició de trampolí de 3 metres del programa de salts. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, va guanyar la medalla d'or en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen 12 campionats de trampolí de l'AAU.

## Referències

* 1 2 3 «Richard Degener Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 4 desembre 2018].
# Ras al-Khaimah (ciutat)

Ras al-Khaymah (àrab: رأس الخيمة, Raʾs al-Ḫayma) és una ciutat dels Emirats Àrabs Units, capital de l'emirat del mateix. Té aproximadament uns 191.753 habitants. Tot i que ja existia al segle xv, aleshores era un llogaret que no va créixer mínimament fins al segle xvii i cal esperar al segle xviii perquè esdevingués més gran que Djulfar, una ciutat uns quants km més al nord, on el port, fins llavors el millor de la zona, havia quedat cegat.
La moderna ciutat està dividida en dues parts per un entrant d'aigua nomenat Khor Ras al-Khaimah. La part occidental és la vella ciutat i és la part on hi ha el museu i els departaments del govern; a la part oriental hi ha el palau de l'emir, els ministeris i les companyies comercials i té el nom d'Al-Nakheel. Un pont uneix les dues parts. A la zona d'expansió de la ciutat cap a l'est hi ha els barris de Qusidat, Al-Juwais, Al-Araibi i Al-Hudeeba, i al nord Mamoora, Bakaa, Al-Ghoob i Shameel.
Al nord, a Khor Khuair (uns 25 km) hi ha la zona industrial, amb les indústries de ciment, marbre i pedra.
El port de Saqr és a la rodalia i actualment és el principal port exportador dels emirats; també a la vora de la ciutat hi ha el petit poble pesquer de Remis i la vila de Digdaga amb uns projectes agrícoles específics i les factories industrials farmacèutiques de Djulfar. L'àrea agrícola d'Al-Hamraniah al sud-est és on hi ha l'Aeroport internacional de Ras al-Khaimah; a Khaat hi ha un complex turístic amb unes fonts termals; i unes altres són a Masafi.
La bandera de la ciutat és blanca i té l'emblema local, una torre característica, que està flanquejada per dos branques de llorer, una a cada costat; una cinta amb els colors de la bandera està a la base de la torre, i porta la inscripció «Municipalitat de Ras al-Khaimah» en caràcters aràbics. També el port i la zona franca tenen banderes corporatives blanques amb els logotips.

## Referències

* ↑ «Population of RAS al-Khaimah in 2024». all-populations.com. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ Hawker, Ronald W. «Tribe, house style, and the town layout of Jazirat al-Hamra, Ras al-Khaimah, UAE». Proceedings of the Seminar for Arabian Studies, 36, 2006, pàg. 189–198. ISSN: 0308-8421.
* ↑ Reiff, George; D. Litt. «The Economic History and Future of Dubai within the UAE». Ecole Superieure Universitaire-Cotonou Benin Republic. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ Agrawal, Sandeep K.; Pallathucheril, Varkki; Sangapala, Pradeep «Affordable Housing for Emiratis in the United Arab Emirates: The Case Study of Ras Al Khaimah» (en anglès). Housing Policy Debate, 30, 6, 01-11-2020, pàg. 900–925. DOI: 10.1080/10511482.2020.1772336. ISSN: 1051-1482.
* ↑ Saunders, Amy «The growing cement industry of the UAE». Global Cement Magazine, 2015, pàg. 54-60..
* ↑ Weber, Alan. «Folk Medicine in the Arabian Gulf». Aspetar Sports Medicine Journal, 11-10-2017. [Consulta: 27 octubre 2024].
# Duncan Gregg

Duncan Gregg (Lamar, 28 de febrer de 1910 - Berkeley, 14 de febrer de 1989) va ser un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Duncan Gregg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 27 d’octubre 2017. [Consulta: 20 gener 2019].
# Jacoba van Heemskerck

Jacoba Berendina van Heemskerck van Beest (La Haia, 1876 - Domburg, 1923) fou una pintora, artista de vitralls i dissenyadora gràfica neerlandesa, especialitzada en pintures de paisatge i bodegons.

## Biografia

El seu pare, Jacob Eduard van Heemskerck van Beest, era un oficial de la Armada Real dels Països Baixos qui també pintava marines i paisatges. Les seves primeres lliçons d'art las va rebre d'ell. Més tard va prendre classes particulars de dos artistes locals abans d'assistir a les aules de la Reial Acadèmia d'Art de la Haia de 1897 a 1901, on va estudiar amb Ferdinand Hart Nibbrig.
El seu primer contacte amb l'art modern es va produir a París, on va tenir com a mestre a Eugène Carrière. Va romandre a França fins a 1904, i després es va anar a viure amb la seva germana Lucie, on va conèixer a la col·leccionista d'art, Marie Tak van Poortvliet, que es va convertir en la seva amiga de tota la vida i més tard va construir un estudi per a ella en el jardí de casa seva. Després de 1906, va passar els seus estius en Domburg, on va entrar en contacte amb pintors de l'avantguarda com Jan Toorop i Piet Mondrian. Al voltant de 1911, va estar breument interessada pel cubisme. Poc després, va estar implicada en l'antroposofia, possiblement a través de la influència del seu professor anterior, Nibbrig, qui era un teósof. Més tard es va convertir en una àvida seguidora de Der Sturm, una revista d'art d'avantguarda fundada per Herwarth Walden, i la seva obra va girar cada vegada més cap a l'abstracció.
El 1913, va conèixer a Walden a Berlín, i va començar el que seria una correspondència per a tota la vida amb ell. Gràcies als seus esforços, el seu treball va ser molt popular a Alemanya, mentre va quedar una mica ignorat al seu propi país. Després que durant el 1916, va desenvolupar el seu interès pels vitralls, dissenyant-les per a la caserna naval i l'edifici del Departament de Salut Municipal de Amsterdam, així com per a residències privades.

## Galeria

* Composite Opus 1
* Velers
* Paisatgee Imatge I
* Paisatge

## Referències

* 1 2 3 4 «Brief biography». Huygens/Resources. [Consulta: 15 abril 2016].
* 1 2 «Brief biography». Kubisme. [Consulta: 15 abril 2016.].

## Enllaços externs

* ArtNet: More works by Van Heemskerck.
* Gemeentemusuem Arxivat 2016-04-20 a Wayback Machine., 2005 Exhibició.
# Krebsoteri

El krebsoteri (Krebsotherium lusitanicum) és una espècie extinta de mamífer driolèstide de la família dels driolèstids que visqueren a Europa durant el Juràssic superior, fa entre 152,1 i 157,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la mina de Guimarota (Portugal). Es tracta de l'única espècie del gènere Krebsotherium. Era més petit que Dryolestes i un xic més gros que l'ambloteri. Tenia una fórmula dental de ${\tfrac {5.1.4.8/9}{4.1.4.8/9}}$. El nom genèric Krebsotherium significa 'bèstia de Krebs' i fou triat en honor del paleontòleg suís Bernard Krebs, mentre que el nom específic lusitanicum significa 'lusità' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Krebsotherium lusitanicum» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ Martin, 2018, p. 256.
* ↑ «Genus: Krebsotherium MARTIN, 1999» (en anglès). [Consulta: 6 octubre 2023].

## Bibliografia

* Martin, T. «Mesozoic mammals — early mammalian diversity and ecomorphological adaptations». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 199-299. ISBN 978-3-11-027590-2.
# Bhabar

Bhabar (o Bhabhar) fou un estats tributari protegit de l'Índia, que formava part dels estats de l'agència de Palanpur, a la presidència de Bombai. La capital era la vila que portava el mateix de Bhabar o Bhabhar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Richard Norris (jugador d'hoquei sobre herba)

Richard Norris (Bombai, 10 de desembre de 1931 - Pretòria, 25 d'agost de 2012) va ser un jugador d'hoquei sobre herba britànic que va competir durant la dècada de 1950. Era el fill de Rex Norris, medallista als Jocs de 1928.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* 1 2 «Richard Norris Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 29 maig 2019].
# La Borda

La Borda és un edifici d'habitatges cooperatius en cessió d'ús al carrer de Parcerisa, 7 al barri de La Bordeta, proper al recinte de Can Batlló.
Construït amb estructura de fusta, és el més alt de l'estat espanyol, i fou projectat per la cooperativa d'arquitectes Lacol, que va rebre el Premi Ciutat de Barcelona de 2018 en la categoria d'arquitectura i urbanisme.

## Referències

* ↑ Gutiérrez, Sílvia «Barcelona impulsa el cohabitatge com alternativa al lloguer i la compra de pisos». betevé, 05-11-2016.
* ↑ Benavides, Luis. «La construcció de l'edifici de fusta més alt d'Espanya avança a bon ritme a BCN», 06-07-2017.
* ↑ «Premis Ciutat de Barcelona: Tots els guardonats (2019)», 31-01-2019.

## Enllaços externs

* La Borda - Lloc web oficial
* «Guia temàtica Biblioteca ETSAB: La Borda: habitatge col·laboratiu». UPCommons.
# Chang Hye-jin

Jang Hye-jin (장혜진; Daegu, 13 de maig de 1987) és una arquera coreana. En els Jocs Olímpics de 2016 va guanyar la medalla d'or tant en la categoria individual com en la d'equips.

## Biografia

En els Jocs Asiàtics de 2014 va aconseguir la medalla d'or en tir amb arc per equips, juntament amb Jung Dasomi i Lee Tuk-young. En aquella edició també va quedar en segona posició a la categoria individual. En els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro (2016), Chang va guanyar la seva primera medalla d'or com a membre de l'equip de tir de Corea del Sud, derrotant a Rússia en la final. L'equip coreà, format per Chang, Choi Mi-sun i Ki Bo-bae, era el vuitè equip de Corea del Sud consecutiu que guanyava la medalla d'or en aquesta categoria als Jocs. En la categoria individual, Chang va disputar la semifinal contra la seva companya d'equip i vigent campiona olímpica, Ki Bo-bae, a qui va derrotar per 7-3. En la final es va enfrontar amb Lisa Unruh, d'Alemanya, a qui va derrotar per aconseguir la seva segona medalla d'or als Jocs de Rio.

## Referències

* ↑ «Chang Hye-jin». www.worldarchery.org. [Consulta: 11 agost 2016].
* ↑ «S. Korea wins gold in women's team recurve archery». english.yonhapnews.co.kr. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «Archery: Unflappable South Koreans protect proud legacy». Reuters, 07-08-2016. [Consulta: 11 agost 2016].
* ↑ Zorowitz, Jane. «Women's individual archery: South Korea dominates again, coming away with two medals», 11-08-2016. Arxivat de l'original el 14 d’agost 2016. [Consulta: 15 agost 2016].
# Olga Gavrilova

Olga Nikolaevna Gavrilova (en rus: Ольга Николаевна Гаврилова) (Unió Soviètica, 8 de febrer de 1957 - Svobodni, óblast de l'Amur, 3 de gener de 2022) fou una atleta soviètica que competia en llançament de javelina. Posteriorment fou entrenadora d'atletisme a Svobodni.
Es va classificar entre les vint-i-cinc millors del món de la disciplina de javelina el 1984 amb una marca personal de 63,52 m. Va donar la sorpresa a la Copa del Món d'Atletisme de 1985 amb un llançament de 66,80 m. va guanyar a la llavors campiona de l'Alemanya Oriental (i futura campiona olímpica) Petra Felke i a la medallista internacional britànica Fatima Whitbread. Juntament amb la medalla d'or aconseguida per Natalya Lisovskaya a la prova de llançament de pes van propulsar l'equip soviètic fins a la segona posició a la classificació per equips nacionals. Aquell mateix any, al Campionat Soviètic d'Aletisme, només havia aconseguit la novena plaça.
Va rebre una de les altes distincions de l'esport soviètic, "Mestre de l'Esport de la URSS, Classe internacional", en rus: мастер спорта СССР международного класса.
Gavrilova va morir a Svobodni el 3 de gener de 2022, a l'edat de 64 anys.

## Referències

* ↑ «Profile of Olga GAVRILOVA» (en anglès). All-Athletics.com. Hongria: ELITE Ltd, 2009. Arxivat de l'original el 12 setembre 2017. [Consulta: 6 gener 2023].
* 1 2 3 «Ушла из жизни мастер спорта СССР, амурский тренер Ольга Дрейко» (en rus). teleport2001.rf, 04-01-2022 [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ «Track and Field Statistics» (en anglès). trackfield.brinkster.net. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ «IAAF World Cup in Athletics» (en anglès). gbrathletics.com. Athletics Weekly, 2007. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ Mark Butler «PAST RESULTS/WORLD CUP WOMEN ʼ S JT - Canberra 1985» (en anglès). IAAF STATISTICS HANDBOOK SPLIT 2010. Associació Internacional de Federacions d'Atletisme [Mònaco], 2010, pàg. 82 [Consulta: 6 gener 2023].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Olga Gavrilova
# Protoadapis

Protoadapis és un gènere extint de primats de la família dels adàpids que visqueren a Europa de l'Oest durant l'Eocè, fa entre 41,3 i 47,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya i França. Les espècies d'aquest grup atenyien un pes d'entre 1 i 3 kg. En comparació amb altres adàpids primitius, havien perdut la primera dent premolar. Es nodrien de fruita. L'anatomia dels húmers fa pensar que tenien un mode de locomoció semblant al dels lèmurs d'avui en dia.

## Referències

* 1 2 Entrada «Protoadapis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 8 octubre 2023].
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 35.
* ↑ Rose, 2006, p. 180.
* ↑ Hartwig, 2002, «Adapiformes: Phylogeny and adaptation» (D. L. Gebo).

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
* Hartwig, W. C. The Primate Fossil Record (en anglès). Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-66315-6.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Güell (riu)

El Güell és un riu del Gironès, afluent del Ter pel marge dret. Neix en el municipi d'Aiguaviva amb la confluència del Torrent de Can Garrofa i del Rec de Can Gibert. Passa pel municipi de Vilablareix, prop del nucli del Perelló, pel barri de Sant Narcís de Girona per després endinsar-se dins el poble de Santa Eugènia de Ter per la seva part oriental on rep la riera Masrocs ,abans de ser desviada també hi desembocava la riera de la Massana. Antigament desembocava a l'Onyar, al nord-est del Parc de la Devesa però actualment desguassa les seves aigües directament al riu Ter, al sud-oest del mateix parc.

## Vegeu també

* Pont del Dimoni, que creuava el riu fins al seu enderroc el 1968, i que va ser reconstruït el 2019.
Viccionari
# Richmond Landon

Richmond Wilcox "Dick" Landon (Salisbury, Connecticut, 20 de novembre de 1898 - Lynbrook, Nova York, 13 de juny de 1971) va ser un saltador d'alçada estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or en la prova del salt d'alçada amb un salt a 1,936 m, que suposava un nou rècord olímpic. En el viatge fins a Anvers va conèixer la que seria la seva futura esposa el 1922, la saltadora Alice Lord.

## Millors marques

* salt d'alçada. 1,962m (1923)

## Referències

* 1 2 3 «Dick Landon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 5 novembre 2017].
* ↑ Richmond Landon a trackfield.brinkster.net