OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rei-Gran Duc

La designació de Rei-Gran Duc va ser el títol que van tenir els tres monarques de la Casa d'Orange-Nassau, que van governar Luxemburg i els Països Baixos en unió personal, entre 1815 i 1890. Per tant, aquests monarques van mantenir els títols de Rei dels Països Baixos i Gran Duc de Luxemburg simultàniament, i, encara que no és estrictament un títol per dret propi, el de «Rei-Gran Duc» es va utilitzar a la legislació i documents oficials de Luxemburg durant tot el període.
Els tres Rei-Gran Duc van ser:
* Guillem I (15 de març de 1815 fins a 7 d'octubre de 1840)
* Guillem II (7 d'octubre de 1840 fins a 17 de març de 1849)
* Guillem III (17 de març de 1849 fins a 23 de novembre de 1890)

## Separació dels títols

Els títols van ser separats el 1890. En el marc del Pacte de família de Nassau de 1783, totes les terres alemanyes, entre elles el Gran Ducat de Luxemburg, serien heretades per la llei sàlica, mentre que les terres no alemanyes no es van veure afectades. Així, quan Guillemina va heretar la corona dels Països Baixos després de la mort del seu pare, Guillem III, i no va poder heretar la corona de Luxemburg. Per tant, la va obtenir Adolf, ex duc de Nassau, separant els títols i donant fi al període del Rei-Gran Duc.
# Reversis

Reversis és el nom d'un joc de cartes inventat al segle xvii que es considera l'avantpassat d'altres jocs populars com la Dame de Piques o el joc dels cors. Es tracta d'anar jugant mans intentant no fer els punts negatius i jugant amb les figures, especialment els asos, que acumulen mans dels propers torns. Una alternativa per guanyar, en comptes de fer les menys mans possibles, és fer-ne onze i revertir la situació, guanyant per molts més punts, d'aquí el nom de "Reversis" del joc.
El joc es va fer popular a França i Itàlia entre els cercles aristocràtics i des d'allà es va expandir a diverses corts europees amb variants locals. La complicació del sistema de puntuacions a mesura que el joc evolucionava va fer perdre adeptes i va estar a l'origen dels jocs actuals, simplificacions de les regles de Reversis.

## Referències

* ↑ Oxford David Parlett, Dictionary of Card Games, p. 237, ISBN 0-19-869173-4
# Riu Zanskar

El riu Zanskar és el primer gran afluent que rep l'Indus, igual o major en volum que el riu principal, que flueix completament pel Ladakh, Índia. S'origina al nord-est de l'Himàlaia i drena tant l'Himàlaia com la serralada de Zanskar, a la regió de Zanskar. Flueix cap al nord-est per unir-se al l'Indus prop de Nimo.

## Etimologia

Zanskar (Zangs-kar) significa "coure blanc" o llautó.

## Curs

En els seu tram superior el Zanskar té dues branques principals. El primer d’ells, el Doda, neix a prop del coll de Pensi La, a 4.400 msnm i flueix cap al sud-est per la vall principal de Zanskar, que condueix a Padum, la capital de Zanskar. La segona branca està formada per dos afluents principals coneguts com a riu Kargyag, amb la seva font a prop del Shingo La, a 5.091 msnm; i el riu Tsarap, que neix prop del Baralacha-La. Aquests dos rius s'uneixen per sota del poble de Purne per formar el riu Lungnak (també conegut com a Lingti o Tsarap). El riu Lungnak flueix cap al nord-oest al llarg d'una estreta gorja cap a la vall central de Zanskar, on s'uneix al riu Doda per formar el riu Zanskar. Després, aquest riu pren un curs nord-oriental a través de la gorja de Zanskar fins a unir-se a l'Indus prop de Nimmu.

## Turisme

Els trams inferiors del congost són populars entre els turistes que realitzen viatges en ràfting durant l'estiu. A l'hivern, quan la carretera de Zanskar està tancada per la neu, l'única ruta terrestre cap a Padum és caminant pel riu gelat, una excursió de diversos dies que es ven com una activitat d'aventura anomenada Chadar Trek. Aquesta travessa quedarà obsoleta un cop finalitzi la carretera de Chiling a Padum.

## Referències

* ↑ Cunningham, Ladak, 1854, p. 88.
* ↑ Cunningham, Ladak, 1854, p. 22.
* ↑ Phartiyal, Binita; Singh, Randheer; Nag, Debarati. «Trans- and Tethyan Himalayan Rivers: In Reference to Ladakh and Lahaul-Spiti, NW Himalaya». A: Dhruv Sen Singh. The Indian Rivers: Scientific and Socio-economic Aspects. Springer, 2017, p. 375. ISBN 978-981-10-2984-4.
* ↑ Sumitran, Neha. «On the Mighty Chadar, Everything Freezes but Tears». National Geographic Traveller India, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 20 de desembre 2016.
* ↑ Lonely Planet guide, Trekking in the Indian Himalaya by Garry Weare, page 71

## Bibliografia

* Cunningham, Alexander. Ladak: Physical, Statistical, Historical. Londres: Wm. H. Allen and Co, 1854.
* Drew, Frederic. The Jummoo and Kashmir Territories: A Geographical Account. E. Stanford, 1875.
* Strachey, Henry. Physical Geography of Western Tibet. Londres: William Clows and Sons, 1854.
# Riera de Santa Maria (Segarra)

* Aquest article tracta sobre el curs fluvial del municipi de Torà. Vegeu-ne altres significats a «Riera de Santa Maria (desambiguació)».
La Riera de Santa Maria és un torrent afluent per l'esquerra del Barranc dels Quadros.

## Termes municipals que travessa

La Riera de Santa Maria transcorre íntegrament pel terme municipal de Torà (Segarra)

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Riera de Santa Maria està constituïda per 3 cursos fluvials la longitud total dels quals suma 3.169 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica transcorre íntegrament pel terme municipal de Torà.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Llanera full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Reitbrook

Reitbrook és un barri al districte de Bergedorf a l'estat d'Hamburg a Alemanya. A la fi de 2009 tenia 436 habitants a una superfície de 6,9 km².
És una antiga illa fluvial, formada pel Dove Elbe i el Gose Elbe El primer esment escrit data del 1162. La construcció de dics i l'assecament dels pòlders va començar al segle xiii. És un dels Marschlande, més sovint anomenats juntament amb els Vierlande veïns. De 1202 a 1227 pertanyia a Dinamarca i després passà a Holstein. Parts del poble van passar a l'abadia de Reinbek al segle xiv. El 1724 el duc Carl Frederic de Holstein va empenyorar-lo per 20 anys a Hamburg. El seu fill Carl-Pere va aixecar la penyora. Contràriament als altres Marschlande que van esdevenir hamburgueses el 1395, Reitbrook només passà a Hamburg al marc del Tractat de Gottorp (1768).
L'activitat econòmica principal és la cultura de vaques per al llet i blat. El terra, més sorrós que als Vierlande, és ménys apte per la cultura de llegums. Sota el poble es troba un camp de petroli, el més llarg conegut d'Alemanya, descobert l'any 1910. Produeix cada any uns 20.000 tones d'oli. A l'apogeu durant la guerra el 1940 eren 360 tones.
* El molí de Reitbrook
* Monument a les víctimes de la Guerra francoprussiana (1870-71)
* El wetering col·lector Reitbrooker Sammelgraben
* Un pòlder i el Dove Elbe al segon pla
* La resclosa al Gose Elbe

## Locs d'interès

* Molí de Reitbrook
* Parc natural De Reit
* La resclosa Reitschleuse al Gose Elbe
* Odemannsche Fährhaus (segle XVII) i el seu parc d'escultures a cel obert

## Nascut a Reitbrook

* Alfred Lichtwark (1852-1914) Conservador del museu Hamburger Kunsthalle

## Enllaços i referències

* ↑ Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein
* ↑ Reitbrook – Vielfältige Freizeitmöglichkeiten am Ufer der Dove-Elbe Reitbrook al web de l'ajuntament d'Hamburg
* ↑ Ölquelle Hamburgs, Hamburger Abendblatt, 24 de juny de 2004, (traducció: Font de petroli d'Hamburg)
* ↑ Kerstin Hense, Reitbrook - unendliche Wiesen, Hamburger Abendblatt, 14 d'abril de 2007, (traducció: Reitbrook: prats sense fi)
# Antal Bolvári

Antal Bolvári (Kaposvár, 6 de maig de 1932 - Budapest, 8 de gener de 2019) va ser un waterpolista hongarès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on va guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, va tornar a guanyar la medalla d'or en la mateixa competició. Va jugar quatre partits i marcà dos gols, un dels quals en l'anomenat partit del bany de sang de Melbourne, que va enfrontar Hongria amb la Unió Soviètica pocs dies després de l'aixafament de la Revolució hongaresa de 1956. Com molts altres esportistes hongaresos va desertar a la fi d'aquests Jocs, tot i que posteriorment va tornar al seu país, on morí el gener de 2019.

## Referències

* ↑ «Antal Bolvári Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 3 juliol 2019].
* ↑ «Olympic water polo champion Antal Bolvari dies at 86». ESPN, 08-01-2019 [Consulta: 8 gener 2019].
# Suite bufa

La Suite bufa (1966) és una composició artística insòlita i considerada transgressora, a mig camí entre l'obra teatral i el concert musical que fou presentada per primera vegada el novembre de 1966, al Festival Sigma de Bordeus. Es tracta d'una obra concebuda pel compositor Josep Maria Mestres Quadreny i el poeta Joan Brossa per ser interpretada per Carles Santos al piano, la cantant i actriu Anna Ricci i la ballarina Terri Mestres. Als autors els agradava definir-la com una «acció musical» en la qual es combinava òpera, mim, ballet i comèdia.
D'aleshores ençà la Suite bufa s'ha representat en diverses ocasions; algunes de les més destacades són la que va tenir lloc a la Ricarda aquell mateix any, la versió de l'Agrupació Ensemble MW2 de Cracòvia el 1973, la de Mireia Chalamanch i Albert Mestres (Sata-Suite-Bufa-Na) el 2002, o la més recent de Víctor Álvaro el 2005. El 8 de març de 2014 es presentà al MACBA una versió dirigida per Albert Mestres amb Salvador Monzó al piano, Ingrid Ustrell com a Cantactriu, Eulàlia Bergadà Serra de Ballarina, i Lipi Hernández com a Coreògrafa, amb una escenografia de José Menchero i vestuari de Raquel Bonillo. Els tramoiestes van ser Jordi Pota, Jordi Font i Ferran Echegaray.

## Referències

* 1 2 MACBA, macba es viu – 8 de març: Suite Bufa, Febrer de 2014

## Enllaços externs

* Vídeo de la Suite bufa al canal del MACBA
# Andreas Zingerle

Andreas Zingerle (Rasen-Antholz, 25 de novembre de 1961) és un biatleta italià, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Hivern, el 1984, 1988, 1992 i 1994, sempre disputant proves del programa de biatló. El 1988, a Calgary, guanyà la medalla de bronze en la prova del relleu 4x7,5 quilòmetres, formant equip amb Werner Kiem, Gottlieb Taschler i Johann Passler.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles d'or i una de bronze en els dotze Campionats del món de biatló que disputà. També guanyà nou campionats nacionals, quatre curses individuals i sis per relleus de la Copa del món de biatló, competició que el 1991 finalitzà en tercera posició.
Un cop retirat passà a exercir tasques d'entrenador de la selecció italiana de biatló.

## Referències

* 1 2 3 «Andreas Zingerle Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2010-01-28. [Consulta: 9 març 2020].
* ↑ Fitxa a Unió internacional de biatló
# Nelli Alexanian

Nelli Alexanian o Nelli Aleksanyan Çadır (3 d'octubre de 1974) és una jugadora d'escacs turca nascuda a, i originaria de, Geòrgia. Alexanian és Mestre Internacional Femení des del 2005. També va representar Rússia en la seva carrera esportiva. Va participar al Campionat d'Europa d'escacs individual 2019 en representació de Turquia.

## Referències

* ↑ https://www.aa.com.tr/tr/spor/kadin-satranccilar-antalyada-hamle-yapacak/1445119
* ↑ http://www.butundunya.com/pdfs/2018/04/156-157.pdf Arxivat 2019-07-05 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.haberler.com/adana-2-uluslararasi-ataturk-satranc-festivali-3-haberi/
* ↑ http://www.ayyildizgazetesi.com/haber-36642-1-Uluslararasi-Satranc-Turnuvasi-Sona-Erdi.html
* ↑ http://es.chessbase.com/post/campeonato-de-europa-femenino-sorpresas-al-inicio
* ↑ https://www.les-sports.info/echecs-championnat-d-europe-femmes-2019-epr93802.html

## Enllaços externs

* Alexanian a Chessbomb.com
* Alexanian a Chessplayer.com
# La Palanca (Cercs)

La Palanca és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una edificació de planta rectangular allargada, format per planta baixa, un pis i golfes. Obertures distribuïdes amb homogeneïtat a la part de llevant. Aparell de pedra petita i maçoneria arrebossada a la part de llevant amb material tradicional i a la part nord (on hi ha la porta d'accés) amb material modern de cromatisme correcte amb l'entorn. Porta d'accés emmarcada amb carreus ben escairats i treballats i llinda superior. Obertura de finestra que conserva una reixa simple de ferro forjat tradicional. La teulada és a dues vessants amb carener paral·lel al pla de façana horitzontal de la casa. Presenta una ampliació posterior lateral per la banda nord. El cos central més antic conserva marcs i llindes en pedra treballada en alguna obertura de finestra posterior, a més a més de balcons exteriors amb reixa forjada.

## Història

Per tradició popular, construïda a finals del segle xviii, ha mantingut fins a l'actualitat la seva activitat original agrícola, amb manteniment de l'habitatge regular.

## Referències

* 1 2 «La Palanca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# La Palanca

* Per a altres significats, vegeu «Palanca (desambiguació)».
La Palanca és una publicació d'Artesa de Segre i comarca que es publica, des del desembre del 1981, amb periodicitat mensual. Amb una tirada de 850 exemplars mensuals, es dedica a cobrir tota mena d'informació de la comarca, des d'esdeveniments populars fins a articles d'opinió, tot relacionat amb la zona.
La Palanca és membre de l'Associació Catalana de Premsa Comarcal, l'ACPC. i és també una de les publicacions municipals, locals i comarcals reconegudes oficialment per la Diputació de Lleida.
L'equip de La Palanca està format per una trentena de persones de diversos municipis noguerencs, comptant coordinadors i col·laboradors habituals. És una publicació oberta a l'admissió d'articles sempre que siguin amb un contingut relacionat amb la revista, qualsevol tema que tingui a veure amb els municipis d'Alòs de Balaguer, Artesa de Segre, Cubells, Foradada i Vilanova de Meià. És una de les tasques realitzades per l'Associació Cultural La Palanca, inscrita com a tal a la Generalitat de Catalunya des de l'any 1991.
La revista disposa d'un espai de treball, dins l'edifici de la biblioteca Joan Maluquer i Viladot, reformada i inaugurada pel conseller Ferran Mascarell, a l'abril del 2013.

## Premis

Ha estat guardonada tres vegades pels seus articles:
* Premi Tasis-Torrent al millor reportatge publicat a la Premsa Comarcal Catalana 1997.
* Premi al Foment de la Cultura Noguerenc de l'any 1998.
* Premi Pica d'Estats al millor reportatge local de promoció turística 2004.

## Referències

* ↑ «La Palanca d’Artesa de Segre celebra 40 anys». Noguera TV, 22-03-2022. [Consulta: 20 juliol 2022].
* 1 2 Pàgina web de La Palanca a l'ACPC Arxivat 2013-11-04 a Wayback Machine.
* ↑ Arxivat 2013-11-04 a Wayback Machine. Guia de la comunicació de Lleida 2013.
* ↑ Fitxa de l'entitat a la web de la Generalitat de Catalunya Arxivat 2013-11-04 a Wayback Machine.
* ↑ «Inauguració de la nova seu de la biblioteca Joan Maluquer i Viladot.». Arxivat de l'original el 2013-11-03. [Consulta: 2 novembre 2013].
* ↑ «Oriol Alamany, "Lleida TV" i la revista "La palanca" triomfadors dels premis "Pica d'Estats"». CCMA. [Consulta: 17 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina web de La Palanca
* Lloc web de la Biblioteca Joan Maluquer i Viladot d'Artesa de Segre.
* La Palanca a l'ACPC Arxivat 2013-11-04 a Wayback Machine.
* La Palanca com a associació cultural inscrita a l'Ajuntament d'Artesa de Segre Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Lads' Army

Lads' Army fou un programa televisiu de telerealitat iniciat el 2002. El programa girava al voltant del servei militar amb ànims d'incentivar la participació en l'exèrcit britànic. Va tindre una rebuda favorable per part del públic.

## Referències

* ↑ García Sotelo, Gilda M. Razones y sinrazones sobre las niñas soldados. 1e ed. Madrid: Sepha, 2006, p. 37. ISBN 84-934837-4-5.
# Lake Oswego

Lake Oswego és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2007 tenia 36.073 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Oswego tenia 35.278 habitants, 14.769 habitatges, i 9.658 famílies. La densitat de població era de 1.316 habitants per km².
Dels 14.769 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 31% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 71.597$ i la renda mediana per família de 94.587$. Els homes tenien una renda mediana de 66.380$ mentre que les dones 41.038$. La renda per capita de la població era de 42.166$. Aproximadament el 2,3% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Oswego». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Oswego». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lake Ozark

Lake Ozark és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.489 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Ozark tenia 1.489 habitants, 649 habitatges, i 427 famílies. La densitat de població era de 81,7 habitants per km².
Dels 649 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 30,5% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.386 $ i la renda mediana per família de 40.515 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.750 $ mentre que les dones 21.667 $. La renda per capita de la població era de 20.830 $. Entorn de l'11,3% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Ozark». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Ozark». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Largo al factotum

Largo al factotum 'deixeu pas al factòtum' és la cavatina de Fígaro, personatge de l'òpera de Gioachino Rossini El barber de Sevilla.
A causa de la constant presència de triplets en mètrica de 6/8 a un ritme presto, és considerada com una de les peces per a baríton més dificultoses. A aquesta dificultat cal afegir la de les lletres, amb presència de superlatius "-issimo", en italià, i a la natura embarbussant de les lletres (vegeu Bel canto).

## Llibret

Largo al factotum della città.
Presto a bottega che l'alba è già. Ah, che bel vivere, che bel piacere
per un barbiere di qualità!
Ah, bravo Figaro! Bravo, bravissimo!
Fortunatissimo per verità!
Pronto a far tutto,
la notte e il giorno sempre d'intorno in giro sta. Miglior cuccagna per un barbiere, vita più nobile, no, non si da. Rasori e pettini lancette e forbici, al mio comando
tutto qui sta.
V'è la risorsa,
poi, del mestiere colla donnetta... col cavaliere...
Tutti mi chiedono, tutti mi vogliono, donne, ragazzi, vecchi, fanciulle: Qua la parrucca... Presto la barba... Qua la sanguigna... Presto il biglietto...
Qua la parrucca, presto la barba,
Presto il biglietto, ehi!
Figaro! Figaro! Figaro!, ecc. Ahimè, che furia!
Ahimè, che folla! Uno alla volta, per carità!
Ehi, Figaro! Son qua. Figaro qua, Figaro là,
Figaro su, Figaro giù,
Pronto prontissimo son come il fulmine:
sono il factotum della città.
Ah, bravo Figaro! Bravo, bravissimo;
a te fortuna non mancherà.

## Miscel·lània

Largo al factotum és una composició que ha servit com a base a molts curtmetratges clàssics d'animació del segle d'or de l'animació americana. Així doncs, entre els personatges que han protagonitzat films on aquesta peça feia de fil conductor de l'argument trobem Woody Woodpecker (The Barber of Seville), Bugs Bunny (Rabbit of Seville) i Tom i Jerry (The Cat Above and the Mouse Below) a més de dos curts de directors ben importants com són Tex Avery (Magical Maestro) i Chuck Jones (One Froggy Evening). Altres personatges amb curts on apareix aquesta aria, si bé de manera tangencial a la trama són Bugs Bunny (Long-Haired Hare), Porky Pig i Daffy Duck (You Ought to Be in Pictures) o El gat Silvestre (Back Alley Oproar -si bé realment aquest curt és un remake del curt de 1941 protagonitzat per Porky Pig Notes to You).
Com a homenatge, Robin Williams interpreta aquesta peça a la pel·lícula Mrs. Doubtfire, amb imatges de dibuixos animats de fons, i Homer Simpson la interpretarà a l'episodi d'Els Simpson The Homer of Seville. Bob Esponja també la interpreta en un episodi.

## Enllaços externs

* Largo al factotum a YouTube
* Largo al factotum a YouTube
* Largo al factotum a YouTube
* The Aria database (anglès)