OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Steingrímur J. Sigfússon

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Steingrímur J. Sigfússon (nascut el 4 d'agost del 1955) és un polític islandès. Va néixer a Gunnarsstaðir, al nord d'Islàndia. Ha estat membre del parlament islandès (Alþingi) des del 1983 i va ser el president fundador del Moviment d'Esquerra-Verd (Vinstrihreyfingin - Grænt Framboð) des del 1999 fins al 2013. Va ser ministre d'agricultura i comunicacions del 1998 al 1991. Va esdevenir ministre de finances el 2009. El 2011 pren els afers de ministre de pesca i agricultura i ministre d'afers econòmics.
Steingrímur va donar suport a la fi de la presència militar dels EUA a Islàndia, i quan es va fer realitat, llavors es va oposar radicalment al desenvolupament d'una força militar al seu país. De fet, les forces armades islandeses són pràcticament inexistents. El novembre del 2006, va escriure el llibre All of Us – Icelandic Welfare Society at Crossroads sobre la seva ideologia política.
L'octubre de 2019, com a president del Parlament d'Islàndia, criticà la sentència de l'1-O davant l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa i alertà sobre l'empresonament dels líders independentistes catalans.

## Referències

* ↑ «Steingrímur J. Sigfússon» (en anglès). https://www.althingi.is.+[Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ «Steingrímur J. Sigfússon» (en anglès). https://www.norden.org.+[Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ «Steingrímur J. Sigfússon - Public Figure | Facebook» (en anglès). Facebook. [Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ GUENGL. «Outlook and Prospects for Iceland's Economy. Steingrímur J. Sigfússon» (en anglès). Youtube. [Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ «El president del parlament d'Islàndia critica la sentència de l'1-O davant el Consell d'Europa». NacióDigital, 23-10-2019. Arxivat de l'original el 2019-11-02. [Consulta: 2 novembre 2019].
# Steinhuder Meerbach

El Steinhuder Meerbach, també anomenat Bäke o Aue és un afluent del Weser a l'estat de Baixa Saxònia.
Neix al llac Steinhuder Meer i desemboca al Weser a Nienburg del Weser. Surt del llac a la riba nord-oest, travessa la reserva natural del Meerbruch vers el municipi de Rehburg. Fa la frontera entre Landesberger i Brokeloh i continua en direcció septentrional vers Nienburg del Weser on desemboca al Weser. Quasi a tot el seu curs ha sigut canalitzat. Abans de la canalització a Nienburg continuava el seu curs en direcció nord-est i desembocava a l'Àl·ler a Rethem. Aquest antic tram del Meerbach va prendre el nom de Schipsegraben. Segons la llegenda, el riu hauria nascut de les llàgrimes d'una donzella reial, l'amant de la qual sirenes haurien ofegat al llac de Steinhude.
De Rehburg cap a Nienburg s'hi pot navegar amb canoa.

## Afluents

* Finkalenheidegraben (Förbeeke)
* Kohlhofsgraben
* Bärenfallgraben
* Fulde
* Strangbach
** Schwarzer Bach
* El Meerbach a la reserva natural del Meerbruch
* El pont de la carretera K8 entre Landesbergen i Brokeloh
* L'Aue o Meerbach a Nienburg del Weser

## Referències

* 1 2 Ade. «Alles fliesst – auf dem Meerbach» (en alemany), 01-06-2011. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: de març 2015].
* ↑ «Naturvergnügen entlang der Nebenflüsse» (en alemany). Mittelweser Region, s.d. Arxivat de l'original el 2015-03-22. [Consulta: de març 2015].
# Sèston

El sèston, a la biologia marina o de l'aigua dolça, és el conjunt de partícules d'origen orgànic o inorgànic suspeses a l'aigua. El sèston és el menjar de molts animals flitradors com esponges, ostres, musclos o musclos d'aigua dolça. Es diferencia del nècton) es refereix a totes les partícules, de qualsevol naturalesa, minerals, mortes o vives.
El fons marí reflecteix en part la composició del sèston i la seva variació en l'espai i el temps, ja que consisteix en part de la «pluja» de trípton que cau des de la superfície fins al fons, i sovint reté els rastres fòssils de descomponedors o alimentadors per filtre que s'alimenten sèston i trípton.

## La composició del sèston

El sèston varia molt d'acord amb les regions oceàniques. És més abundant en termes de massa on l'aigua és rica, agitada o riu avall dels grans estuaris.
La violència dels corrents també contribueix a la disminució de la suspensió de les partícules. La densitat de sèston és per exemple, per aquest motiu, particularment important en l'estret de Calais en el moment de les marees altes i les tempestes.
El sèston està format per:
* el plàncton, que és la base de moltes xarxes alimentàries, que inclou el nanoplàncton (20 - 2 μm), picoplàncton (2 - 0,2 μm), femtoplàncton (< 0,2 µm) i virioplàncton (principalment virus marins recentment descoberts). Aquest plàncton és l'origen d'una biomassa considerable, però també d'una necromassa que constitueix una part important del sèston i de determinats sediments (el guix és la necromassa fòssil del plàncton marí).
* el trípton, que consisteix en excrements del plàncton i d'altres organismes.

## Embornal de carboni

La sedimentació de la necromassa planctònica és un dels embornals de carboni planetaris més importants, però també una de les maneres que va permetre la desintoxicació dels oceans primitius massa rics en certes sals, especialment de calci, per permetre una vida complexa en els models que nosaltres coneixem. Actualment el plàncton consumeix prop d'un terç del CO₂ antropogènic, igual que totes les plantes terrestres i plantes aquàtiques, i l'últim terç és el responsable de l'augment dels gasos amb efecte d'hivernacle a l'atmosfera.
Tanmateix, sota certes condicions (eutrofització, distrofització, anaerobiosi nocturna o permanent), el sèston pot ser responsable d'importants emissions de metà i / o CO₂, dos gasos amb efecte d'hivernacle. En les zones molt turbulentes (en rius, estuaris i els seus aiguabarreigs en particular) i zones marines mortes, augmenten aquestes emissions.
L'acidificació de l'oceà i l'escalfament global també podrien alterar significativament la composició, la distribució i el volum de sèston (sembla que ja es van registrar importants regressions de fitoplàncton, sobretot fa uns 55 milions d'anys, en un període caracteritzat per augment de l'augment de gasos amb efecte d'hivernacle (de causa desconeguda).

## Referències

* ↑ Michael Behrenfeld, université de l'Oregon, in le journal Nature du 7 décembre 2006
# Stalin i Voroixílov al Kremlin

Stalin i Voroixílov al Kremlin (en rus: И. В. Сталин и К. Е. Ворошилов в Кремле) és un quadre fet l'any 1938 pel pintor soviètic Aleksandr Gerasimov. Descriu els dirigents soviètics Ióssif Stalin i Kliment Voroixílov caminant pel Kremlin de Moscou. Des de 1941 s'exposa a la Galeria Tretiakov de Moscou.
Durant l'estalinisme les seves rèpliques foren molt esteses, ja que les institucions públiques en feren còpies. Jan Plamper, un professor alemany estudiós de la història russa, la considera com una mostra important de realisme socialista i culte a la personalitat en l'art.

## Referències

* ↑ Plamper, 2010, p. 158.
* ↑ Golomshtok, 1994, p. 207–208.
* ↑ Plamper, 2010, p. 159.

## Bibliografia

* Golomshtok, I. N.. Totalitarian Art (en anglès), 1994. ISBN 9780002721691.
* Plamper, Jan. The Stalin Cult: A Study in the Alchemy of Power (en anglès). Yale University Press, 2010. ISBN 9780300169522.
# Stalettì

Stalettì és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 2353 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 2.406 | 2.418 | 2.353 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# Stalderita

La stalderita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la routhierita. Rep el nom en honor de Hans-Anton Stalder (1925-2011), conservador del Museu d’Història Natural de Berna i professor de mineralogia a la Universitat de Berna (Suïssa).

## Característiques

La stalderita és un sulfur de fórmula química Tl(Cu,Ag)(Zn,Fe,Hg)₂(As,Sb)₂S₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1987. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la stalderita pertany a «02.GA: nesosulfarsenats, nesosulfantimonats i nesosulfbismutits sense S addicional» juntament amb els següents minerals: proustita, pirargirita, pirostilpnita, xantoconita, samsonita, skinnerita, wittichenita, lapieïta, mückeïta, malyshevita, lisiguangita, aktashita, gruzdevita, nowackiïta, laffittita, routhierita, erniggliïta, bournonita, seligmannita i součekita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Lengenbach, situada al districte de Goms (Valais, Suïssa), tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Stalderite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 maig 2021].
# Staley

Staley és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 347 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Staley tenia 347 habitants, 125 habitatges i 98 famílies. La densitat de població era de 110,7 habitants per km².
Dels 125 habitatges en un 38,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,2% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.964 $ i la renda mediana per família de 43.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 22.045 $. La renda per capita de la població era de 14.758 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Staley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Staley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Steve Hansen

Stephen William Hansen (Dunedin, 7 de maig de 1959) és un ex-jugador i entrenador de rugbi neozelandès que exercia en la posició de centre.

## Carrera

Hansen no va tenir una reconeguda carrera com a jugador, jugant de centre al Canterbury RFU era suplent normalment. Va guanyar la ITM Cup de 1983.
El 1987 va marxar a França entrant per una temporada al Atlantique Stade Rochelais on jugaria amb més regularitat. Es va retirar el 1989 amb trenta anys.

## Entrenador

Es va convertir en l'entrenador del Canterbury RFU el 1996, alhora que treballava com a assistent dels Crusaders, una de les franquícies neozelandeses del Super Rugby.

### Selecció de Gal·les

El 2002 va acceptar la oferta que se li va oferir per ser dl'entrenador dels Dragons Vermells (selecció de rugbi de Gal·les) per dos anys.

### Selecció de Nova Zelanda

En finalitzar el contracte amb Gal·les va ser cridat per l'aleshores entrenador dels All Blacks, Graham Henry, qui li va oferir el lloc d'assistent. Hansen va acceptar i el 2011 van guanyar el Mundial de Nova Zelanda 2011 i un cop finalitzats els partits d'aquest any, es va retirar de l'activitat deixant a Hansen com a entrenador. El 2015 Nova Zelanda tornaria a guanyar el mundial per segon cop consecutiu, aquest cop amb Steve com a entrenador.
El juliol de 2016 va renovar el seu contracte amb la Federació Neozelandesa per seguir al front de la selecció fins al 2019, any en què se celebrarà el novè mundial al Japó.

## Participacions en la Copa del Món

Amb Gal·les va disputar la Copa del Món d'Austràlia 2003 aconseguint l'objectiu d'assolir els Quarts de final.
| Mundial | Seu | Equip | resultat | PJ | PG | PE | PP | pts + | pts - |
| Copa del Món de Rugbi de 2003 | Austràlia | Gal·les | Quarts de final | 5 | 3 | 0 | 2 | 149 | 126 |
Amb Nova Zelanda va disputar el Mundial d'Anglaterra de 2015 aconseguint la tercera estrella per al seu país.
| Mundial | Seu | Equip | Resultat | PJ | PG | PE | PP | pts + | pts - |
| Copa del Món de Rugbi de 2015 | Anglaterra | Nova Zelanda | campió | 7 | 7 | 0 | 0 | 290 | 97 |
| Copa del Món de Rugbi de 2019 | Japó | Nova Zelanda | tercer lloc | 7 | 5 | 1 | 1 | 250 | 72 |

## Palmarès

* Campió de la Copa del Món de Rugbi del 2015.
* Campió del Rugby Championship de 2012, Rugby Championship 2013, 2014 2015, 2016, 2017 i 2018.
* Campió de la ITM Cup de 2001.
* Campió de la ITM Cup de 1983 com a jugador.

## Referències

* ↑ «New Year Honours 2020: The full list». The New Zealand Herald, 31-12-2019 [Consulta: 31 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Hansen estands in for Wales
* I'ma so proud of you, says old boss Hansen
* ESPN Profile
* Viquipèdia en anglès
# Stian Remme

Stian Remme (Bergen, 4 de juny de 1982) va ser un ciclista noruec, professional des del 2004 al 2014. Un cop retirat s'ha dedicat dedicar a la direcció esportiva.

## Palmarès

* 2005
** Campió de Noruega en contrarellotge per equips
* 2006
** Campió de Noruega en contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa al Fana Sykkelfestival
* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Volta als Pirineus
* 2009
** 1r al Fana Sykkelfestival i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Ringerike

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Stichaeopsis nana

Stichaeopsis nana és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 25 cm de llargària màxima., encara que la seua mida normal és d'11,5.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (fins als 90 m de fondària, normalment fins als 10) i de clima temperat, el qual viu al Pacífic nord-occidental: des de la prefectura d'Aomori (el Japó) fins al sud de les illes Kurils i el nord del mar del Japó, incloent-hi el mar d'Okhotsk al nord de l'illa de Sakhalín.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Steindachner F. & Kner R., 1870. Über einige Pleuronectiden, Salmoniden, Gadoiden und Blenniiden aus der Decastris-Bay und von Viti-Levu. Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 61 (1. abth.). 421-446.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* 1 2 3 4 Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Edició en anglès II. Tokai University Press, el Japó, pp. 867-1749.
* ↑ Tsurpalo, A. P., 1993. Feeding characteristics of littoral fish, Alectrias alectrolophus alectrolophus and Stichaeopsis nana (Stichaeidae) of Shikotan Island (Kuril Islands). J. Ichthyol. 33(7):139-144.
* ↑ Sokolovskaya, T. G., A. S. Sokolovskii i E. I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.
* ↑ Lavrova, T. V., 1990. A preliminary list and distribution of species of the family Stichaeidae in the Okhotsk Sea. A: Investigations in vertebrates (sic) zoology. Trudy Zoologicheskogo Instituta, Akademii Nauk SSSR v. 213: 46-54.
* ↑ Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* ↑ Sheiko, B. A. i V. V. Fedorov, 2000. Part 1, pp. 7-69. A: Catalog of the Vertebrates of Kamchatka and Adjacent Waters. Petropavlovsk-Kamchatsky, Kamchatskiy Petchatniy Dvor.

## Bibliografia

* Follett, W. I. i D. C. Powell, 1988. Ernogrammus walkeri, a new species of prickleback (Pisces: Stichaeidae) from south-central California. Copeia 1988(1):135-152.
* Ricker, W.E., 1973. Russian-English dictionary for students of fisheries and aquatic biology. Fisheries Research Board of Canada, Ottawa.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Suances

* Per a altres significats, vegeu «Castell de Suances».
Suances és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria a la costa occidental d'aquesta regió. Limita al nord amb el Mar Cantàbric, a l'oest amb Santillana del Mar, al sud amb Polanco i a l'est amb la ria que forma el riu Saja, que la seva altra riba pertany al municipi de Miengo. A més de la localitat de Suances (4.813 hab.) que és el cap municipal; hi ha les localitats de Cortiguera (532 hab.), Hinojedo (1.263 hab.), (Ongayo (149 hab.), Puente Avíos (164 hab.) i Tagle (472 hab.).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2005 |
| 1.798 | 2.150 | 2.604 | 3.215 | 3.592 | 4.123 | 4.846 | 5.053 | 5.473 | 5.842 | 7.117 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals espanyoles de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PRC | 1682 | 35,99% | 5 |
| PSOE | 1431 | 30,62% | 5 |
| PP | 868 | 18,57% | 3 |
Eleccions municipals espanyoles de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 1784 | 35,90% | 5 |
| PRC | 1635 | 32,90% | 5 |
| PP | 1157 | 23,28% | 3 |
# Suecia Antiqua et Hodierna

Suecia Antiqua et Hodierna ("Suècia antiga i moderna") és una col·lecció de gravats compilada per Erik Dahlbergh durant la meitat del segle xvii. Suecia Antiqua et Hodierna es pot descriure com una gran visió de Suècia durant el seu període de gran potència. La inspiració directa de Dahlberg van ser les publicacions topogràfiques del suís Matthäus Merian. El 1661 Dahlberg va rebre un privilegi reial que el va permetre portar a terme el seu pla, cosa que el va ocupar durant una dècada, i no va ser impresa fins a la seva mort. En la seva forma final Suecia Antiqua et Hodierna comprenia tres volums que contenien 353 plaques.

## Enllaços externs

* Suecia Antiqua et Hodierna a la Royal Library of Sweden
* Suecia Antiqua et Hodierna a la World Digital Library
# Suec estàndard

El suec estàndard és la varietat estàndard de la llengua sueca.
El suec estàndard, que deriva dels dialectes parlats a la regió de la capital als voltants d'Estocolm, és la llengua que usen pràcticament tots els suecs i la majoria de suecs de Finlàndia. El terme suec més habitual per la llengua estàndard és rikssvenska ("suec nacional") i en molt menor mesura högsvenska ("alt suec"); aquest últim es limita al suec parlat a Finlàndia i rarament se l'usa a Suècia. Hi ha moltes varietats regionals de la llengua estàndard que són específiques d'àrees geogràfiques de diverses mides (regions, províncies històriques, ciutats, pobles, etc.). Mentre que aquestes varietats solen rebre influència dels dialectes autèntics, la seva estructura gramatical i fonològica s'assembla molt a la dels dialectes del suec central. En els mitjans de masses, ja no és rar que els periodistes parlin amb un marcat accent regional, però la pronúncia més comuna, que també és considerada la més formal, encara és el suec estàndard central.
Malgrat que aquesta terminologia i les seves definicions fa temps que estan establertes entre els lingüistes, la majoria de suecs no són conscients de la distinció i del seu rerefons històric, i sovint es refereixen a les varietats regionals com a "dialectes". En una enquesta feta el 2005 per l'Institut Suec de Venda al Detall (Handelns Utredningsinstitut), l'actitud dels suecs quant a l'ús de certs dialectes per part dels venedors revelà que el 54% pensava que el rikssvenska és la varietat que preferirien sentir en parlar per telèfon amb venedors, tot i que el götlandska o skånska foren presentats com a alternatives a l'enquesta.

## Referències

* ↑ Aronsson, Cecilia Norrländska låter bäst Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine. Dagens Industri. 3 de maig del 2005.
# Sylvisorex corbeti

Sylvisorex corbeti és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes. És endèmica de Nigèria. Es tracta de l'espècie més grossa del seu gènere, amb una llargada total de 164 mm. Té el pelatge de color marró fosc negrenc. El seu hàbitat natural són els boscos d'aiguamoll situats a una altitud de 1.900 msnm. L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg britànic Gordon B. Corbet.

## Referències

* ↑ Hutterer i Montermann, 2009, p. 202.
* ↑ Hutterer i Montermann, 2009, p. 205.
* ↑ Hutterer i Montermann, 2009, p. 205–206.

## Bibliografia

* Hutterer, R.; Montermann, C «A large new species of Sylvisorex (Mammalia: Soricidae) from Nigeria and the first record of Sylvisorex ollula from the country» (en anglès). Bonner zoologische Beiträge, 56, 2009, pàg. 201-208.
# Susana Martínez-Conde

Susana Martínez-Conde (La Corunya, 1 d'octubre de 1969) és una neurocientífica i escriptora.

## Carrera

Martínez ha exercit com a docent d'oftalmologia, neurologia, fisiologia i farmacologia en la Universitat Estatal de Nova York i en el Centre Mèdic Downstate, on dirigeix el Laboratori de Neurociència Integrativa. Anteriorment va dirigir laboratoris a l'Institut Neurològic Barrow i en l'University College de Londres. És reconeguda pels seus estudis sobre il·lusions, moviments oculars i percepció, trastorns neurològics i desorientació de l'atenció en la màgia escènica.
Gran part de la recerca de Martínez-Conde se centra en com els nostres cervells creguin il·lusions perceptives i cognitives en la vida diària. Ha estudiat la il·lusió de les Serps Giratòries, la il·lusió de l'Enigma d'Isia Leviant.

## Bibliografia

* Macknik, Stephen L.; Martinez-Conde, Susana; Blakeslee, Sandra. Sleights of Mind: What the Neuroscience of Magic Reveals About Our Everyday Deceptions. 1st Picador. Nova York: Picador, 2011. ISBN 0312611676.
* Martinez-Conde, Susana; Macknik, Stephen L. Champions of Illusion: The Science Behind Mind-Boggling Images and Mystifying Brain Puzzles. Scientific American - Farrar, Straus and Giroux, 2017.

## Referències

* ↑ «Visual Neuroscientist Susana Martinez-Conde to Talk on 'Neuromagic' at Brookhaven Lab, 10/23». Brookhaven National Laboratory, 14-10-2014.
* ↑ «Department of Ophthalmology Faculty - Susana Martinez-Conde, PhD». SUNY Downstate Medical Center. Arxivat de l'original el 2014-12-26. [Consulta: 12 març 2015].
* ↑ «200-year-old Scientific Debate Involving Visual Illusions Solved». ScienceDaily.