OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àster esquamós

Àster esquamós, àster americà o trencadalles (Aster squamatus).

## Etimologia

* Aster: del mot grec ἀστήρ /aster/ (estrella) fent referència a la forma dels capítols vists des d'un punt de vista zenital.
* squamatus: del llatí squāma (escamós). Per la presència de bràctees al calze floral.

## Hàbitat i distribució

Habita a qualsevol vora de camí i carretera, també a llocs molt alterats, prats ruderals i camps de conreu. Preferentment zones humides, fins a 1100 msnm. Es troba de manera molt freqüent arreu de tot el territori.
Comunitats nitròfiles, dominades per plantes bianuals de talla elevada i la floració de la qual és estival. Es desenvolupen en zones pujols o mesomontanes de sòls nitrificats i remoguts.
Presenta una distribució neotropical i encara que siga una espècie originaria d'Amèrica Central i Amèrica del Sud, al·lòctona de la conca mediterrània i Macaronèsia (Illes Açores i Canàries). A l'Estat Espanyol es coneix des de començaments del segle XX a Barcelona, des d'on s'ha expandit ràpidament per gran part de la Península Ibèrica.
Comparteix hàbitat amb el gènere Conyza, però aquest gènere manca de pilositat.

## Descripció

Teròfit, amb tendència a ser biennal, que pot arribar fins a 1 m d'alçada, completament glabra, de tiges erectes i una mica lignificades però flexibles, com les abundants ramificacions. Les fulles escasses, lanceolades, estretes, de fins a 1,5 cm, de vegades de marge ondulat. Les inflorescències nombroses, en capítols agrupats en semblant panícules, amb flors molt xicotetes, les externes ligulades, amb expansió curta i blanquinosa, i les internes tubuloses, estretes entre si, de les que només poden apreciar-se els estams, sobreeixents, de color groc daurat. El fruit de tipus aqueni de 2-3 mm amb un vil·là de fins a 6 mm. Nombre cromosòmic = 20.

## Noms vernacles

àster barceloní (C), botja (C), mata de moro (PV), matacaveros (C), mata-xotos (PV), pinet (PV), rebentadalles (C) i setembrina (B).

## Galeria

* Infructescència

## Referències

* ↑ GBIF, Menuda. «Aster squamatus Hieron.» (en castellà). GBIF. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ Natura, Menuda. «Aster sedifolius L.». [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Scheda IPFI, Acta Plantarum Symphyotrichum_squamatum» (en italià). [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Symphyotrichum squamatum (Spreng.) G. L. Nesom». UIB. [Consulta: 4 gener 2021].
* 1 2 «Symphyotrichum squamatum» (en castellà). Asturnatura. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Palico verde, Matacavero, Rompedallas, Pirulero. Aster squamatus» (en castellà). Región de Murcia Digital. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ Talavera, Salvador; Arista, Montserrat (en castellà) NOTAS CARIOLÓGICAS SOBRE ALGUNAS COMPUESTAS DE MARRUECOS, 1994, pàg. 97.
* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana». TERMCAT. [Consulta: 4 gener 2021].
# Els Surfing Sirles

Els Surfing Sirles van ser un grup musical compost per Guillem Caballero (teclats i cors), Uri Caballero (guitarra), Xavi Garcia (bateria) i Martí Sales (veu i guitarra). El nom del grup té com a origen la música surf i a la paraula romanó sirla que vol dir navalla.

## Història

Tot i començar a tocar pels vorals del 2006 participant en un CD col·lectiu publicat per Carnús Records anomenat "D'aquí a 100 anys no hi haurà alcaldes" amb set cançons que havien de formar part d'un CD autoeditat que havia de portar el nom de "Nedant en l'ambulància", no va editar el seu primer disc propi fins al 2010.
El primer disc "LP" (2010) editat amb Bankrobber, sonava com un rock de garatge de sonoritat crua, amb influències del soul i amb un llenguatge que barreja girs col·loquials i cultes, amb cites a J. V. Foix i Joan Maragall.
El 2011 publicaren el segon disc, "Romaní, semen i sang", on com explica a la contracoberta Miquel J. Foix, “finalment els ha quedat un disc molt maco. És perquè el duien molt assajat i perquè cada dia arribaven d'hora a l'estudi per aprofitar totes les hores”. Un disc on tornen a posar a prova els límits del rock'n'roll amb derivacions psicodèliques i sentit de l'humor.
El 2012 es publicaria finalment "Nedant en l'ambulància", remasteritzat i com a bonus la remescla que Guillamino va fer de "Pubilla de cuixa forta".
"Música de consum" (2013) és el quart i també últim disc del grup, que anunciava la seva desaparició arran de la sobtada mort, al juliol del 2013, del guitarrista Uri Caballero. Aquest disc compta amb 12 noves cançons gravades a la primavera entre els estudis Calacari (Montseny) i el teatre Ca l'Eril (Guissona), produïdes pel grup amb la complicitat d'amics com Joan Colomo, Mau Boada i Joan Pons.

## Discografia

* Música de consum (2013)
* Romaní, semen i sang (2011)
* Eix Transversal (2010)
* LP (2010)

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana - Els Surfing Sirles
* 1 2 Bankrobber - Els Surfing Sirles - Nedant en l'ambulància
* ↑ Els Surfing Sirles diuen adéu amb Música de consum
* ↑ Enderock Mor UriCaballero
* ↑ Ara - Mor Uri Caballero, guitarrista d'Els Surfing Sirles
* ↑ 324 - Mor als 34 anys Uri Caballero, guitarrista d'Els Surfing Sirles

## Enllaços externs

* Bankrobber - Els Surfing Sirles
* Els Surfing Sirles a MySpace
* «Els Surfing Sirles». Viasona.
# Barbut verd carablau

El barbut verd carablau (Psilopogon asiaticus) és una espècie d'ocell de la família dels megalèmids (Megalaimidae) que habita boscos i jardins de les terres baixes fins als 2.000 m, des dels turons de l'Himàlaia del nord del Pakistan i nord i est de l'Índia fins al sud de la Xina i cap al sud fins Myanmar, nord-oest i sud-oest de Tailàndia peninsular, nord de Laos i nord del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Psilopogon asiaticus (Latham, 1790)» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Psilopogon asiaticus (Barbut verd carablau) - Avibase». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Barbudo Gorjiazul Común (davisoni) - eBird» (en castellà). [Consulta: 25 setembre 2024].
# Geometry

Geometry, també coneguda com Jihe (xinès simplificat: 吉利几何, pinyin: Jílì jǐhé), és una marca de cotxes creada per l'empresa automobilística xinesa Geely l'abril de 2019. La marca Geometry se centra principalment en el desenvolupament de vehicles elèctrics o vehicles de nova energia.
El novembre de 2022, es va anunciar que Geometry començaria les vendes a Hongria, Txèquia i Eslovàquia. La marca Geometry s'ha reconsolidat a Geely Auto com a sèrie de productes elèctrics d'entrada al març de 2023. Geometry està dissenyat principalment per al mercat xinès i va anunciar l'ambició de produir més de 10 cotxes elèctrics diferents el 2025.

## Galeria

* Geometry A
* Geometry C
* Geometry E
* Geometry G6
* Geometry A Pro
* Geometry M6
* Geometry Panda

## Referències

* ↑ «Geely makes foray into European Union via cooperation with Grand Automotive Central Europe».
* ↑ World, Automotive. «Geely Auto 2022 financial results released» (en anglès britànic), 21-03-2023. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «定名"吉利几何" 几何汽车品牌更名». [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «China's Geely Launches New Electric Car Brand 'Geometry'», 11-04-2019. [Consulta: 11 abril 2019].
# Joaquín Abril Martorell

Joaquín Abril Martorell (Picassent, 1928) és un polític valencià, germà de Fernando Abril Martorell, diputat al Congrés dels Diputats en la III i IV Legislatures.

## Biografia

Llicenciat en enginyeria aeronàutica, treballa però com a assessor d'empreses. Entre 1978 i 1982 ha estat president de les companyies Enagás i Butano. Col·laborà en la campanya electoral de la UCD a les eleccions generals espanyoles de 1979, en les quals el seu germà fou elegit diputat per València. Quan la UCD es va dissoldre després del fracàs electoral de 1982, es va incorporar a la nova formació política creada per l'ex president del Govern, Adolfo Suárez, el Centre Democràtic i Social (CDS). A les eleccions generals de 1986 va encapçalar la llista del CDS per la circumscripció de València i fou elegit diputat, encara que la decisió d'encapçalar la llista va ser presa per la direcció electoral del CDS i rebutjada a València.
Va ser reelegit en les eleccions de 1989. Després, igual que els altres 16 diputats del CDS, va perdre el seu escó en les eleccions de 1993. Amb la pràctica desaparició del CDS, es va unir al Partit Popular i, després de la victòria electoral de 1996 de la formació que liderava per José María Aznar, va ser nomenat secretari d'Estat d'infraestructura i transports, càrrec que ocupà fins a setembre de 1998.

## Referències

* ↑ El País, 22 de juny de 1986
* ↑ «El CDS de Valencia rechaza para 'número uno' a Joaquín Abril Martorell». El País, 09-05-1986 [Consulta: 15 febrer 2009].
* ↑ REIAL DECRET 1889/1998 de 4 de setembre (BOE)
* ↑ Javier Casqueiro «Aznar gobierna con buenos apellidos». El País, 25-06-1996. Universitat de Delaware [Consulta: 7 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Nomenament de Joaquín Abril com a secretari d'estat a El Mundo
* Fitxa al Congrés dels Diputats
* Notícies sobre Joaquín Abril Martorell a El País
# Martinsburg (Nebraska)

Martinsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 103 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Martinsburg tenia 103 habitants, 39 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 397,7 habitants per km².
Dels 39 habitatges en un 38,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 2,6% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.333 $ i la renda mediana per família de 40.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.750 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era d'11.750 $. Cap de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Martinsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Martinsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Martinsville (Ohio)

Martinsville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 440 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Martinsville tenia 440 habitants, 160 habitatges, i 127 famílies. La densitat de població era de 386,1 habitants per km².
Dels 160 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,4% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 20,6% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.000 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.406 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 13.288 $. Aproximadament el 9,4% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Martinsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Martinsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ignatius Leong

Ignatius Leong (nascut el 1956) és un organitzador d'escacs professional de Singapur i ha estat un dels principals organitzadors a l'Àsia durant més de vint anys. És Secretari General de la FIDE i President de l'ASEAN Chess Confederation, un territori de 14 estats, que és geogràficament la federació d'escacs més gran del món. També és president de la Comissió de Desenvolupament de la FIDE.
Fou el primer Organtizador Internacional de l'Àsia, i un dels primers a rebre el títol de FIDE Senior Trainer. A 23 anys, va esdevenir un dels més joves Àrbitres Internacionals. Leong també és director de l'acadèmia d'escacs de l'ASEAN, de la qual han sorgit diversos talents locals. Com a jugador, ha participat en tres olimpíades d'escacs.
Políticament, s'ha mogut entre diverses opcions. Va fundar una «Organització Mundial d'Escacs», que pretenia desbancar la FIDE, però va abandonar el projecte quan no s'hi va adherir prou gent. També ha canviat entre donar suport i oposar-se al president de la FIDE Kirsan Ilyumzhinov.
El 2002, Leong va anunciar que es presentaria a les eleccions a President de la FIDE contra Kirsan Ilyumzhinov. Posteriorment va canviar d'opinió, i va dir que no s'hi presentava. Posteriorment encara va canviar novament, indicant que mai no havia retirat la candidatura. En qualsevol cas, estava regulat que un cop retirarada una candidatura, no es podia tornar a activar, de manera que no es varen celebrar eleccions, ja que Ilyumzhinov era l'únic candidat. De tota manera, Leong va esdevenir Secretari General de la FIDE sota el mandat d'Ilyumzhinov.

## Referències

* ↑ Arbiters / Trainers
* ↑ Intchess Asia Pte Ltd
* ↑ OlimpBase Men's Chess Olympiads Ignatius Leong

## Enllaços externs

* Leong's call for unity and compromise — ChessBase
* Two Tickets Announced for FIDE Elections — FIDE
* Letter from Ignatius Leong — Sam Sloan's Home Page
# Archie Hahn

Charles (Charlie) Archibald Hahn (Dodgeville, Wisconsin, 14 de setembre de 1880 - Charlottesville, Virgínia, 21 de gener de 1955) fou un atleta americà considerat com un dels millors corredors de velocitat dels primers vint anys del segle xx. Era conegut com el meteorit de Milwaukee.
Corrent per a la Universitat de Michigan guanyà el 1903 els campionats estatunidencs i canandencs, cosa que el convertí en un dels grans favorits per aconseguir el triomf als Jocs Olímpics que s'havien de disputar l'any següent a Saint Louis.
A Saint Louis primer va córrer els 60 metres, quedant en primera posició, amb un nou rècord del món de 7". Aquest èxit va fer que s'inscrivís als 100 i els 200 m, aconseguit l'or olímpics en ambdues curses. Fou el primer atleta a fer el doblet en 100 i 200 metres.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on revalidà el títol de 100 metres. Aquesta fita fou igualada per Carl Lewis a Seül el 1988, i primer igualada i posteriorment superada per Usain Bolt a Rio de Janeiro, el 2016.
Bé que diplomat en dret per la Universitat de Michigan, Hawn no va exercir mai la seva professió. Va preferir entrenar els joves atletes de les universitats de Princeton i, entre 1929 i 1951 de Virgínia. El 1926 va publicar el llibre How to Esprint, que durant molt de temps serví de llibre de referència.

## Referències

* ↑ Prieto, Gerardo «Bolt fa història per la via ràpida». El Periódico de Catalunya, 15-08-2016 [Consulta: 22 agost 2016].
# Zoltán Gyimesi

Zoltán Gyimesi (31 de març de 1977) és un jugador d'escacs hongarès, que té el títol de Gran Mestre des de 1996. És casat amb la WGM Nora Medvegy.
Tot i que roman inactiu des de juliol de 2012, a la llista d'Elo de la FIDE del setembre de 2020, hi tenia un Elo de 2674 punts, cosa que en feia el jugador número 6 d'Hongria, i el 67è millor jugador al rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2674 punts, a la llista de juliol de 2012 (posició 80 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Empatà al primer lloc a l'obert de Bolzano de 2000, (amb Gyula Sax); El 2004, empatà als llocs 1r-6è amb Ievgueni Naier, Artiom Timoféiev, Kaido Külaots, Sergey Grigoriants i Oleg Kornéiev a l'Obert de Cappelle-la-Grande. El 2005 va guanyar el Campionat d'Hongria (empatat a 6/9 punts amb Zoltán Almási) i el I Campionat d'escacs individual de la Unió Europea (empatat a punts amb Mateusz Bartel).

### Resultats en competicions per equips

Ha participat en 4 Olimpíades d'escacs 1998, 2002-2006 amb un rècord de +11 =18 -4. El 2002 a la XXXV Olimpíada, l'equip hongarès guanyà la medalla d'argent amb en Gyimesi al quart tauler.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Zoltán Gyimesi» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 28 novembre 2011].
* ↑ «Relatives of Chessplayers» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-04-03. [Consulta: 25 novembre 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Hongria"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Zoltán Gyimesi «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2013-09-29. [Consulta: 25 setembre 2013].
* ↑ «Bolzano open». Chess.gr. Arxivat de l'original el 2011-05-14. [Consulta: 25 setembre 2013].
* ↑ Crowther, Mark. «TWIC: Cappelle-la-Grande 2004». London Chess Center. Arxivat de l'original el 2008-07-04. [Consulta: 28 novembre 2011]. (anglès)
* ↑ «Hungarian Championships» (en anglès). TWIC. Arxivat de l'original el 2007-10-11. [Consulta: 28 novembre 2011].
* ↑ «European Union Championship» (en anglès). TWIC. [Consulta: 28 novembre 2011].
* ↑ «Fitxa de Gyimesi» (en anglès). olimpbase. [Consulta: 28 novembre 2011].
* ↑ «Fitxa de l'equip hongarès a l'olimpíada de 2002» (en anglès). olimpbase. [Consulta: 28 novembre 2011].
# Gunnison (Mississipi)

Gunnison és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 633 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gunnison tenia 633 habitants, 202 habitatges, i 146 famílies. La densitat de població era de 252 habitants per km².
Dels 202 habitatges en un 40,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 25,7% hi vivien parelles casades, en un 41,6% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,3% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 16,6% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 66,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.432 $ i la renda mediana per família de 21.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.679 $ mentre que les dones 15.500 $. La renda per capita de la població era de 8.395 $. Entorn del 39,3% de les famílies i el 47,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gunnison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gunnison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Font de la Sala (l'Estany)

La Font de la Sala és una font del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès, protegida com a bé cultural d'interès local.
Està situada a 768 metres d'altitud, al sud-est del paratge de les Fonts, al nord-est del Camp Roqueta i al sud del Molí del Castell, a l'esquerra de la Riera de l'Estany. Té a prop i al nord-est la Font de Sant Antoni i més lluny al nord la Font del Molí.

## Descripció

La font de la Sala és una surgència natural situada a la vora del camí antic de Prats de Lluçanès o de Sant Feliu de Terrassola, a prop de la riera de l'Estany i la font dels Bous.
La font és anterior a 1819. Consisteix en un mur de paredat de contenció de terres fet de paredat, del qual sobresurten dos brocs de pedra tallada pels quals brolla l'aigua a un recipient de pedra. Damunt dels brocs es conserva una llosa de pedra amb inscripcions del segle xix. En el mur baix hi ha una caseta d'obra de fàbrica de paredat i coberta amb biguetes de formigó i revoltons ceràmics, construïda l'any 1911 per acollir els equips d'impulsió de les aigües fins al poble, actualment en desús.

## Notícies històriques

No sabem exactament quan es va fer la font. Es conserva una llosa de pedra amb unes inscripcions actualment molt deteriorades on es podia llegir: "soy del señor Juan y la señora Francisca Maria Castell y Galí, 1819". Aquests eren els propietaris del Mas del Castell. La finca rebia el nom de la família de cognom Castell.
Després d'una gran sequera, l'Ajuntament instal·là un sistema de bombeig d'aigües des d'aquesta font fins al nucli urbà segons el projecte de l'enginyer barceloní Cesar Molinas. D'aquesta instal·lació es conserva la caseta de la central d'elevació d'aigües, al costat de la font.

## Referències

* 1 2 3 4 «Font de la Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2020].
# Font del Mig del Prat

La Font del Mig del Prat és una obra de l'Estany (Moianès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La font del mig del prat és una surgència natural d'aigua, situada al costat del km 46 de la carretera de l'Estany a Moià (C-59), en un entorn agrícola antigament ocupat per un estany natural. La font és anterior a 1882 i consisteix en un recinte delimitat per un banc perimetral. El broc de la font es troba en un mur orientat a llevant. El recinte rep ombra dels arbres del voltant.
Es tracta d'una construcció de paredat que defineix un recinte amb un banc perimetral. El broc es troba a llevant i aboca l'aigua en un vas de lloses de pedra. Sembla que és una font de pou.

## Història

La font es troba documentada en un plànol del projecte de la carretera provincial de Moià a Calaf que porta la data 1882.
Quan es construí la font del Prat, la font de les Eres passà a anomenar-se "font vella".
A començament del segle XX l'aigua no brollava de manera continua. Així ho posa de manifest una acta de l'Ajuntament del mes de juliol de 1924. I es plantejaren fer un pou nou.
Entre 1973 i 1975 la Diputació de Barcelona va fer una placeta i va col·locar pedrissos per a seure.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Font del Mig del Prat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].