OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marianna Nagy (jugadora d'handbol)

Marianna Nagy (Csorna, 30 d'agost de 1957) és una ex-jugadora d'handbol hongaresa que va competir entre les dècades de 1970 i 1990.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, fou quarta en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món d'handbol, de bronze el 1975 i 1978, i de plata el 1982. Durant la seva carrera esportiva jugà un total de 281 partits amb la selecció nacional, cosa que la converteix en la jugadora amb més partits internacionals jugats amb Hongria.
A nivell de clubs jugà al Csornai SE (1970-1976), TFSE (1976-1980), Vasas SC (1980-1986), Bayer 04 Leverkusen (1986-1988) i Hypo (1988-1991). Guanyà la lliga hongaresa de 1981, 1982, 1984 i 1985; la copa hongaresa de 1981, 1982, 1983 i 1985; la lliga austríaca de 1989, 1990 i 1991; la copa austríaca de 1990, 1991; i la Copa d'Europa de 1982, 1989 i 1990.

## Referències

* ↑ «Marianna Nagy-Gódor Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 29 octubre 2019].
* ↑ Women Handball World Championship 1975 Soviet Union 03-13.12 Winner East Germany a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1978 in Czechoslovakia 30.11-10.12 Champion East Germany a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1982 in Czechoslovakia 30.11-10.12 Champion East Germany a todor66.com
* ↑ Válogatott játékosok rangsora - női a kezitortenelem.hu
# Leire Martínez Otxoa

Leire Martínez Otxoa (Errenteria, 22 de juny de 1979) és una cantant de pop basc, exconcursant de "Factor X" i exvocalista de "La Oreja de Van Gogh". Té una veu de registres molt aguts, podent assolir també tons greus. Aquestes qualitats la caracteritzen com a cantant.

## Biografia

El 2002 es va presentar als càstings de Popstars (Telecinco). El 2007 aconsegueix entrar al concurs musical de Cuatro, Factor X, interpretant temes com "Me Voy", de Julieta Venegas, "Be My Baby" de Vanessa Paradis o "All Around The World", de Lisa Stansfield. Va quedar eliminada en la sisena gala, sent així finalista del programa.

## Vocalista de LODVG

El 2008 va ser elegida com a vocalista de La Oreja de Van Gogh, substituint així a Amaia Montero. El grup va oferir una conferència de premsa el dilluns 14 de juliol a la Casa d'Amèrica de Madrid, on es va presentar a Leire com a nova vocalista. L'estiu d'aquell mateix any va ser la imatge de la campanya "Pelo Sexy" d'Herbal Essence.
El primer disc amb Leire com a vocalista del grup, A las cinco en el Astoria, va ser llançat el 2 de setembre a Espanya i el del mateix mes a Llatinoamèrica. El primer senzill, El Último Vals, es va estrenar oficialment a la ràdio als 40 principals el dissabte 12 de juliol al programa Del 40 al 1. El single va aconseguir Disc de platí a "Descàrregues legals" i "Tons legals" a Espanya. A més, també va aconseguir Disc de platí per les vendes de '"A las cinco en el Astoria" a Espanya i disc d'or a Xile i l'Argentina.
Tot i que molta gent pensava el contrari, Leire ha aconseguit mantenir la popularitat del grup, el que s'aprecia en les vendes de discs i entrades per als concerts. També es diu que va aportar una frescor al grup, per la qual cosa el nou disc ha tingut bona acollida per part dels fans i el públic en general.
El 14 d'octubre de 2024 anuncià que abandonava la formació després de 17 anys com a vocalista.

## Discografia
### Amb La Oreja de Van Gogh
#### Àlbums d'estudi

* A las cinco en el Astoria (2008)
* Nuestra casa a la izquierda del tiempo (2009)
* Cometas por el cielo (2011)

#### Senzills

* El Último Vals (2008)
* Inmortal (2008)
* Jueves (2009)
* Europa VII (2009)
* Cuéntame al oído (2009)
* Puedes Contar Conmigo (2010)
* La niña que llora en tus fiestas (2011)
* Cometas por el cielo (2011)
* Día cero (2012)
* Otra vez me has sacado a bailar (2013)

### Col·laboracions

* Himne de la Reial Societat - amb Alex Ubago, Mikel Erentxun, entre altres (2009)
* Deseos de cosas imposibles - amb Conchita (2010)
* Nada que perder - amb Conchita (2010)
* ¡Ay Haití! - amb Carlos Jean, Marta Sánchez i altres (2010)
* Todas las Historias Se Acaban - amb Maldita Nerea (2017)

## Referències

* ↑ «La Oreja de Van Gogh troba musa i nova vocalista, Leire Martínez». Arxivat de l'original el 2008-08-12. [Consulta: 12 agost 2009].
* ↑ «Leire Martínez deixa La Oreja de Van Gogh després de 17 anys com a vocalista», 14-10-2024. [Consulta: 15 octubre 2024].
* ↑ http://twitter.com/CarlosJean

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-06-10 a Wayback Machine.
* Club oficial de fans de LOVG Arxivat 2010-02-06 a Wayback Machine.
# Yavé Cahard

Yavé Cahard (Sainte-Adresse, 26 de desembre de 1957) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1981 i 1987. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista, aconseguint els majors en aquesta última. Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou de 1980, en què guanyà una medalla de plata en la prova de velocitat individual, per darrere Lutz Hesslich. Cahard també va guanyar una plata i dues medalles de bronze en les proves d'esprint professional als Campionats del Món de Ciclisme en Pista UCI de 1982, 1983 i 1984.

## Palmarès

Palmarès de Yavé Cahard.
* 1978
** Campió de França amateur en velocitat
** Campió de França amateur en Quilòmetre
* 1979
** Campió del món en tàndem (amb Franck Dépine)
** Campió de França amateur en velocitat
** Campió de França amateur en Quilòmetre
* 1980
** Campió de França amateur en velocitat
** Campió de França amateur en Quilòmetre
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Moscou en la prova de velocitat individual
* 1981
** Campió de França amateur en velocitat
** Campió de França amateur en Quilòmetre
* 1982
** Campió de França en velocitat
* 1985
** Campió de França en velocitat

## Referències

* ↑ «Yavé Cahard». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 11 maig 2015].
* ↑ World Championship Track Cycling 2016-1893
* 1 2 «Cycling Museum - Yavé CAHARD». [Consulta: 28 octubre 2024].
# Messier 26

Messier 26 (M 26 o NGC 6694) és un cúmul obert en la constel·lació de l'Escut. Va ser descobert per Charles Messier el 1764.
L'M26 abasta uns 22 anys llum d'ample i està a una distància de 5.000 anys llum de la Terra. L'estrella més brillant és de magnitud aparent 11,9 i l'edat d'aquest cúmul ha estat calculada en 89 milions d'anys. Una característica interessant de l'M26 és una regió de baixa densitat d'estrelles prop del nucli, més probablement causada per un núvol fosc de matèria interestel·lar entre la Terra i el cúmul.

## Referències

* 1 2 3 «Messier 26». [Consulta: 17 agost 2017].
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical parameters of Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 18-07-2005, pàg. 1163–1173. DOI: 10.1051/0004-6361:20042523.
* 1 2 Marcelo Assafin «Proper motions of the optically visible open clusters based on the UCAC4 catalog» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2014, pàg. 79–79. DOI: 10.1051/0004-6361/201323226.
* ↑ Andrea Kunder «A RAVE investigation on Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 4-2017, pàg. 106–106. DOI: 10.1051/0004-6361/201630012.
* 1 2 «The orbits of open clusters in the Galaxy» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 11-11-2009, pàg. 2146–2164. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2009.15416.X.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
* astronòmiques SIMBAD (anglès)
# Por-Bajin

Por-Bajin (Por-Bajing, rus: Пор-Бажын, tuvinià: Пор-Бажың) és el nom d'unes ruïnes en una illa d'un llac a dalt de les muntanyes del sud de Tuvà (Federació Russa). El nom Por-Bajin es tradueix del tuvinià com "casa d'argila". Les excavacions suggereixen que va ser construït com un palau de l'imperi Uigur al segle viii, convertit a un monestir maniqueu abandonat després d'una ocupació curta, i finalment destruït per un terratrèmol i foc subsegüent. Els seus mètodes de construcció mostren que Por-Bajin va ser construït seguint la tradició arquitectònica xinesa Tang.

## Ubicació i descripció

Por-Bajin ocupa una illa petita dins Llac Tere-Khol, aproximadament a 2,300 m sobre el nivell del mar a les muntanyes Sengelen al sud Siberia. La ubicació és 8 quilòmetres (5.0 mi) a l'oest del poble de Kungurtuk al sud-oest de la República de Tuva (Federació russa), proper a la frontera russa amb Mongòlia.
Les parets tanquen una àrea rectangular de 215 per 162 metres (705 ft × 531 ft), orientat d'est a oest i cobrint gairebé l'illa sencera. L'interior es divideix en dos grans patis, un d'edifici central, i una cadena de patis petits al llarg de les parets nord, oest i sud. Les parets occidental i oriental estan relativament ben conservades. La porta principal, amb torres està localitzada al mig de la paret oriental.

## Història de recerca i identificacions

Por-Bajin és conegut des del segle xviii, i va ser explorat el 1891 per primer cop. Entre el 1957–1963, l'arqueòleg rus S.I. Vajnstejn va excavar diverses àrees del lloc. El treball de camp a gran escala va ser emprès entre el 2007 i el 2008 per la Fortress Por-Bajin Foundation, amb becaris i científics de l'Acadèmia russa de Ciències, el Museu Oriental Estatal, i la Universitat Estatal de Moscou.
Des del final del segle xix, Por-Bajin ha estat associat als Uyghurs a causa de la seva ubicació, la data del descobriment, i la semblança amb el palau de Karabalgasun, la capital dels Uigurs. Vajnstejn Va identificar Por-Bajin com a ‘palace .. at the well' construït, segons les inscriptions rúniques de la pedra de Selenga, per Khagan Moyanchur (també conegut com a Bayanchur Khan, 747-759 dC), després de la seva victòria sobre tribus locals el 750 dC. Moyanchur Va implicar a l'Uyghur Khaganate en lluites de poder intern dins de la Xina, i es va casar amb una princesa xinesa. Altres identificacions del lloc van incloure una fortalesa, un monestir, un lloc ritual, i un observatori astronòmic; aquests es troben en la literatura més vella publicada abans de la conclusió del treball de camp modern del 2008.

## Referències

* ↑ Recuperat 2015-06-06.
* ↑ "Drevnij Por-Bazhyn".
* ↑ "Por-Bajin: Un Enigmatic Lloc del Uyghurs en Del sud Siberia".
* ↑ Perevod nadpisi Selenginskogo kamnya (Trudy Troitskosavsko-Kyakhtinskogo otdeleniya Priamurskogo otdela Russkogo Geograficheskogo Obshchestva).
* ↑ El Uyghur Imperi segons el T'ang Històries Dinàstiques: un estudi en Sino-Uyghur relacions 744-840.
# Megadontomys

Megadontomys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Aquests rosegadors tenen una llargada total d'entre 30 i 35 cm, de la qual entre 15 i 19 cm corresponen a la cua, i un pes d'entre 60 i 110 grams. El pelatge és de color marró groguenc o marró a la part superior, mentre que el ventre i els peus son de color blanc.
Megadontomys només viu al centre i sud de Mèxic. El seu hàbitat natural són els boscos humits fins a una altitud de 2.600 metres. S'alimenta sobretot de baies i altres fruites.

## Referències

* ↑ Entrada «Megadontomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Marianne Heemskerk

Marianne Heemskerk (Rotterdam, 28 d'agost de 1944) és una exnedadora neerlandesa que va competir durant la dècada de 1950. Es casà amb el ciclista Jaap Oudkerk.
Amb tan sols 15 anys va prendre part en els Jocs Olímpics de Roma de 1960, on disputà dues proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en els 100 metres papallona, quedant rere l'estatunidenca Carolyn Schuler, mentre en els 4×100 metres estils fou quarta. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, quedà eliminada en sèries en els 400 metres estils del programa de natació.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze en els 100 metres papallona del Campionat d'Europa de natació de 1962 i el fet d'haver posseït el rècord del món dels 200 metres papallona entre juny de 1960 i agost de 1961.

## Referències

* 1 2 3 «Marianne Heemskerk Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 7 desembre 2019].
* ↑ EUROPEAN SWIMMING CHAMPIONSHIPS (WOMEN). gbrathletics.com
* ↑ World Records: Women - 200M Butterfly – International Swimming Hall of Fame, archived July 16, 2010
# Nikita (pel·lícula)

Nikita és una pel·lícula franco-italiana de 1990, del gènere policíac, dirigida per Luc Besson. Protagonitzada per Anne Parillaud, Tchéky Karyo, Jeanne Moreau, Jean-Hugues Anglade i Jean Ren. Ha estat doblada al català.
Guanyadora del premi César 1991 a la millor actriu (Anne Parillaud) i candidata a vuit premis més. Guanyadora del premi David di Donatello a la millor actriu (Anne Parillaud)
Aquesta pel·lícula va donar origen a una sèrie de televisió canadenca protagonitzada per Peta Wilson anomenada La Femme Nikita i al setembre de 2010 va tornar a ser adaptada en forma de sèrie de televisió per la CBS on Nikita és interpretada per la nord-americana d'origen asiàtic Maggie Q.

## Argument

Una jove de 19 anys (Anne Parillaud) desarrelada, d'una colla i addicta a les drogues, és empresonada després d'haver comès diversos robatoris i assassinats. Però les autoritats s'adonen que té alguna cosa especial que la fa diferent als altres i que pot convertir-se en una arma mortífera. Per això la inclouen en un programa secret de formació de sicaris on l'entrenen amb duresa i li assignen una nova identitat: Joséphine. Des d'ara, la seva missió serà matar en benefici dels interessos del govern francès.

## Repartiment

* Anne Parillaud: Nikita
* Tchéky Karyo: Bob
* Jeanne Moreau: Amanda
* Jean-Hugues Anglade: Marco
* Marc Duret: Rico
* Jean Reno: Victor
* Anne Parillaud interpreta Nikita.
* Tchéky Karyo interpreta Bob.
* Jeanne Moreau interpreta Amanda.
* Jean-Hugues Anglade interpreta Marco.
* Marc Duret interpreta Rico.
* Jean Reno interpreta Victor.

## Referències

* ↑ «Nikita». esadir.cat.
* ↑ «Nikita». The New York Times.
# Fernando Visier Segovia

Fernando Visier Segovia, (nascut a Madrid el 3 de febrer de 1943), és un jugador d'escacs espanyol.

## Resultats destacats en competició

Va participar en el torneig internacional de Palma 1966, on hi fou últim (campió: Mikhaïl Tal). Empatà als llocs 3r a 5è a Màlaga 1968 (campió: Drazen Marovic). El 1974 fou 4t a Arrecife de Lanzarote (campió: Miguel Angel Quinteros). Va guanyar dos cops el Campionat d'Espanya d'escacs, els anys 1968, a Reus superant el català Rafael Saborido i Carné i el 1972 a Salamanca superant Ángel Martín.
Va jugar en 3 Olimpíades d'escacs representant Espanya, entre 1968 i 1974. En total, hi va jugar 28 partides, fent 12 punts, un 42,9%. Va participar també en 6 edicions de la Copa Clare Benedict (torneig europeu per equips) representant Espanya, entre 1967 i 1973. En total, hi va jugar 16 partides, fent 6 punts, un 37,5%. Va participar en una única edició del Campionat d'Europa per equips, a Kapfenberg 1970, on feu 1.5 punts de 6 partides, jugant de 6è tauler.
Com a curiositat, dir que Visier va ser un dels nens de San Ildefonso que varen cantar els números del sorteig de la loteria nacional espanyola de nadal de l'any 1957. El 2004 va rebre la medalla de plata en la VIIa edició dels Premis al Mèrit Esportiu de Castella-La Manxa.

## Notes i referències

* ↑ Referència biogràfica a chessgames.com (anglès) [Consulta 28 desembre 2009]
* ↑ Historial dels Campionats d'Espanya Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine. [Consulta 28 desembre 2009]
* 1 2 Fitxa personal a Olimpbase
* ↑ Equip espanyol a Kapfenberg EU-TCh 1970
* ↑ Hemeroteca ABC 22/12/1957 (castellà)
* ↑ «Premis al mèrit esportiu de Castella la Manxa» (en castellà). lacerca.com.

## Enllaços externs

* Elo històric i rànquings mundials històrics de Fernando Visier chessmetrics.com (anglès)
# Messier 36

Messier 36 (M36 o NGC 1960) és un cúmul obert en la constel·lació d Auriga. Va ser descobert per Giovanni Battista Hodierna abans de 1654.
El M36 és un cúmul relativament jove (25 millions d'anys aproximadament). Està a una distància d'uns 4.100 anys llum de la Terra i abasta uns 14 anys llum d'amplitud. Hi ha almenys seixanta membres en el cúmul, els més brillants de tipus espectral B2 i de magnitud +9. El cúmul és molt similar al cúmul (M45) de Plèiades, i si estigués a la mateixa distància de la Terra serien de magnitud similar.
Les seves estrelles, molt joves, compten amb una variable (V431 Aur): habitualment presenta magnitud 9.25 en banda V però, sense una clara periodicitat, ascendeix fins a la magnitud 9.05 en explosions que solen durar uns cinc dies. Va ser descoberta per la sonda espacial HIPPARCOS en 1993 assignant-se-li un període de 16.86 dies. Durant l'any 2007 estudis fotomètrics realitzats des de l'Observatori Astronòmic de Càceres i des de Segòvia, a Espanya, han mostrat tres explosions distintes ocorregudes en un interval de només tres mesos, sense cap periodicitat, dibuixant una corba de llum completament diferent de la de la sonda HIPPARCOS.
En 1996 es va descobrir en la part central del cúmul una jove i feble estrella calenta, identificada amb l'objecte IRES 05327+3404, que emet un flux bipolar de gas calent: en les millors imatges disponibles apareix amb aspecte "cometari" a causa del doll vermellós de gas emès.

## Referències

* 1 2 3 4 «Messier 36». [Consulta: 5 octubre 2017].
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical parameters of Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 18-07-2005, pàg. 1163–1173. DOI: 10.1051/0004-6361:20042523.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 Marcelo Assafin «Proper motions of the optically visible open clusters based on the UCAC4 catalog» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2014, pàg. 79–79. DOI: 10.1051/0004-6361/201323226.
* ↑ Andrea Kunder «A RAVE investigation on Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 4-2017, pàg. 106–106. DOI: 10.1051/0004-6361/201630012.
* 1 2 «The orbits of open clusters in the Galaxy» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 11-11-2009, pàg. 2146–2164. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2009.15416.X.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès)
# Kògids

Els kògids (Kogiidae) són una família de cetacis odontocets que conté dues espècies vivents i tres d'extintes. Algunes classificacions no reconeixen aquesta família i situen el gènere Kogia dins la família dels fisetèrids.

## Descripció

Aquests cetacis es caracteritzen per tenir la boca en posició ventral respecte al crani (a diferència dels dofins i la majoria d'odontocets). Manquen de dents al maxil·lar superior. El maxil·lar inferior té les dents còniques. Igual que el catxalot, tenen espermaceti al meló.

## Referències

* 1 2 Entrada «Kogiidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Taylor, B. L. et al. Kogia breviceps. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 juliol 2017.
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Marie Braun

Marie Braun (neerlandès: Maria Johanna Philipsen-Braun) (Rotterdam, 22 de juny de 1911 - Gouda, 23 de juny de 1982) va ser una nedadora neerlandesa, medallista olímpica, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà tres proves del programa de natació. Guanyà la medalla d'or en els 100 metres esquena i la de plata en els 400 metres lliures, mentre que en els 4x100 metres lliures fou desqualificada en la final. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles disputà dues proves del programa de natació. En ambdues quedà eliminada en sèries.
Durant la seva carrera va establir sis rècords mundials i 25 de nacionals. En el seu palmarès també destaquen sis medalles al Campionat d'Europa de natació: una d'or i dues de plata el 1927 i tres d'or el 1931.
El 1980 fou inclosa a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 4 «Zus Philipsen-Braun Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 d'agost 2011. [Consulta: 27 novembre 2018].
* ↑ MARIE BRAUN (NED) 1980 Honor Swimmer Arxivat 2017-11-08 a Wayback Machine.. ISHOF.
# Artanudji

Artanuji o Artanudji és el nom georgià de la població d'Ardanuç a Turquia.
La història d'aquesta zona es remunta al poblament de les ribes del riu Çoruh per les dinasties hurrites de Mitanni i pels hitites vers l'any 2000 abans de Crist. El primer esment de Ardanuç es troba en un monument del regne d'Urartu que esmenta la derrota de la població local en una batalla a mans del rei Sardur II el 753 abans de Crist. Després, al segle setè abans de Crist els saques o escites se sap que es van assentar i van dominar Ardanuç.
El castell de Artanuji o Artanudji (el nom gerogià de la moderna Ardanuç) va ser construït pel rei georgià Vakhtang I Cap de Llop (segle v). El castell va ser assetjat pel califa àrab omeia Marwan II (688-750) el 744 AD. i va ser restaurat per Aixot I d'Ibèria (fundador de la dinastia Bagrationi) al segle viii. També va fundar una ciutat, que es va convertir en el centre del "Regne dels kartvels" (ქართველთა სამეფო en georgià) i de la Taoklarjètia.
Els enfrontaments entre els bagràtides i els beilicats d'Anatòlia va començar vers 1080. Ardanuji va ser un bastió de la muntanya difícil de capturar, encara que va caure en mans dels mongols durant les seves guerres amb els turcs i georgians al segle xiii i va passar a l'Imperi Otomà el 1551 sota Solimà el Magnífic després d'un altre setge destacat, aquest cop contra el governant local, l'atabeg de Samtskhé, Jakeli.
Després de la guerra rus-turca (1877-1878) Ardanuç va ser cedida a Rússia i després de la Revolució Russa va ser retornat als otomans amb un plebiscit previst per decidir el seu estatus final.
L'efímera República Democràtica de Geòrgia, recent independitzada el 1918, va intentar reclamar l'àrea que també reivindicava Armènia com a part de la Gran Armènia a constituir, però hi van renunciar el 1921, després de la invasió soviètica de Transcaucàsia i de l'acord amb la república recentment formada de Turquia.

## Notes

* ↑ Джуаншер Джуаншериани, Жизнь Вахтанга Горгасала, перевод, введение и примечания Г.В. Цулая, Тб., 1986, p. 79 (en rus)
* ↑ Сумбат Давитис-дзе, История и повествование о Багратионах, пер. М. Д. Лордкипанидзе, р. 31 (en rus)
* ↑ Д. Л. Мусхелишвили, Основные вопросы исторической географии Грузии, II, p. 174-176 (en rus)
# Chronica Prophetica

La Chronica Prophetica és un llibre encarregat per Alfons III d'Astúries el 833 que desenvolupa profecies bíbliques lligades al destí dels asturians, amb una clara funció de propaganda. La crònica es divideix en sis seccions: la primera reprèn el tema de Gog i Magog, a qui relaciona amb els musulmans. La segona explica l'origen d'aquest poble, usant llegendes populars de l'època. La tercera parla de Mahoma i els seus errors. La quarta narra la història dels sarraïns a la península Ibèrica, que es contraposa a la resistència dels gots, resumida a la cinquena part. La darrera secció lliga aquests gots als asturians, a qui dibuixa com a futurs vencedors de l'Islam.

## Referències

* ↑ Vicente Catarino (1980), "The Spanish Reconquest: A Cluniac Holy War Against Islam?" Islam and the Medieval West: Aspects of Intercultural Relations, Khalil I. Semaan, ed. (SUNY Press, ISBN 0-87395-409-2), 87