OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cúrling als Jocs Olímpics d'hivern de 2014

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2014, que se celebraren a la ciutat de Sotxi (Rússia), es disputaren dues proves de cúrling, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina.
La competició se celebrà entre els dies 10 i 21 de febrer de 2014 a les instal·lacions del Centre de Cúrling Cub de Gel.

## Participants

Hi participaren un total de 100 jugadors de cúrling de 12 comitès nacionals diferents:
| Alemanya (5) Canadà (10) Corea del Sud (5) Dinamarca (10) Estats Units (10) Regne Unit (10) | Japó (5) Noruega (5) Rússia (10) Suècia (10)  Suïssa (10) R.P. de la Xina (10) |

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Prova masculina | Canadà Brad Jacobs Ryan Fry E. J. Harnden Ryan Harnden Caleb Flaxey | Regne Unit David Murdoch Greg Drummond Scott Andrews Michael Goodfellow Greg Drummond | Suècia Niklas Edin Sebastian Kraupp Fredrik Lindberg Viktor Kjäll Oskar Eriksson |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Prova femenina | Canadà Jennifer Jones Kaitlyn Lawes Jill Officer Dawn McEwen Kirsten Wall | Suècia Margaretha Sigfridsson Maria Prytz Christina Bertrup Maria Wennerström Agnes Knochenhauer | Regne Unit Eve Muirhead Anna Sloan Vicki Adams Claire Hamilton Lauren Gray |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Canadà | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 2 | Suècia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* ↑ (anglès) «Venue details at host site». World Curling Federation. Arxivat de l'original el 2012-05-25.
# Salt amb esquís als Jocs Olímpics d'hivern de 2014

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2014, que se celebraren a la ciutat de Sotxi (Rússia), es disputaren quatre proves de salt amb esquís, tres d'elles en categoria masculina i, per primera vegada, una prova en categoria femenina.
La competició tingué lloc entre els dies 8 i 17 de febrer de 2014 a les instal·lacions esportives del Centre de Salts RusSki Gorki (Kràsnaia Poliana).

## Calendari

Els temps són UTC+04:00.
| Data | Hora | Prova |
| 8 de febrer | 20:30 | Qualificació salt curt (homes) |
| 9 de febrer | 21:30 | Salt curt (homes) |
| 11 de febrer | 21:30 | Salt curt (dones) |
| 14 de febrer | 21:30 | Qualificació salt llarg (homes) |
| 15 de febrer | 21:30 | Salt llarg (homes) |
| 17 de febrer | 21:15 | Salt llarg per equips |

## Participants

Hi participaren un total de 100 esquiadors de 20 Comitès Nacionals diferents:
| Alemanya (9) Àustria (7) Bulgària (1) Canadà (6) Corea del Sud (4) Eslovènia (9) Estats Units (7) Estònia (2) Finlàndia (6) França (5) | Grècia (1) Itàlia (5)  Japó (8) Kazakhstan (2) Noruega (9) Polònia (5) Txèquia (5) Romania (1) Rússia (6)  Suïssa (3) |

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Salt amb esquís 90 m. Detalls | Kamil Stoch | Peter Prevc | Anders Bardal |
| Salt amb esquís 120 m. Detalls | Kamil Stoch | Noriaki Kasai | Peter Prevc |
| Prova per equips Detalls | AlemanyaAndreas Wank Marinus Kraus Andreas Wellinger Severin Freund | ÀustriaMichael Hayböck Thomas Morgenstern Thomas Diethart Gregor Schlierenzauer | JapóReruhi Shimizu Taku Takeuchi Daiki Ito Noriaki Kasai |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Salt amb esquís 90 m. Detalls | Carina Vogt | Daniela Iraschko-Stolz | Coline Mattel |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Alemanya | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 1 | Polònia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3 | Àustria | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 4 | Japó | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Eslovènia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Noruega | 0 | 0 | 1 | 1 |
| | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Referències

* ↑ (anglès) «Ski Jumping at Sochi 2014 Winter Olympics». Sochi2014olympicswiki.com. Arxivat de l'original el 2014-01-09. [Consulta: 21 gener 2014].
* ↑ (anglès) «RusSki Gorki Jumping Center». SOOC. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2013. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ (anglès) «Olympic Games». SOOC. Arxivat de l'original el 6 de gener 2014. [Consulta: 10 novembre 2012].
# Cabana del Coi

La Cabana del Coi és una cabana del municipi de Biosca (Solsonès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es conserven poques cabanes de volta d'aquestes característiques i menys tan a prop d'un nucli habitat. Aquesta cabana està camuflada en el paisatge a gràcies a la vegetació i la terra que ha cobert la volta. Les característiques d'aquesta cabana són comunes a la resta de cabanes que podem trobar en aquestes contrades. La seva planta és rectangular i conserva la volta lleugerament apuntada. Les úniques obertures que té és la mateixa porta d'ingrés i una petita escletxa que hi ha en un costat d'aquesta. L'accés es realitza a través d'una porta rectangular amb una llinda trapezoidal. El seu interior està ple de brossa i runa, no obstant encara s'hi pot endevinar en el mur de tramuntana la menjadora d'animals.

## Referències

* ↑ «Cabana del Coi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Ulrich Leman

Ulrich Leman (Düsseldorf, Alemanya, 15 d'octubre de 1885 - Deià, Illes Balears, 22 d'abril de 1988) fou un pintor expressionista alemany.
Nat a Dusseldorf, es començà a interessar per la pintura de ben jove i el 1919 va cofundar el grup "El Jove Rheinland" amb altres joves pintors del moment, incloent-hi n'Otto Dix i en Gert Heinrich Wollheim.
Durant els primers anys 20 n'Ulrich Leman fou un Meisterschüler under Heinrich Nauen a la Düsseldorfer Akademie.
El 1927 es va fer amic de Johanna Ey, que com Mutter Ey (Mare Ey) el prengué per a la seva formació d'artistes joves i amb futur. Leman va esdevenir un membre del seu cercle, i els seus treballs varen començar a aparèixer a les seves galeries.
A finals de la dècada de 1920 Leman decideix fer el seu primer viatge a Mallorca i tot seguit quedar-s'hi a viure. El 1930 l'artista fixa la seva residència a Deià.
Així començava un temps intens, fins a la seva mort, de consumacions essencials. Amb el seu estil cèlebre incorporava els temes de Mallorca, els seus paisatges, la seva gent i la seva personalitat. Cap altre artista no ha entès tan bé el caràcter de l'illa, el seu atractiu i la seva força i els ha captat tan bé en els seus treballs.
N'Ulrich Leman va morir el 1988 a Deià i fou enterrat al cementiri de la vila.

## Referències

* ↑ País, El «Ulrich Leman, pintor» (en castellà). El País [Madrid], 25-04-1988. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Moyà, L. «Una muestra homenajeará a Ulrich Leman, un enamorado de Mallorca» (en castellà). UH Noticias. Cultura, 17-03-2004. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ «Ulrich Leman (1885-1988)» (en anglès). Find A Grave Memorial. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ «Leman, Ulrich». La casa enmarcada. Palma. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ Bauçà i Pizà, Pep. «Recordant Ulrich Leman i Pep Fontdevila». dBalears, 20-10-2011. Arxivat de l'original el 2022-04-07. [Consulta: 20 abril 2020].

## Enllaços externs

* Ulrich Leman (alemany)
# École du Louvre

L'École du Louvre és una institució pública d'educació superior francesa situada al Palau del Louvre de París i ensenya estudis d'història de l'art.
Fundada l'any 1882 en una de les ales del Museu del Louvre, institució ideada originàriament per estudiar l'arqueologia, l'entorn i les necessitats, va fer que la institució abastés tota la història de l'art, que encara és la base de l'art fins als nostres dies. educació superior. Depèn organitzativament i administrativament del Ministeri de Cultura francès i és un organisme públic des de 1997.

## Graduats famosos

* Moixé Castel, un pintor israelià
* Martine Franck, una coneguda fotògrafa belga que va ser membre de l'Agència Magnum
* Joan Vilà i Moncau, un pintor català
* Régine Pernoud, una historiadora medievalista, doctora en lletres i arxivera francesa
* Jean Yoyotte, un egiptòleg francès

## Referències

* ↑ Décret n°97-1085 du 25 novembre 1997 relatif à l'Ecole du Louvre
* ↑ Les services de l'administration centrale Direction des musées de France
* ↑ L’école du Louvre multiplie les doubles diplômes
# Cine Victoria

El Cine Victoria va ser una sala d'exhibició cinematogràfica ubicada al carrer Santa Eulàlia, número 49, cantonada amb carrer Anselm Clavé, del barri de Santa Eulàlia de L'Hospitalet de Llobregat. Va ser construït per encàrrec d'Agustí Rodés Huguet. L'espai on es va aixecar el nou cinema ja s'havia fet servir en anys anteriors per a fer projeccions de cinematògraf. La sala s'inaugurà el 22 de desembre de 1923.
L'aforament inicial de la sala era de 600 localitats generals i 180 de preferents, els preus de les quals es venien a 30 i 50 cèntims respectivament. Les sessions tenien lloc els dijous, dissabtes, diumenges, vigílies de festiu i festius.
L'any 1925, es va produir la primera reforma, que va afectar l'aforament i el confort de la sala. Es va reduir el nombre de seients generals a 532 i es van augmentar els preferents a 309. Aquest canvi va venir acompanyat d'una petita reducció del preu de les entrades.
L'impagament de certs impostos per part d'Agustí Rodés va comportar un seguit de canvis de titular, fins que el 1936 el cine va ser traspassat a Erich Wolff, propietari també del Cine Guimerà conegut anteriorment com a Cine Imperio, al mateix barri de Santa Eulàlia.
El Cine Victoria va ser un dels que va sobreviure a la guerra civil. A la dècada dels 50 es va fer càrrec del negoci l'empresari Jaume Tarrazón Badia, fill de Vicenç Tarrazón, cofundador del Cine Romero, que amb els seus socis Pere Balañà i Esteve Grau es van proposar modernitzar la sala.
El projecte va anar a càrrec de l'arquitecte F.J. Barba Corsini i les obres de modernització de la sala, que van començar l'any 1960 i finalitzaren un any més tard, van consistir en la construcció d'una nova planta de més de 1000m² amb quatre pisos d'alçada, platea (798 butaques) i amfiteatre (562 butaques preferents i 398 de generals).
Amb el descens de públic a mitjans dels 70, va intentar reconvertir-se en un local especialitzat en cintes eròtiques, però l'experiència no durà gaire i tornà a la programació habitual.
L'any 1987, els propietaris van decidir tancar el Cine Victoria.

## Vegeu també

* Llista de sales de cinema de l'Hospitalet de Llobregat
* Cine Alhambra
* Cine Lumiere
* Cine Oliveras
* Cine Romero

## Referències

* ↑ Toril, Núria. El cinema a l'Hospitalet: de l'espectacle de fira a la multisala: 1907-1996. Hospitalet de Llobregat: Centre d'Estudis de l'Hospitalet, 1996.
* ↑ Arxiu Administratiu de L'Hospitalet de Llobregat «Expedient d'obra habitatge». , 1959.
* ↑ «Cinema Victòria - Arquitectura Catalana .Cat». [Consulta: 26 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Mapa dels cinemes de L'Hospitalet Arxivat 2014-05-21 a Wayback Machine.
# John Cregan

John Francis Cregan (Schenectady, Nova York, 29 de gener de 1878 – Filadèlfia, Pennsilvània, 26 de desembre de 1965) fou un atleta estatunidenc que va córrer al tombant del segle XX i que era especialista en les curses de mitjana distància. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, en què guanyà la medalla de plata en la cursa dels 800 metres, en quedar per darrere del britànic Alfred Tysoe.

## Millors marques

* 800 metres. 1' 55.3", el 1895
* milla. 4' 24.4", el 1900

## Referències

* 1 2 «John Cregan» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-11-14. [Consulta: 29 agost 2012].
# Gustave Sandras

Gustave Sandras (La Crotz de Barrés, França 1872 - 1954) fou un gimnasta artístic francès, guanyador d'una medalla olímpica d'or.

## Biografia

Va néixer el 24 de febrer de 1872 a la ciutat de La Crotz de Barrés, població situada al departament de l'Avairon. Va morir el 1954.

## Carrera esportiva

Considerat un dels precursors de la gimnàstica moderna, va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1900 realitzats a París (França), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova individual del concurs general de gimnàstica, esdevenint el primer campió d'aquesta prova.
# Refugi de Vall Ferrera

El Refugi de Vall Ferrera és un refugi de muntanya del terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà.
És a 1.902 metres d'altitud, situat a la dreta de la sortida del barranc d'Areste.
Aquest refugi va ser construït per subscripció popular entre els excursionistes de Catalunya a partir del qual es va constituir la comissió del refugi Vall Ferrera. Aquesta comissió, amb el pas dels anys, esdevingué l'actual Comitè Català de Refugis de la FEEC.
El refugi de Vall Ferrera, inaugurat el 1935, és el més antic de Catalunya, juntament amb el d'Ulldeter, i és el més proper al cim més alt de Catalunya, la Pica d'Estats. Tot i així, queda força lluny d'aquest cim, cosa que ha fet que es cregui que ha de menester un altre refugi prop de l'estany d'Estats, a mig camí del cim. El Comitè de Refugis de la FEEC ja fa més de 25 anys que va començar a treballar-hi, tot dissenyant un esborrany de projecte i negociant amb el proper poble d'Àreu la cessió del terreny. L'any 1984, malgrat estar tot enllestit, va fracassar per manca de recursos econòmics. Arran de la mort del periodista Ernest Udina en el descens del Montblanc, uns amics seus van voler homenatjar-lo i van reprendre aquest projecte fent les gestions oportunes prop de la Direcció General de Joventut de la Generalitat i es va pressupostar més d'un milió d'euros per a la construcció definitiva.

## Ruta d'accés

Des d'Àreu cal continuar per la pista, sense asfaltar i en mal estat fins a l'aparcament de la Molinassa (1820 m) uns dotze quilòmetres. A partir de la pressa de la Farga, la pista, en principi, està restringida al trànsit. El refugi queda prop del Pla de Boet on cal travessar el riu per una palanca. Queda a mà esquerra l'altre costat de la Noguera de Vall Ferrera. Es tarden unes tres hores i mitja per pujar al refugi si s'ha de fer tot el recorregut a peu. Si es pot arribar fins al final de la pista amb el cotxe són uns 15 minuts i superar uns 150 metres de desnivell.

## Referències

* ↑ «Refugi Vallferrera». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC). [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Enllaços externs

* Calendari d'obertura i reserves
# Allison Pineau

Allison Pineau (2 de maig de 1989, Chartres, França) és una jugadora de handbol que juga en la posició de central en el club francès del Metz Handball. Va ser triada com IHF Jugadora de l'Any l'any 2009.

## Equips

* Issy els Moulineaux (2006-2009)
* Metz Handball (2009-2012)
* CS Oltchim Rimnicu Valcea (2012-2013)
* ŽRK Vardar (2013-2014)
* RK Krim (2014-2015)
* HBC Nímes (2015)
* HC Minaur (2015-2016)
* Brest Bretagne Handball (2016-)

## Palmarès
### Metz

* Lliga de França (2011)
* Copa de França (2010)
* Copa de la Lliga de França (2010 i 2011)

### Internacional
#### Campionat del Món

* Medalla de plata en el Campionat del Món de 2009
* Medalla de plata en el Campionat del Món de 2011

### Consideracions personals

* IHF Jugadora de l'Any (2009)
* Millor central del mundial (2009)

## Referències

* ↑ «Allison Pineau». Euro Handball. Arxivat de l'original el 25 d’octubre 2014. [Consulta: 8 juny 2012].
* ↑ «Player of the Year – Women 2009». IHF. Arxivat de l'original el 5 desembre 2010. [Consulta: 7 desembre 2010].
* ↑ «2014 European Championship Roster». EHF. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2018. [Consulta: 7 desembre 2014].
# Andrí Xepkin

Andrí Xepkin (en ucraïnès: Андрій Щепкін) (Nova Kajovka, República Socialista Soviètica d'Ucraïna 1965) és un jugador d'handbol ucraïnès ja retirat.
Després de la Dissolució de la Unió Soviètica el 1991 es va traslladar a Espanya per fitxar amb el Maristas Málaga. Nacionalitzat espanyol el 20 de setembre de 1997, ha estat guanyador d'una medalla olímpica i l'únic jugador europeu que ha guanyat set vegades la Lliga de Campions (6 amb el FC Barcelona i 1 amb el THW Kiel). L'any 2010 es va inaugurar a Sant Feliu de Llobregat el Pavelló Andrei Xepkin.

## Carrera esportiva
### Palmarès

* 6 Lligues ASOBAL: 1995/1996, 1996/1997, 1997/1998, 1998/1999,1999/2000 i 2004/2005
* 5 Copes del Rei: 1993/1994, 1996/1997, 1997/1998, 1999/1900 i 2002/2003
* 5 Copes ASOBAL: 1994/1995, 1995/1996, 1999/2000, 2000/2001 i 2001/2002
* 4 Supercopes d'Espanya: 1993/1994, 1996/1997, 1997/1998 i 1998/1999
* 7 Copes d'Europa: 1995/1996, 1996/1997, 1997/1998, 1998/1999, 1999-2000, 2004-2005 (FC Barcelona) i 2006/2007 (Kiel)
* 2 Recopes d'Europa: 1993/1994 i 1994/1995 (FC Barcelona)
* 5 Supercopes d'Europa: 1996/1997, 1997/1998, 1998/1999, 1999/2000 (FC Barcelona), 2003/2004 (Kiel)
* 1 Copa EHF: 2002/2003 (FC Barcelona)
* 1 Bundesliga: 2006/2007

### Trajectòria amb la selecció

Amb la selecció de la Unió Soviètica aconseguí guanyar la medalla de plata en Campionat Mundial d'Handbol l'any 1990 i amb la selecció espanyola d'handbol va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en derrotar la selecció de Sèrbia i Montenegro en el partit pel tercer lloc. Amb la selecció espanyola a més ha guanyat dues medalles en el Campionat d'Europa.

## Referències

* 1 2 «El drama de Xepkin: "Me duele en el corazón todo lo que está pasando en Ucrania"» (en castellà). El Mundo Deportivo, 03-03-2022. [Consulta: 12 febrer 2023].
* ↑ «El bateig del pavelló Andrei Xepkin». FC Barcelona, 04-12-2010. [Consulta: 12 febrer 2023].
# Branko Štrbac

Branko Štrbac (Herceg Novi, 7 de juliol de 1957) és un jugador d'handbol iugoslau, ja retirat, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984.
A Los Angeles 1984, formà part de la selecció iugoslava que va guanyar la medalla d'or. Hi va jugar un partit, i hi marcà un gol.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món d'handbol de 1982.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Branko Štrbac». [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ «BEST sports DB - Profile - Branko STRBAC - Yugoslavia - Handball». [Consulta: 21 maig 2023].
# Erik Hajas

Erik Hajas (Huddinge, 16 de setembre de 1962) és un jugador d'handbol suec, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on fou cinquè en la competició d'handbol amb la selecció sueca. Als Jocs de Barcelona de 1992 i als d'Atlanta de 1996 guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món d'handbol, d'or el 1990 i de bronze el 1993 i 1996. Amb la selecció sueca jugà un total de 281 partits en què marcà 993 gols.
A nivell de clubs jugà al SoIK Hellas (1979-1988), IF Guif (1988-1990), CB Maritim Puerto Cruz (1990-1991), IFK Tumba (1991-1992) i IF Guif (1992-2000). Fou sis vegades el màxim golejador de la lliga sueca, el 1987 amb el SoIK Hellas i el 1989, 1995, 1996, 1997 i 1998 amb l'IF Guif. Una vegada retirat exercí d'entrenador a l'IFK Tumba.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Erik Hajas». [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ «Équipe-type du championnat du monde 1995», 23-05-1995. [Consulta: 23 novembre 2014].
* ↑ «SAMTLIGA INTERNATIONALS». docplayer.se. [Consulta: 2 juny 2022].
* ↑ «Spelarstatistik» (en suec). Handbollslandslaget. [Consulta: 2 juny 2022].
* ↑ «Erik Hajas - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ «Meilleurs buteurs du Championnat de Suède (1934-2012)», 01-11-2013. [Consulta: 23 novembre 2013].
* ↑ «LЦRDAGSPROFILEN/Erik Hajas. Hajas brinner fцr revansch» (en suec). Dagens Nyheter, 17-09-2015. Arxivat de l'original el 17 de setembre 2015. [Consulta: 15 maig 2024].
# Jožef Holpert

Jožef Holpert (nascut el 13 de març de 1961 a Bezdan), és un exjugador d'handbol iugoslau, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988.
El 1988 va formar part de la selecció de Iugoslàvia que va guanyar la medalla de bronze a les Olimpíades de Seul. Hi va jugar sis partits i marcà 15 gols.

## Enllaços externs

* Fitxa a databaseolympics.com
# Magnus Wislander

Hans Einar Magnus Wislander (22 de febrer de 1964, Göteborg, Suècia) és un exjugador d'handbol suec, retirat el 2005. Jugava en la posició de central, és considerat un dels millors jugadors de la història, i fou triat Millor jugador d'Handbol del segle XX.
Des del seu debut a la selecció nacional sueca el 1985, hi va jugar al voltant de 380 partits, i hi marcà 1000, essent el jugador que més partits ha jugat i més gols ha marcat amb la selecció de Suècia. Va jugar pel Redbergslids IK, el Göteborg, i el THW Kiel, equip aquest darrer on va arribar al punt culminant de la seva carrera, tot i que la seva assignatura pendent fou la Lliga de Campions de l'EHF, en què arribà a la final el 2000 però perdé contra el FC Barcelona, i fou tres cops semifinalista, els anys 1996, 1997 i 2001.

## Campionat del món

* 1990 - or
* 1993 - bronze
* 1995 - bronze
* 1997 - argent
* 1999 - or
* 2001 - argent

## Campionat d'Europa

* 1994 - or
* 1998 - or
* 2000 - or
* 2002 - or

## Enllaços externs

* «Fitxa de Magnus Wislander» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-07-27. [Consulta: 1r octubre 2012].
# Marit Malm Frafjord

Marit Malm Frafjord (Tromsø, 25 de novembre de 1985) és una jugadora d'handbol noruega, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 25 de novembre de 1985 a la ciutat de Tromsø, població situada al comtat de Troms.

## Carrera esportiva

Membre del club Larvik HK com a pívot, va participar als 22 anys als Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequin (Xina), on va guanyar la medalla d'or amb la selecció de noruega, un fet que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 realitzats a Rio de Janeiro (Brasil) aconseguí la medalla de bronze.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat tres medalles al Campionat del Món, una d'elles d'or; quatre medalles al Campionat d'Europa d'handbol, tres d'elles d'or.
# Milorad Karalić

Milorad Karalić (en serbi: Милорад Каралић), nascut el 7 de gener de 1946 a Ivanjska, actualment Bòsnia i Hercegovina, llavors RFS de Iugoslàvia), és un exjugador d'handbol serbi, que va competir amb la selecció de Iugoslàvia als Jocs Olímpics de 1972 i als Jocs Olímpics de 1976.
El 1972 va formar part de la selecció iugoslava que va guanyar la medalla d'or a l'Olimpíada de Múnic. Hi jugà els sis partits, i va marcar dos gols. Quatre anys més tard, fou membre de l'equip iugoslau que acabà cinquè a l'Olimpíada de Mont-real de 1976. Hi va jugar els sis partits, i hi marcà onze gols.
També guanyà dues medalles d'or als Jocs del Mediterrani, el 1967 i 1975.
El 18 de gener de 1998 va ser elegit ministre d'Esports i Joventut al Govern de la República Srpska, càrrec en el qual va romandre fins a l'elecció d'un nou govern el 12 de gener de 2001.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Milorad Karalić». [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ «Састав Владе Републике Српске изабране 18. јануара 1998. године [Govern de la República Srpska: Composició del govern de la República Srpska elegit el 18 de gener de 1998]» (en serbi). Govern de la República Srpska. [Consulta: 21 maig 2023].
# Nenad Kljaić

Nenad Kljaić (nascut el 21 de desembre de 1966), és un exjugador d'handbol croat, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996.
El 1996, formà part de la selecció croata que va guanyar la medalla d'or a les olimpíades d'Atlanta.

## Referències

* ↑ «Fitxa: Nenad Kljaić». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2008-12-26. [Consulta: 17 gener 2009].