OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu Benaki

El Museu Benaki —Μουσείο Μπενάκη (grec)— es troba a la mansió de la família Benakis al barri de Kolonaki al centre d'Atenes, Grècia. La mansió d'estil neoclàssic, construïda el 1867, va ser comprada per Emmanuel Benakis el 1910. Andonis Benakis, el seu fill, va cedir la mansió a l'Estat en la memòria de son pare el 1931 per a crear-hi el museu. Aquest conté representacions de l'art grec des de la prehistòria fins als temps moderns, una extensa col·lecció d'art asiàtic, exposicions temporals i compta igualment amb un modern taller de restauració. Tot i que inicialment el museu albergava una col·lecció que incloïa art islàmic, porcellana xinesa i exposicions sobre joguets, la reobertura l'any 2000 va portar a la creació de museus satèl·lits centrats en aquestes i altres col·leccions específiques, el que va permetre al museu principal centrar-se en la cultura grega al llarg de la història del país.
El museu compta amb més de 20.000 peces ordenades cronològicament en 36 sales on es pot veure l'evolució de la pintura, escultura i artesania gregues.

## Algunes peces destacades

Algunes peces destacades del museu.
* El Tresor d'Eubea: Consisteix en tres atuells senzills i poc decorats, dos d'or i ú de plata, que daten del 3000-2800 aC, quan la metal·lúrgia es va desenvolupar afavorint la transició de l'edat de pedra a l'edat del bronze.
* El Tresor de Tessàlia: Un grup de joies d'or gregues i romanes amb treballades filigranes dels segles iii i ii aC: pendents, collarets, braçalets i diademes.
* Quadres de El Greco: Hi ha dues obres de l'època primerenca d'aquest artista, una de les quals es L'adoració dels reis. Va pintar totes dues en Creta, on va nàixer.
* Saló del segle xviii: Una reconstrucció d'una mansió típica macedònia, amb sostres de fusta daurats i pintats, i plaques de fusta a les parets. Aquesta artesania es va desenvolupar al mateix temps que els comerciants locals prosperaven durant el govern otomà.

## Referències

* 1 2 3 4 Davenport, Coral; Foster, Jane. Atenas (en castellà). 1. ed. Madrid: El País-Aguilar, 2004, p.80 (Guías visuales Top 10). ISBN 8403502249.
* ↑ «Research & conservation» (en anglès). Benaki Museum. Secció de restauració del Museu Benaki
* ↑ Davenport & Foster, 2004, p. 80-81.

## Bibliografia

* Delevorrias, Angelos; Solà, Alexis Eudald. Icones gregues de la col·lecció Velimezis: Museu Nacional d'Art de Catalunya, Barcelona, del 23 de març al 6 juny de 1999. Atenes; Barcelona: Museu Benaki ; Museu Nacional d'Art de Catalunya, 1999. ISBN 9789608452565.
# Henriette Henriksen

Henriette Henriksen (Stavanger, 12 de juny de 1970), també coneguda pel nom de casada Henriette Løge, és una exjugadora d'handbol noruega que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. Entre 1989 i 1997 jugà un total de 38 partits i marcà 26 gols amb la selecció nacional.

## Referències

* ↑ «Henriette Henriksen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2012. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ «Henriette Henriksen» (en noruec). www.handball.no. [Consulta: 8 desembre 2019].
# Soma (artista)

Soma (València, 1977) és un muralista i il·lustrador valencià que va residir tretze anys a Palma, on va arribar a exposar la seua obra al Casal Solleric i és fill predilecte del barri de Canamunt on residia. És conegut pel seu compromís amb els moviments socials i per se especialment crític amb el turisme de masses.

## Obra publicada

* Pintamurs. Carcaixent: Sembra Llibres, 2020. ISBN 978-84-16698-49-3.

## Referències

* ↑ «Un grafiti de Soma per combatre la «sida social»». dBalears, 11-12-2017. [Consulta: 28 juny 2024].
* ↑ Llull, Maria. «Soma presenta les seves petites 'contradiccions'». Ara Balears, 23-08-2018. [Consulta: 28 juny 2024].
* ↑ «Els ‘Murs Circulars’ de SOMA s’acomiaden de Rata Corner». IB3, 21-08-2019.
* ↑ Marco, Lucas. «El PP de Sóller (Mallorca) censura un mural crítico con la masificación turística del artista valenciano 'Soma'» (en castellà), 07-03-2020. [Consulta: 28 juny 2024].
* ↑ «Entrevista amb Marc Peris, Soma». Sa Pobla Ràdio, 31-03-2022. [Consulta: 28 juny 2024].
# Hugo Fähndrich

Hugo Fähndrich (3 de juliol de 1851 - 3 de juliol de 1930) va ser un Mestre d'escacs austríac-hongarès.
Nascut a Hongria, es va traslladar a Viena, on triomfava l'escola d'escacs vienesa, fundada per Max Weiss, va ser impulsada pel trio Carl Schlechter – Arthur Kaufmann – Hugo Fahndrich.
Va ser el director del torneig al Kaiser Jubiläumsturnier 1898 a Viena. El 1898, juntament amb Alexander Halprin i Georg Marco, va renovar la publicació d'escacs Wiener Schachzeitung.
Va jugar diversos torneigs a Viena; va ocupar el tercer lloc el 1896 (va guanyar Marco), va ocupar el quart lloc el 1897 (va guanyar Schlechter), i va ocupar el 9è el 1897/98 (va guanyar Marco).

## Partides d'escacs notables

* Hugo Fähndrich vs Wilhelm Steinitz, Viena 1897, Obertura de l'Alfil, Gambit Urusov (C24), 1-0
* Carl Schlechter vs Hugo Fähndrich, Viena 1904, Obertura Ruy Lopez, variant oberta (C80), 0-1
* Oldřich Duras vs Hugo Fähndrich, Viena 1909, Gambit danès, Acceptat (C21), ½–½

## Obres

* Hugo Fähndrich: Internationales Kaiser-Jubiläums-Schachturnier, 1981,ISBN 3-283-00057-3

## Referències

* ↑ Judaism and Chess Arxivat 2007-11-04 a Wayback Machine.
* ↑ Schach Turnierergebnis Server chess-results.com at chess-results.com
* ↑ 1844-1945, D Arxivat 2008-01-17 a Wayback Machine. at www.ballo.de
* ↑ Welcome to the Chessmetrics site Arxivat 2006-04-14 a Wayback Machine. at www.chessmetrics.com
# Serrat del Balaguer

El Serrat del Balaguer és una serra situada als municipis de Vilanova de l'Aguda a la comarca de Noguera i de Sanaüja a la de la Segarra, amb una elevació màxima de 543 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Museu Cívic Arqueològic de Bolonya

El Museu Cívic Arqueològic de Bolonya, com el seu propi nom indica, alberga peces arqueològiques. Es troba al Palau Galvani, del quatre-cents, l'antic “Ospedale della Morte”, al costat de la Plaça Major de la ciutat.
És un dels museus més antics de Bolonya, doncs s'obrí al 1881 en el mateix lloc on es troba actualment.
El patrimoni arqueològic del museu abasta 200.000 peces: és el principal referent quant a nombre i qualitat de materials de la regió d'Emília-Romanya. No sols, però, conté peces autòctones, també en té d'altres que són referents mundials quant a arqueologia, com alguns fragments de la tomba d'Horemheb.
Les principals col·leccions del museu són:
* Col·lecció prehistòrica
* Col·lecció grega
* Escultures grecoromanes
* Col·lecció etruscoitàlica
* Col·lecció romana
* Peces de Bolonya
* Sales egípcies (una col·lecció de les més importants d'Europa)
* Col·lecció numismàtica
El museu també realitza exposicions temporals. El 2006-2007, per exemple, albergà una mostra del pintor italià Annibale Carracci, o a finals del 2007 una altra sobre Giovanni Battista Belzoni i les seues troballes de l'antic Egipte.

## Galeria

* Accés al recinte
* Sales egípcies
* Estatuillas de l'Imperi Nou
* Col·lecció permanent
* Vitrines del museu
* Enterrament exposat
* Cocodril disecado

## Enllaços externs

* Web oficial del museu.
* Exposició Annibale Carracci.
# Eleazar Jiménez Zerquera

Eleazar Jiménez Zerquera (Ciego de Ávila, 25 de juny de 1928 - 6 de maig de 2000) fou un jugador d'escacs cubà que tenia el títol de Mestre Internacional.

## Resultats destacats en competició

Fou cinc cops campió de Cuba en els anys 1957, 1960, 1963, 1965 i 1967.
Fou tres cops campió Panamericà a l'Havana en els anys 1963, 1966 i 1970.

### Participació en olimpíades d'escacs

Jiménez Zerquera va participar, representant Cuba, en set Olimpíades d'escacs entre els anys 1960 i 1974, amb un resultat de (+26 =61 –18), per un 53,8% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a les Olimpíada del 1974 en puntuar 8 d'10 (+6 =4 -0), amb el 80,0% de la puntuació, amb una performance de 2528.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Eleazar Jiménez Zerquera» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «Biografia». ecured.cu. [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «Palmarés campions de Cuba». ajedrezdeataque.com. [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Péter Krekó

Péter Krekó (Hongria, 1983) és un economista, politòleg i professor universitar hongarès. Treballa com a Professor associat al Department de Psicologia Social i el Laboratori d’investigació sobre Desinformació i Intel·ligència Artificial de la Universitat Eötvös Loránd i director del think tank Political Capital Institute. El seu projecte d'investigació se centra en els processos psicològics socials de les autocràcies informatives, els règims que poden tenir èxit mitjançant la manipulació de la informació. Està interessat en la desinformació, la polarització política, les teories de la conspiració i la influencia estrangera maligna. Ha publicat extensament sobre aquests temes a revistes acadèmiques i a la premsa internacional. L’any 2016 va obtenir una beca Fulbright per visitar el Departament d'Estudis d'Euràsia Central de la Universitat de Indiana. És líder del consorci de l'Observatori Hongarès de Mitjans Digitals, un centre de lluita contra la desinformació recolzat per la Comissió Europea sota el paraigües de l'Observatori Europeu de Mitjans Digitals (EDMO)

## Referències

* ↑ «Péter Krekó». CCCB amb permís (OTRS), 01-05-2024. [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ Krekó Péter Web of Science 2021-04-03
# Suliman Dhul-Kadr

Suliman fou emir d'Elbistan de la dinastia Dhul-Kadr, fill i successor de Nasir al-Din Muhammad el 1442. A diferència dels seus antecessors el seu regnat fou pacífic. El 1449 el soldà otomà Murat II, buscant un aliat contra Karaman i els Qara Qoyunlu, va casar al seu fill Mehmet (el futur Mehmet II) amb una filla de Suliman, de nom Sitt Khatun. Un membre de la família, Fayyad Beg, germà de Suliman, va estar a punt d'ocupar el poder el 1454 però el sultà mameluc ho va impedir i va confirmar Sulayman, que va morir poc després, el mateix 1454 i el va succeir el seu fill gran Malik Arslan.

## Referències

* ↑ Venzke, Margaret L. «The Case of a Dulgadir-Mamluk Iqṭāʿ: A Re-Assessment of the Dulgadir Principality and Its Position within the Ottoman-Mamluk Rivalry». Journal of the Economic and Social History of the Orient, vol. 43, 3, 2000, pàg. 399–474.
* ↑ Venzke, Margaret L. «Dulkadir». A: Encyclopaedia of Islam, THREE. Brill Online, 2017. DOI 10.1163/1573-3912_ei3_COM_27743.
* ↑ Yinanç, Refet. Dulkadir Beyliği (en turc). Ankara: Turkish Historical Society Press, 1989. ISBN 9751601711. OCLC 21676736.
# Impresentables

Impresentables és un grup barceloní que barreja influències del rock dur estatunidenc i del folk català. Després de participar en el CD col·lectiu Els Joves, el seu primer CD (En conserva) arriba l'any 1994, i el segueix Sense paraules el 1997.

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 162.
* ↑ Generalitat de Catalunya. . Generalitat de Catalunya, Març 2013 [Consulta: març 2013].
# Cullinia levis

Cullinia levis és una espècie extinta de mamífer litoptern de la família dels macrauquènids que visqué a Sud-amèrica durant el Miocè superior, fa entre 9 i 10 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Buenos Aires. Es tracta de l'única espècie descrita formalment del gènere Cullinia, conegut igualment a partir de material trobat al Brasil i en altres províncies de l'Argentina que encara no ha estat assignat a cap espècie. El nom genèric Cullinia deriva de la paraula mapudungun cullin, que significa ‘animal’, mentre que el nom específic levis significa ‘lleuger’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Cullinia levis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ Croft, 2016, p. 282.
* ↑ Entrada «Cullinia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ Cabrera, Á.; Kraglievich, J. L. «Diagnosis previas de los ungulados fósiles del arroyo Chasicó» (en castellà). Journal of Mammalian Evolution, vol. 1, 1931, pàg. 107-113.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
# Henry Breckinridge

Henry Breckinridge (Chicago, 25 de maig de 1886 - Nova York, 2 de maig de 1960) va ser un advocat, polític i tirador d'esgrima estatunidenc. Es va fer especialment conegut com a advocat de Charles Lindbergh durant el procés pel segrest del fill de Lindbergh i com a únic oponent seriós del president Franklin D. Roosevelt en les primàries democràtiques de 1936. Va ser el secretari de guerra adjunt dels Estats Units entre 1913 i 1916.

## Biografia

Nascut a Chicago, Illinois, era fill de Louise Ludlow (Dudley) i Joseph Cabell Breckinridge, Sr., membre de la famosa família Breckinridge. Es va graduar a la Universitat de Princeton i a la Harvard Law School. El 1913, amb 27 anys, va ser nomenat secretari de guerra adjunt dels Estats Units pel president Woodrow Wilson. Breckinridge va dimitir, juntament amb Lindley M. Garrison, el 1916. Durant la Primera Guerra Mundial, va servir com a comandant d'un batalló.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar quatre proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla de bronze en la competició de floret per equips, mentre en la d'espasa per equips fou sisè. En les altres dues proves, floret i espasa individual, quedà eliminat en sèries. Vuit anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, va disputar dues proves del programa d'esgrima. En ambdues, espasa i floret per equips, finalitzà en cinquena posició.
En finalitzar la guerra es va traslladar a Nova York, on va destacar com a advocat. Va ser president de la Lliga de la Marina dels Estats Units de 1919 a 1921 i fou l'encarregat d'organitzar el primer Dia de la Marina el 1920. El 1933 va ser nomenat assessor del Comitè Conjunt del Congrés per a la Investigació de Accidents dels Dirigibles. El 1934 va lluitar per aconseguir ser nomenat senador per l'estat de Nova York, però sols va aconseguir 24.000 vots. Breckinridge era un ferm opositor al New Deal i va ser l'únic candidat seriós a Franklin Delano Roosevelt en les primàries demòcrates de 1936. Roosevelt va obtenir 4.830.730 vots (93,19%) per 136.407 de Breckinridge (2,63%). En les posteriors eleccions generals Breckinridge va recolzar al candidat republicà Alf Landon contra Roosevelt.
Va morir a la Nova York el 2 de maig de 1960.

## Referències

* 1 2 «Henry Breckinridge Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2012. [Consulta: 21 abril 2018].
* ↑ Our Campaigns – NY US Senate Race – Nov 06, 1934
* ↑ Our Campaigns – US President – D Primaries Race – Feb 01, 1936
# Innozenz Stangl

Innozenz Stangl (Jesenwang, 11 de març de 1911 - Jesenwang, 23 de març de 1991) va ser un gimnasta artístic alemany que va competir en els anys previs i posteriors a la Segona Guerra Mundial.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on disputà vuit proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en la prova del concurs complet per equips, mentre en les proves individuals destaca la quarta posició aconseguida en la barra fixa. Durant la seva carrera esportiva guanyà un campionat nacional.
Després dels Jocs fou professor d'esports a Gdansk i Múnic, abans de servir com a operador de ràdio durant la Segona Guerra Mundial. Stangl era membre del NSDAP i la SA. El 1945 va ser fet presoner de guerra. Després d'escapar de Txecoslovàquia, va tornar a treballar com a professor d'esports.

## Referències

* 1 2 3 «Innozenz Stangl Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 11 juliol 2019].
# Mary Ann Gomes

Mary Ann Gomes (19 de setembre de 1989) és una jugadora d'escacs de l'Índia i que té el títol de Gran Mestre Femení des de 2008.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'agost de 2015, hi tenia un Elo de 2314 punts, cosa que en feia la jugadora número 8 femenina de l'Índia. El seu màxim Elo va ser de 2413 punts, a la llista de juliol de 2013 (posició 2100 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Ha estat tres cops campiona femení de l'Índia tres anys seguits (2011, 2012 i 2013). El 2013 guanyà l'Obert Internacional de Grans Mestres Femenins a Chennai.

## Referències

* ↑ «Perfil FIDE de Mary Ann Gomes». fide.com. [Consulta: 21 febrer 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Índia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Mary Ann Gomes «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-02-22. [Consulta: 21 febrer 2015].
* ↑ «3 cops campiona de l'Índia». chessdom.com. [Consulta: 21 febrer 2015]. (anglès)
* ↑ «Campiona Obert de Grans Mestres Femenins». [Consulta: 21 febrer 2015]. (anglès)
# Pont del Torrent (Cervià de Ter)

El Pont del Torrent és una obra de Cervià de Ter (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El pont és construït damunt la riera de la Font Mirona. Es troba en el camí que antigament es feia servir per anar de Cervià de Ter a Girona. El pont es troba en un camí d'època romana, concretament la via Augusta. La construcció de la carretera GI-633 va fer que el pont perdés part de la seva funció ja a partir de finals del segle xix. El traçat de l'autopista AP-7 va fer que el camí on es troba el pont quedés interromput.
El pont té una llargada aproximada de 20 m i una alçada màxima d'uns 4 m. Consta d'una sola arcada de punt rodó, lleugerament desplaçada cap a l'oest per tal d'adaptar-se millor a la topografia del terreny. El pont conserva en bon estat les dues arcades laterals que rematen la volta i diversos murs laterals de contenció de les terres d'anivellament de la plataforma superior, la qual discorre al mateix nivell del camí, de manera que no hi hagi pendent en creuar la riera. El pont presenta determinades patologies per manca de conservació.

## Referències

* 1 2 3 «Pont del Torrent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2016].
# Museu de la Nina de Castell d'Aro

El Museu de la Nina de Castell d'Aro allotjava una col·lecció monogràfica de nines a la vila de Castell d'Aro. El Museu estava situat a la Nova Llar, entre el castell de Benedormiens i la plaça Lluís Companys, en ple nucli antic.
L'any 2016, amb l'excusa d'unes obres de remodelació, es va tancar el museu, i no va ser fins al 2022 que la web de l'ajuntament va eliminar l'anunci del museu, i va aclarir que mai no es tornaria a obrir.
Algunes de les nines vas ser tornades a la familia de les antigues propietàries, i d'altres es van malmetre tancades tants anys.

## Origen del museu

El museu va ser fundat l'any 1997, gràcies a la donació inicial de la col·lecció privada de la Sra. Josefina Teixidor, amb la idea de donar a conèixer la nina com un instrument més de cultura de la humanitat. La col·lecció inicial constava de 800 peces, però al llarg dels anys, i gràcies a les aportacions d'altres particulars, algunes ambaixades i cases comercials, la col·lecció ha anat augmentant.

## Descripció del museu

El museu es divideix en dues part. A la planta baixa hi ha nines d'arreu del món, fabricades a partir de materials molt diversos: roba, pell, llana, marfil, banya i closca vegetal. En aquest espai també hi trobem un seguit de nines fetes a mà, més concretament 254 nines de ganxet, elaborades per Isabel Muntada i donades al museu per la família Grau Muntada. A més, també es poden trobar peces creades exclusivament per a col·leccionistes de les marques Barbie i D'Antón.
A la primera planta s'hi poden observar un seguit de nines més antigues. La majoria daten del segle xix i de la primera meitat del segle xx. Aquesta part de la col·lecció, cedida per Neus Borrell, permet observar l'evolució de la nina i dels materials emprats per a la seva fabricació.

## Referències

* ↑ El Museu de la Nina a Castell d'Aro Arxivat 2016-11-21 a Wayback Machine. a sortirambnens.com
* ↑ Platja d'Aro dota el Museu de la Nina i el Casinet amb 240.000 euros més, Diari de Girona, 23 d'octubre de 2016
* 1 2 «Publicació Museus i Col·leccions del Baix Empordà». Consell Comarcal del Baix Empordà, 2016. Arxivat de l'original el 2016-08-20. [Consulta: 15 novembre 2016].
* ↑ Museu de la Nina a Castell-Platja d'Aro a festacatalunya.cat
* ↑ El Museu de la Nina de Castell d'Aro, Diari de Girona, 5 de juliol de 2013

## Enllaços externs

* Turisme Baix Empordà - Museus
# Cercado

Cercado és una província situada a l'oest de Bolívia en el Departament d'Oruro. Té 6.100 quilòmetres quadrats, està dividida en catorze cantons i la seva capital és Oruro.
# Políedre regular

Un políedre regular és un políedre les cares del qual són polígons regulars iguals i que formen entre elles angles diedres iguals; així, totes les seves arestes mesuren igual. Des d'una perspectiva més tècnica, es tracta d'un políedre el grup de simetria del qual actua de manera transitiva sobre les seves cadenes de cares. Un políedre regular és altament simètric i és transitiu a les arestes, transitiu als vèrtexs i transitiu a les cares, i s'identifica pel seu símbol de Schläfli de la forma {n, m}, on n és el nombre de costats de cada cara i m el nombre de cares incidents a cada vèrtex.
Hi ha cinc políedres regulars convexos finits, coneguts com a sòlids platònics, pel fet que el filòsof Plató en desxifrà algunes característiques. Són els següents:
* Tetràedre (o tetraedre), amb quatre cares triangulars i quatre vèrtexs ({3, 3})
* Cub o hexàedre (o hexaedre), amb sis cares quadrades i vuit vèrtexs ({4, 3})
* Octàedre (o octaedre), amb vuit cares triangulars i sis vèrtexs ({3,4})
* Dodecàedre (o dodecaedre), amb dotze cares pentagonals i vint vèrtexs ({5,3})
* Icosàedre (o icosaedre), amb vint cares triangulars i dotze vèrtexs ({3,5})
També hi ha quatre políedres estelats regulars, la qual cosa fa que els políedres regulars siguin nou en total.

## Políedres regulars

Existeixen cinc políedres regulars convexos, coneguts com a sòlids platònics, i quatre políedres estelats regulars, anomenats políedres de Kepler-Poinsot:

### Sòlids platònics

| tetràedre {3, 3} | Cub {4, 3} | Octàedre {3, 4} | Dodecàedre {5, 3} | Icosàedre {3, 5} |
| χ = 2 | χ = 2 | χ = 2 | χ = 2 | χ = 2 |

### Políedres de Kepler–Poinsot

| Petit dodecàedre estelat {5/2, 5} | Gran dodecàedre {5, 5/2} | Gran dodecàedre estelat {5/2, 3} | Gran icosàedre {3, 5/2} |
| χ = −6 | χ = −6 | χ = 2 | χ = 2 |

## Referències

* ↑ «QuèQuiCom- Els políedres regulars». CCMA, 09-11-2016. [Consulta: 15 novembre 2016].