OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elaine Shemilt

Elaine Shemilt (Edimburg, 7 de maig de 1954) és una artista escocesa. És una artista que treballa amb diferents llenguatges, com ara la instal·lació, l'escultura, la pintura, el gravat, el vídeo i la performance. Quan encara era una estudiant, l'any 1976, va crear l'obra Constraint per a la qual va fotografiar el seu cos nu, lligat des del cap fins als peus.
L'artista explicava la gènesi de la seva obra amb aquestes paraules: «Ho vaig fer com a resposta a una sèrie de conferències impartides per l'anterior responsable del departament d'escultura de la Slade School of Art de Londres, que va arribar a afirmar en una de les ponències que una dona no podia ser alhora artista i dona. Va ser una espècie de protesta silenciosa [...], l'objectiu era fer que l'obra es convertís en atemporal perquè totes les dones s'hi identifiquessin amb les seves pròpies raons. Sé que hi va haver moltes dones joves que es van sentir furioses o molt deprimides. Helen Chadwick i jo érem amigues i rèiem molt de tot plegat i fèiem tot el possible per contraatacar.»

## Obres destacades

* I'm dead, 1975
* Art into protest, 1975
* Ancient Death Rituals, 1979
* Bullets & Lipstick, 1981
* Doppelganger, 1979-1981
* Momento Mori, 1996
* Chimera, 1998–99
* Legacy, 2004
* Rush, 2007
* The Dry Valley, 2010
* Quattro minuti di mezzorgiorno, 2011

## Referències

* ↑ «FEMINISMES! Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 20 desembre 2019].
# Lliga catalana de bàsquet femenina 2015-2016

La XXVII Lliga Nacional Catalana Femenina 2016 fou la vint-i-setena edició de la Lliga catalana de bàsquet. La competició es celebra el 19 de setembre de 2015 al Pavelló Municipal Girona-Fontajau. Hi participaren i l'Spar Citylift Girona, vigent campió, i el Cadí la Seu,que disputaren la sisena final de forma consecutiva. Es proclamà campió el club alturgellenc per 69 a 53, que sumà el seu segon títol. Individualment, la jugadora grega Artemis Spanou amb 19 punts, 15 rebots i 2 assistències fou escollida MVP de la final. mentre que Laura Gil, del Cadí la Seu, fou la màxima anotadora amb 20 punts.

## Final

* En negreta = Equip guanyador
* Pts = Punts
* Rebs = Rebots
* Assis = Assistències
* Val = Valoració
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| 20 de setembre de 2015 Acta | Spar Citylift Girona | 53–69 | Cadí la Seu | Pavelló Municipal Girona-Fontajau Assistència: 800 espectadors Àrbitres: Baena i Domingo |
| Pavelló Municipal Girona-Fontajau Assistència: 800 espectadors Àrbitres: Baena i Domingo |||
| 20 de setembre de 2015 Acta | Pts: Spanou 19 Rebs: Spanou 15 Assist: Knezevic 3 Val: Spanou 23 | | Pts: Gil 20 Rebs: Gil 12 Assist: Pérez, Bahí 2 Val: Gil 22 | Pavelló Municipal Girona-Fontajau Assistència: 800 espectadors Àrbitres: Baena i Domingo |
| Spar Citylift Girona | Cadí la Seu |
| # | Nom | Pts | Rbs. | Ass. | Val. |
| 5 | Pilar Comella | 0 | 0 | 0 | -2 |
| 6 | Anna Jòdar | N/A | N/A | N/A | N/A |
| 7 | Anna Carbó | 6 | 4 | 2 | 9 |
| 8 | Ashley Paris | 6 | 4 | 0 | 5 |
| 9 | Noemí Jordana | 4 | 2 | 1 | 5 |
| 10 | Adrijana Knezevic | 9 | 3 | 3 | 5 |
| 11 | Lina Pikciute | 5 | 5 | 1 | 8 |
| 12 | Vita Kuktiene | 0 | 4 | 1 | -2 |
| 14 | Tayler Mingo | 4 | 1 | 1 | 3 |
| 15 | Artemis Spanou | 19 | 15 | 2 | 23 |
| Total | Total | 56 | 41 | 11 | 57 |
| Entrenador ||||||
| Miquel Àngel Ortega ||||||
* Campió de la Lliga Catalana 2015-2016
* Cadí la Seu Segon títol
* MVP
* Artemis Spanou
| # | Jugadora | Pts | Rbs. | Ass. | Val. |
| 3 | Andrea Vilaró | N/A | N/A | N/A | N/A |
| 4 | Aleksandra Stanacev | 5 | 1 | 1 | 3 |
| 5 | Mireia Vila | 5 | 2 | 0 | 3 |
| 6 | Tamara Abalde | 14 | 6 | 0 | 13 |
| 7 | Belen Arrojo | 4 | 4 | 0 | 5 |
| 10 | Marta Montoliu | 10 | 2 | 0 | 10 |
| 13 | Tània Pérez | 5 | 4 | 2 | 6 |
| 14 | Georgina Bahí | 4 | 4 | 2 | 5 |
| 15 | Laura Gil | 20 | 12 | 0 | 22 |
| 16 | Berta Chumillas | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | Carla Escuert | N/A | N/A | N/A | N/A |
| 21 | Santa Okockyte | 2 | 2 | 2 | -2 |
| Total | Total | 69 | 39 | 8 | 66 |
| Entrenador ||||||
| Joan Carles Pié ||||||

## Referències

* ↑ Romero, Toni. «El Cadí trenca l'hegemonia». El 9 Esportiu, 20-09-2015. [Consulta: 7 juliol 2024].
* ↑ Naya, Helena. «CADÍ LA SEU, nou campió de la Regal Lliga Nacional Catalana Femenina». Federació Catalana de Basquetbol, 19-09-2015. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Temporada 2008-2009 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 2008-2009 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Segona B)

* Segona Divisió B, grup 3r: tercera posició. Classificat per a la promoció d'ascens a Segona A.

#### Segona volta
### Promoció d'ascens a Segona A
#### 1a eliminatòria
### Copa del Rei

El Sant Andreu va ser eliminat a la segona eliminatòria pel Real Unión.

#### 2a eliminatòria
### Copa Catalunya

El Sant Andreu es va proclamar campió de Catalunya, en vèncer a la final al RCD Espanyol. Vegeu més informació a l'article corresponent a l'edició 2008-09 de la Copa Catalunya.
# Georgius Agricola

Georgius Agricola (Glauchau, 24 de març de 1490 – Chemnitz, 21 de novembre de 1555) va ser un científic alemany conegut per ser el pare de la mineralogia. El seu nom de fonts és Georg Pawer; i Agricola és la llatinització del seu cognom alemany Pawer/(Bauer) que significa pagès. El seu llibre més conegut porta el títol de De re metallica.
Amb només 20 anys va ser nomenat professor de grec a Zwickau, i es va dedicar a la filologia. Després de dos anys va continuar estudis a Leipzig, on rebé el suport del professor de llengües clàssiques i humanista Peter Mosellanus (1493–1525). En aquest temps Agricola va estudiar medicina, física i química. Tornà a Zwickau el 1527, on va ser metge de la localitat minera de Joachimsthal, allà va fer observacions sobre els minerals. El 1528 publicà en forma de diàleg Bermannus, sive de re metallica dialogus (Bermannus; o el diàleg de la metal·lúrgia), que és el primer intent d'abordar científicament la mineralogia. Erasme de Rotterdam va prologar l'obra.
El 1530 l'elector de Saxònia príncep Maurici el va contractar i Agricola anà a Chemnitz, que era un centre miner, aquell mateix any publicà un llibre sobre el sistema de pesos i mesures dels grecs i romans antics: De Mensuis et Ponderibus.
Agricola era catòlic i Chemnitz va passar a ser un centre del protestantisme i va ser obligat a dimitir dels seus càrrecs. El 1544 publicà De ortu et causis subterraneorum, on posava els fonaments de la geologia física i criticava les teories dels antics. El 1545 i 1546 publicà De natura eorum quae effluunt e terra; i De veteribus et novis metallis, aquesta més coneguda amb el títol de De Natura Fossilium (la naturalesa dels fòssils); El 1548 aparegué De animantibus subterraneis; i en els anys següents nombroses obres sobre els metalls.

## Referències

* ↑ «Agricola Research Center Chemnitz: "Wer ist Georgius Agricola?"». Arxivat de l'original el 2007-06-26. [Consulta: 20 febrer 2011].
* ↑ DE RE METALLICA. GEORGIUS AGRICOLA. Traducció a l'anglès de HERBERT CLARK HOOVER I LOU HENRY HOOVER.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Agricola, Georgius. De Natura Fossilium (en anglès). Courier Dover Publications, 1994. ISBN 0486495914.
* Carolyn Merchant (1980). The Death of Nature: Women, Ecology and the Scientific Revolution (San Francisco: HarperCollins)

## Enllaços externs

* Agricola Akademischer Verein, German traditional Fraternity, with the name of the famous scientist.
* "George Agricola" short article from the Catholic Encyclopedia, 1907
* Wilsdorf, Helmut. «Agricola, Georgius». A: Dictionary of Scientific Biography. 1. New York: Charles Scribner's Sons, 1970, p. 77–79. ISBN 0684101149. Digitized version.
# Salvador Claramunt i Rodríguez

Salvador Claramunt i Rodríguez (Barcelona, 8 d'octubre de 1943 - Barcelona, 21 d'abril de 2021) fou un historiador, especialista en història medieval, i professor de la Universitat de Barcelona.

## Biografia

Va estudiar a la Universitat de Barcelona i es va doctorar al Reial Col·legi d'Espanya de Bolonya el 1969 amb la tesi La formazione del Patrimonio del Collegio di Spagna (sec. XIV-XV). Fou catedràtic de la Universitat de Barcelona des de 1983. Les seves línies de recerca fonamental se centraren en els estrats socials més humils i l'assistència als pobres a l'edat mitjana i en el món universitari medieval de la corona d'Aragó, entre altres temes al voltant de la història de la cultura. Fou membre corresponent de la Reial Acadèmia de la Història des de 1992, i des de 1998, membre corresponent per Espanya a l'Acadèmia de la Història Argentina. Entre les seves obres destaquen Las claves del Imperio Bizantino (1992) i Historia de la Edad Media (1992), com a coordinador i coautor conjuntament amb J. R. Juliá i Prim Bertran, i Història Medieval (1991). Fou també director de la revista Acta Historica et Archaelogica Medievalia. Destacà també la seva tasca en el camp de l'organització i gestió científica: entre altres càrrecs a diversos congressos internacionals, el 1995 va ser elegit president del comitè executiu de l'organització dels congressos d'història de la corona d'Aragó, amb els quals col·laborà des de 1970, i el 1998 va ser nomenat vicerector de la Universitat de Barcelona.

## Obres

* Las claves del Imperio Bizantino. Barcelona: Planeta, 1992.
* Historia de la Edad Media. Barcelona: Ariel, 1992; coordinador i coautor amb J. R. Julià i P. Bertran.
* Societat, cultura i món mediterrani a l'Edat Mitjana. Recull d'articles. Barcelona: Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 2014.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Salvador Claramunt i Rodríguez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Traspàs del Dr. Salvador Claramunt Rodríguez, catedràtic d'Història Medieval». Universitat de Barcelona. [Consulta: 16 juny 2021].
* 1 2 3 Riera i Melis, Antoni. «Salvador Claramunt Rodríguez: in memoriam». Índice histórico español. Universitat de Barcelona, 01-09-2021. Arxivat de l'original el 22 d’abril 2022. [Consulta: 22 abril 2022].

## Enllaços externs

* Bibliografía (Dialnet)
* Bibliografía (Regesta-Imperii)
# Moviment rectilini uniformement accelerat

En física, el moviment rectilini uniformement accelerat (MRUA), també conegut com a moviment rectilini uniformement variat (MRUV), és aquell en el qual un mòbil es desplaça sobre una trajectòria recta estant sotmès a una acceleració constant.
Un exemple d'aquest tipus de moviment és la caiguda lliure vertical, en el qual l'acceleració que hi intervé, i considerada constant, és la que correspon a la gravetat.
Des del punt de vista de la dinàmica, també pot definir-se com el moviment que realitza una partícula que partint del repòs és accelerada per una força constant.
El Moviment Rectilini Uniformement Accelerat (MRUA) és un cas particular del moviment uniformement accelerat (MUA).

## Moviment rectilini uniformement accelerat en mecànica "newtoniana"

En mecànica clàssica el moviment rectilini uniformement accelerat (MRUA) presenta dues característiques fonamentals:
* La trajectòria és rectilínia
* L'acceleració sobre la partícula és constant
       A partir de la segona Llei de Newton es pot expressar:
          $\mathbf {F} =m\,\mathbf {a}$
          Atès que la massa és una constant, si la força resultant aplicada és constant resultarà que l'acceleració també serà constant.
Per tant, això determina que:
* La velocitat varia linealment respecte del temps.
* La posició varia segons una relació quadràtica respecte del temps.
L’acceleració constant es veu com una línia horitzontal, cosa que vol dir que no canvia. Això provoca que la velocitat augmenti de manera lineal, representada per una línia amb pendent. A mesura que la velocitat creix, el desplaçament comença a canviar en forma de paràbola. Al principi, el desplaçament és lent, però després, quan la velocitat augmenta, comença a créixer més ràpidament.
En resum, una acceleració constant provoca un augment lineal de la velocitat, que fa que el desplaçament canviï de manera quadràtica.
L'acceleració a constant, en l'exemple:
    $a=a_{0}$
podem veure la gràfica de la funció de l'acceleració respecte al temps, es veu clarament que són rectes horitzontals.
La velocitat v per a un instant t donat és:
    $v(t)=at+v_{0}$
Per a una mateixa velocitat inicial amb diferents acceleracions tenim un feix de rectes de diferent pendent:
amb una mateixa acceleració i diferents velocitats inicials tenim rectes paral·leles com les dels gràfics:
Finalment la posició en funció del temps s'expressa per:
    $e(t)={\frac {1}{2}}at^{2}+v_{0}t+e_{0}$
On $e_{0}\,$ és la posició inicial.
La funció de la posició respecte al temps, quan l'acceleració és constant i diferent de zero, forma una paràbola. Si mantenim fixa la velocitat inicial i la posició inicial, veurem que, amb diferents acceleracions, es creen paràboles que passen pel mateix punt i tenen el mateix pendent al principi.
Això significa que, tot i que les formes de les paràboles varien, totes arriben al mateix punt inicial. Una acceleració més gran fa que la corba sigui més pronunciada. És fascinant com, amb canvis en l'acceleració, podem observar com es comporten els moviments de manera tan diferent, però amb un inici comú.
# Gidhaur

Gidhaur és un estat tributari protegit del tipus zamindari situat a Bihar al districte de Monghyr. Estava governat per una dinastia chandela. Fou fundat per Raja Puran Mal del clan dels chandeles constructors de Khajuraho, vers 1596. El 14è rajà fou Dalar Singh que governava vers 1651. El 1877 el raja Mangal Singh va obtenir el títol de maharajà.

## Llista de rages

* Raja Gopal Singh
* Maharaja Bahadur Sir Jai Mangal Singh (net) (? - 1889).
* Maharaja Bahadur Shiv Prasad Singh (1889 - ?).
* Maharaja Bahadur Ravneshwar Prasad Singh (? - 1923).
* Maharaja Bahadur Chnadra Mouleshwar Prasad Singh (1923 - ?).
* Maharaja Bahadur Chandra Chur Singh (? - 1937).
* Maharaja Bahadur Pratap Singh (1937-1948).

## Referències

* 1 2 «Genealogia per H. Soszynski». Arxivat de l'original el 2009-05-27. [Consulta: 11 juny 2009].
# Sinadens

Els Sinadens (grec: Συναδηνός, Sinadenós) foren una família aristocràtica de l'Imperi Romà d'Orient mitjà-tardà que provenia de Sínnada (Frígia).
El nom de la família és documentat per primera vegada en un segell, però el primer membre conegut és Filet Sinadè, kritís (jutge) de Tars cap al 1000/1006. Durant els segles xi i Plantilla:Romans, diversos membres de la família serviren com a comandants militars, amb vincles amb les grans famílies aristocràtiques dels Botaniates i els Comnens. L'emperador Nicèfor III Botaniates concedí la mà d'una dona de la família al rei hongarès Géza I, mentre que Basili Sinadè fou governador del tema de Dirràquion a la dècada del 1040 i Andrònic Sinadè ho fou de diverses províncies, incloent-hi Xipre, durant el regnat de Manuel I Comnè.
A l'Imperi de Nicea, els Sinadens formaven part de l'oposició aristocràtica a la dinastia regnant dels Làscaris. La família assolí el seu zenit sota els emperadors de la dinastia dels Paleòlegs, a finals del segle XIII i primera meitat del segle XIV, quan Joan Sinadè es casà amb Teodora Paleòloga, neboda de l'emperador Miquel VIII Paleòleg, i serví de gran estratopedarca, mentre que els seus fills Joan i Teodor també ocuparen posicions de lideratge militar. Joan el Vell i Teodora també fundaren el Convent de Vévea Elpís i encarregaren un típicon amb il·lustracions magnífiques i retrats de membres de la família. En aquesta època, els Sinadens forjaren vincles matrimonials amb dues altres grans famílies aristocràtiques, els Assén i els Raül).

## Bibliografia

* Aleksandr P. Kajdan, The Oxford Dictionary of Byzantium, Oxford University Press, 1991 (ISBN 978-0-19-504652-6)
# Czesław Lang

Czesław Lang (Kołczygłowy, Bytów, Pomerània, 17 de maig de 1955) va ser un ciclista polonès, que fou professional entre 1982 i 1989. Actualment és el director de la Volta a Polònia.
Com a ciclista amateur aconseguí els seus èxits més importants, en guanyar dues medalles als Campionats del Món de ciclisme, de bronze el 1977 i de plata el 1979, ambdues en la prova de contrarellotge per equips. El 1976 va participar en els Jocs Olímpics de Mont-real, però no aconseguí cap medalles. Posteriorment, el 1980 als Jocs Olímpics de Moscou va guanyar la medalla de plata en la cursa en ruta, en classificar-se rere el rus Sergei Sukhoruchenkov.
Com a professional aconseguí algunes victòries d'etapa en curses d'una setmana, com la Tirrena-Adriàtica, el Tour de Romandia o la Volta a Catalunya.

## Palmarès

* 1977
** 1r al Gran Premi Ostrowca Swietokrzyskiego
** Medalla de bronze al Campionat del món amateur de contrarellotge per equips
* 1979
** 1r al Tour de Valclusa
** Medalla de plata al Campionat del món amateur de contrarellotge per equips
* 1980
** Campió de Polònia de muntanya
** Campió de Polònia de contrarellotge per equips
** 1r a la Setmana Ciclista Llombarda
** 1r a la Volta a Polònia
** Medalla de plata als Jocs Olímpics en la cursa en línia
* 1981
** 1r a la Małopolski Wyścig Górski
* 1983
** Vencedor d'una etapa a la Tirrena-Adriàtica
* 1986
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1987
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
* 1988
** 1r al Trofeu Baracchi, amb Lech Piasecki
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya

### Resultats al Tour de França

* 1984. 93è de la classificació general
* 1987. Abandona (13a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1983. 40è de la classificació general
* 1984. 68è de la classificació general
* 1985. 57è de la classificació general
* 1986. 68è de la classificació general
* 1987. 51è de la classificació general
* 1988. 80è de la classificació general
* 1989. 77è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Bernd Drogan

Bernd Drogan (Döbern, 26 d'octubre de 1955), va un ciclista alemany que va defensar el colors de la República Democràtica Alemanya. Del seu palmarès destaquen dos Campionats del Món en contrarellotge per equips, un en ruta amateur, i una medalla de plata als Jocs Olímpics de Moscou de 1980.

## Palmarès

* 1976
** 1r a la Harzrundfahrt
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la RDA
* 1977
** Campió de la RDA en muntanya
** 1r a la Volta a la RDA
** 1r al Tour de Valclusa
** 1r a la Volta a Bohèmia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Eslovàquia
* 1978
** Campió de la RDA en contrarellotge
** Campió de la RDA en muntanya
** 1r a la Volta a la RDA i vencedor de 2 etapes
** 1r al Circuit de La Sarthe i vencedor d'una etapa
* 1979
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Falk Boden, Hans-Joachim Hartnick i Andreas Petermann)
** 1r a la Volta a la RDA i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 3 etapes a la Cursa de la Pau
* 1980
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Moscou en Contrarellotge per equips (amb Falk Boden, Hans-Joachim Hartnick i Olaf Ludwig)
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la RDA
** Vencedor d'una etapa al Tour de Valclusa
* 1981
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Falk Boden, Mario Kummer i Olaf Ludwig)
** Campió de la RDA en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cuba
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
* 1982
** Campió del món en ruta amateur
** Campió de la RDA en critèrium
** Campió de la RDA en contrarellotge per equips
** 1r a la Volta a la RDA i vencedor d'una etapa
** 1r a la Rund um die Hainleite
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Eslovàquia
* 1983
** 1r a la Volta a Eslovàquia i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Giro de les Regions
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la RDA
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 1984
** Medalla d'or als Jocs de l'amistat en contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la RDA

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Jiří Škoda

Jiří Škoda (Brno, 27 de març de 1956) va ser un ciclista txecoslovac, d'origen txec, que fou professional de 1987 a 1988. Els seus millors resultats els va aconseguir com a amateur destacant una medalla de bronze als Jocs Olímpics de 1980, una altra als Campionats del Món de Contrarellotge per equips i diverses victòries en proves menors.

## Palmarès

* 1976
** 1r a la Volta a Eslovàquia
* 1978
** 1r al Tour de Bohèmia
* 1979
** 1r a la Volta a Eslovàquia
* 1980
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Moscou en Contrarellotge per equips (amb Michal Klasa, Vlastibor Konečný i Alipi Kostadinov)
** 1r a la Volta a Eslovàquia i vencedor d'una etapa
* 1981
** Campió de Txecoslovàquia en ruta
* 1983
** Campió de Txecoslovàquia en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour de Valclusa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Renània-Palatinat
* 1984
** 1r al Giro de les Regions i vencedor d'una etapa
* 1985
** 1r a la Volta a Eslovàquia
** Vencedor d'una etapa al Baby Giro
* 1986
** 1r al Giro de les Regions i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Settimana Ciclistica Bergamasca

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1987. 19è de la classificació general
* 1988. 60è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Teodor Černý

Teodor Černý (Kadaň, Ústí nad Labem, 18 de gener de 1957) va ser un ciclista txecoslovac, d'origen txec, que combinà la pista amb la carretera. Va guanyar una medalla als Jocs Olímpics de 1980, i un Campionat del món en Persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 1980
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Moscou en Persecució per equips (amb Martin Penc, Jiří Pokorný i Igor Sláma)
* 1986
** Campió del món en Persecució per equips (amb Pavel Soukup, Aleš Trčka i Svatopluk Buchta)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Eolicaphrium primarium

Eolicaphrium primarium és una espècie extinta de mamífer litoptern que visqué a Sud-amèrica durant l'Eocè inferior, fa entre 48 i 55,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Es tracta de l'única espècie del gènere Eolicaphrium. Tenia la símfisi mandibular fusionada. Les dents incisives i la canina (molt petita) estaven separades de les dents postcanines per un diastema. El nom genèric Eolicaphrium significa ‘Licaphrium de l'alba’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Eolicaphrium primarium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Simpson, 1948, p. 141.
* ↑ Palmer, 1904, p. 263.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Simpson, G. G. «The Beginning of the Age of Mammals in South America» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 91, 1, 1948, pàg. 1-232.
# Circuit de Dijon-Prenois

Dijon-Prenois és un circuit automobilístic de 3.801 km (2.361 milles) que es troba a Prenois, prop de Dijon, França.

## Història

Construït l'any 1972, a Dijon-Prenois s'han disputat cinc edicions del Gran Premi de França de Fórmula 1 (les corresponents a les temporades 1974, 1977, 1979, 1981 i 1984) i una única edició del Gran Premi de Suïssa de F1, el corresponent a la temporada 1982.
Encara que la Fórmula 1 no ha tornat al circuit des de l'any 1984, en el traçat es continuen disputant curses locals menors. Ocasionalment també es fa servir per curses de motor vàlides per campionats de Suïssa.

## A la F1

El GP de Suïssa està indicat amb un fons blau. La resta són Gran Premi de França.
| Any | País | Data | Pilot Guanyador | Equip Guanyador | Resultats |
| 1984 | Gran Premi de França | 20 de maig | Niki Lauda | McLaren - TAG | Resultats |
| 1982 | Gran Premi de Suïssa | 29 d'agost | Keke Rosberg | Williams - Ford | Resultats |
| 1981 | Gran Premi de França | 5 de juliol | Alain Prost | Renault | Resultats |
| 1979 | Gran Premi de França | 1 de juliol | Jean-Pierre Jabouille | Renault | Resultats |
| 1977 | Gran Premi de França | 3 de juliol | Mario Andretti | Lotus - Ford | Resultats |
| 1974 | Gran Premi de França | 7 de juliol | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | Resultats |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del circuit Arxivat 2008-12-04 a Wayback Machine. (francès)