OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Gibert Clols

Josep Gibert Clols (Valls, 31 de maig de 1941 - Terrassa, 7 d'octubre de 2007), va ser un paleoantropòleg català. Doctor en ciències geològiques, catedràtic de ciències naturals dels instituts de Montcada i Egara i, des de 1983, director i posteriorment investigador de l'Institut de Paleontologia de Sabadell, actualment Institut Català de Paleontologia.
Malgrat que havia nascut a Valls, va viure uns anys a Móra d'Ebre on s'instal·là la seva família quan ell tenia quatre anys i fins al 1969. A començaments dels setanta s'instal·là amb la seva família a Castellar del Vallès, població que alternà amb Venta Micena (província de Granada), els estius.
Josep Gibert Clols va posar de moda a Espanya la discussió científica sobre l'evolució humana quan va anunciar el 1982 que havia descobert l'Home d'Orce, un homínid segons part de la comunitat científica internacional i un èquid segons una altra. Segons Gibert, havia trobat les restes del primer poblador de l'Europa Occidental al jaciment de Venta Micena.
Posteriors troballes, com la de començaments d'aquell mateix any a Tarragona, on es va trobar l'esquelet d'una nena de fa 2.000 anys, van constituir la prova de què es tractava d'un humà i que era, per tant, el primer poblador de l'Europa Occidental.
El director del Centre Nacional d'Investigació sobre Evolució Humana (CENIEH) i codirector de les excavacions d'Atapuerca (Província de Burgos), José María Bermúdez de Castro, va ressaltar que Gibert va ser un home que "movia moltes coses". "Va ser una època amb molta discussió i debat i es va parlar molt d'evolució humana. Va promoure un congrés molt important a Orce i va aconseguir que hi hagués molt de moviment i activitat científica, i aquesta és una aportació molt valuosa independentment de si tenia raó o no", va agregar Bermúdez de Castro després de conèixer la notícia de la seva defunció.
Va morir el 7 d'octubre de 2007 als 66 anys a Terrassa a conseqüència d'un càncer limfàtic.

## Vegeu també

* Arxiu Miquel Crusafont i Pairó.

## Referències

* ↑ «Jose Gibert recibe la medalla de la villa de Castellar del Valles en el tercer aniversario de su fallecimiento» (en castellà). Andalucía información. Grupo Publicaciones del Sur. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 6 novembre 2011].
* ↑ Notes breus: al paleontòleg i amic Josep Gibert Clols. Margarita Genera Monells. Miscel·lània del CERE 20, 2009: 241-243."
* ↑ «Gibert Clos, descobridor del primer poblador d'Europa Occidental» (en castellà). Obituarios. El Mundo, 12-10-2007. [Consulta: 14 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Notícia de Josep Gibert Clols a Vilaweb Arxivat 2007-11-07 a Wayback Machine. (català)
* Gibert Clols, descobridor del primer poblador d'Europa Occidental(castellà)
* Notícia El Faro de Murcia (castellà)
# Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1988

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a la ciutat de Seül (Corea del Sud) es disputaren vuit proves de vela, tres en categoria masculina, una en femenina i quatre en mixta. La competició se celebrà entre els dies 20 i 27 de setembre de 1988 a la zona de regates de la mar Groga.
Hi participaren un total de 375 regatistes, entre ells 331 homes i 44 dones, de 60 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Classe 470 Detalls | FrançaThierry Peponnet Luc Pillot | Unió SovièticaTõnu Tõniste Toomas Tõniste | Estats UnitsJohn Shadden Charles McKee |
| Classe Finn Detalls | José Luis Doreste | Peter Holmberg | John Cutler |
| Windsurf Detalls | Bruce Kendall | Jan Boersma | Mike Gebhardt |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Classe 470 Detalls | Estats UnitsAllison Jolly Lynne Jewell | SuèciaMarit Söderström Birgitta Bengtsson | Unió SovièticaLarisa Moskalenko Irina Shunikhovskaya |

### Categoria mixta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Classe Flying Dutchman Detalls | DinamarcaJørgen Bojsen-Møller Christian Grönborg | NoruegaOle Pollen Erik Björkum | CanadàFrank McLaughlin John Millen |
| Classe Soling Detalls | RDAJochen Schümann Thomas Flach Bernd Jäkel | Estats UnitsJohn Kostecki William Baylis Robert Billingham | DinamarcaJesper Bank Jan Mathiasen Steen Secher |
| Classe Star Detalls | Regne UnitMichael McIntyre Bryn Vaile | Estats UnitsMark Reynolds Harold Haenel | BrasilTorben Grael Nelson Falcao |
| Classe Tornado Detalls | FrançaJean Le Deroff Nicolas Henard | Nova ZelandaChris Timms Rex Sellers | BrasilLars Grael Clinio Freitas |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | França | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Estats Units | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3 | Nova Zelanda | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4 | Dinamarca | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | RDA | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Unió Soviètica | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 | Antilles Neerlandeses | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | Illes Verges Americanes | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | Noruega | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | Suècia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | Brasil | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 14 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Josep Varela i Serra

Josep Varela i Serra (Besalú, 29 de desembre de 1943) és un mestre, escriptor i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la IV Legislatura.

## Biografia

Catedràtic de Matemàtiques d'Ensenyament Mitjà. Ha estat membre de la Junta Directiva d'Òmnium Cultural (1980-1986). És soci del Centre Excursionista de Lleida, de l'Ateneu Popular de Ponent, de la Unió Esportiva Lleida i del Club Natació Lleida.
En 1976 militava a Reagrupament Democràtic i Socialista, però en 1980 ingressà a CDC, ha estat Delegat de Cultura de la província de Lleida (1981) i delegat d'ensenyament de la província de Lleida (1981-1992). Ha estat portaveu de CiU a la paeria de Lleida de 1991 a 1999, diputat al Parlament de Catalunya a les eleccions de 1992. Ha estat vicepresident de la Comissió sobre la Problemàtica del Tercer Món. i senador per la província de Lleida a les eleccions generals espanyoles de 1996 i 2000. Ha estat vicepresident primer de la Comissió Mixta dels Drets de la Dona.
Des de l'any 2000 es dedica a l'ensenyament com a professor de matemàtiques. El 2004 va tornar a treballar a l'institut IES Gili i Gaya de Lleida a secundària, on ja hi havia fet classes i havia estat director abans de ser Delegat d'Ensenyament.

## Llibres publicats

* VARELA I SERRA, Josep. Converses amb sis alcaldes de Lleida. Lleida: Pagès, 1993. 190 p.
* VARELA I SERRA, Josep. Maria Rúbies i el repte constant: política, religió i pedagogia a la Catalunya del segle XX. Lleida: Pagès, 2008. 357 p.
* VARELA I SERRA, Josep. Les vides d'Eduard Aunós : una apassionant trajectòria política entre la Monarquia i la Dictadura (1894-1967). Lleida: Pagès, 2010. 323 p.
* VALERA I SERRA, Josep. El temps dels Roig: tres generacions d'una família de la plaça Sant Joan de Lleida. Lleida: Pagès, 2014. 167 p.
* VARELA I SERRA, Josep. Mossèn Jesús Tarragona i el seu món. Lleida: Institut d'Estudis Ilerdencs, 2015. 305 p.
* VARELA I SERRA, Josep. Felip Solé i Olivé: pedagogia i tenacitat al servei d'un país (1880-1947). Lleida: Institut d'Estudis Ilerdencs, 2017. 334 p.
* VARELA I SERRA, Josep. L'habitant de la Seu Vella. Lleida: Pagès, 2022. 384 p.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 191
* ↑ «Josep Valera i Serra». IV Legislatura. Càrrecs parlamentaris i biografies dels diputats i diputades. Composició dels grups parlamentaris. p. P.148. Parlament de Catalunya. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Valera i Serra, Josep». Fitxa Senador. Senado de España. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «"L'habitant de la Seu Vella": narra en una autobiografia els 12 anys que va viure a la Seu Vella de Lleida». Segre.com, 14-06-2022. [Consulta: 6 juliol 2022].

## Bibliografia

* Pagès, David «Perfil - Josep Varela i Serra, un matemàtic enamorat de la història.». Revista de Girona, Núm. 282, 2013, p. 74-75.

## Enllaços externs

* Entrevista a Josep Varela a la revista Relleu
# Hípica als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a la ciutat de Barcelona (Catalunya) es disputaren sis proves d'hípica: doma clàssica, concurs complet i salts, tant en categoria individual com per equips. La competició es desenvolupà entre els dies 28 de juliol i 9 d'agost de 1992 entre les instal·lacions eqüestres del Reial Club de Polo de Barcelona i el Club Hípic El Montanyà.
Hi participaren un total de 215 genets, 148 homes i 67 dones, de 35 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Doma clàssica individual Detalls | Nicole Uphoff amb Rembrandt | Isabell Werth amb Gigolo | Klaus Balkenhol amb Goldstern |
| Doma clàssica per equips Detalls | AlemanyaKlaus Balkenhol amb Goldstern Nicole Uphoff amb Rembrandt Monica Theodorescu amb Grunox Isabell Werth amb Gigolo | Països BaixosTineke Bartels amb Courage Anky van Grunsven amb Bonfire Ellen Bontje amb Larius Annemarie Sanders amb Sanders-Keyzer | Estats UnitsRobert Dover amb Lectron Carol Lavell amb Gifted Charlotte Bredahl amb Monsieur Michael Poulin amb Graf George |
| Concurs complet individual Detalls | Matthew Ryan amb Kibah Tic Toc | Herbert Bloecker amb Feine Dame | Blyth Tait amb Messiah |
| Concurs complet per equips Detalls | Austràlia David Green amb Duncan II Gillian Rolton amb Peppermint Grove Andrew Hoy amb Kiwi Matthew Ryan amb Kibah Tic Toc | Nova Zelanda Blyth Tait amb Missiah Andrew Nicholson amb Spinning Rhombu Mark Todd amb Welton Greylag Victoria Latta amb Chief | Alemanya Herbert Bloecker amb Feine Dame Ralf Ehrenbrink amb Kildare II Matthias Baumann amb Alabaster Cord Mysegages amb Ricardo |
| Salts d'obstacles individual Detalls | Ludger Beerbaum amb Classic Touch | Piet Raymakers amb Ratina Z | Norman Dello Joio amb Irish |
| Salts d'obstacles per equips Detalls | Països Baixos Piet Raymakers amb Ratina Z Bert Romp amb Waldo E Jan Tops amb Top Gun Jos Lansink amb Egano | Àustria Boris Boor amb Love Me Tender Joerg Muenzner amb Graf Grande Hugo Simon amb Apricot D Thomas Fruehmann amb Genius | França Hervé Godignon amb Quidam de Revel Hubert Bourdy amb Razzina du Poncel Michel Robert amb Nonix Eric Navet amb Quito de Baussy |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Alemanya | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 2 | Austràlia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4 | Nova Zelanda | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Àustria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Estats Units | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
# João Rafael dos Santos

João Rafael dos Santos (nascut el 17 de març de 1960 a Faro, Algarve), conegut com a Skoda, és un antic futbolista professional portuguès que va jugar com a migcampista central.

## Referències

* ↑ «Lista completa dos internacionais portugueses» (en portuguès). Mais Futebol, 18-02-2004. [Consulta: 3 maig 2022].
* ↑ Pereira, David. «Os 10 jogadores com mais jogos pelo Portimonense na I Divisão» (en portuguès). Litoral Algarve, 25-01-2021. Arxivat de l'original el 21 de maig 2022. [Consulta: 3 maig 2022].

## Enllaços externs

* João Rafael dos Santos, fitxa a ForaDeJogo
* Portugal stats at Eu-Football
# José Parra Mestre

José Parra Mestre (Oliva, anys 60 - 9 setembre de 2018), més conegut com a Pepito, és un pilotaire valencià, rest en la modalitat de raspall. Guanyador del Campionat Individual de Raspall en 1986 i 1987, fou germà de Diego i Carlos Parra Mestre i nebot de Malonda II.

## Referències

* ↑ «Mor José Parra Mestre (Pepito), figura del raspall dels anys huitanta». Diari Serpis, 09-06-2018. [Consulta: 14 febrer 2019].
* ↑ «Fallece Pepito, figura del raspall en los 80 y los 90» (en castellà), 09-06-2018. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ ««Jugué pensando en mis hermanos y en mi madre y este triunfo va por ellos»». Levante-EMV, 15-07-2019. [Consulta: 7 febrer 2021].
# Tennis de taula als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a la ciutat de Barcelona (Catalunya) es van disputar 4 proves de tennis de taula, dues en categoria masculina i dues més en categoria femenina, tant en individual com en dobles. La competició tingué lloc al Poliesportiu de l'Estació del Nord.
Hi participaren un total de 159 tennistes, 80 homes i 79 dones, de 48 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze | Bronze |
| Individual masculí Detalls | Jan Ove Waldner | Jean Philippe Gatien | Kim Taek-Soo | Ma Wenge |
| Dobles masculins Detalls | R.P. de la XinaLu Lin Wang Tao | AlemanyaSteffen Fetzner Jörg Roßkopf | Corea del SudKang Hee-Chan Lee Chul-Seung | Corea del SudKim Taek-Soo Yoo Nam-Kyu |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze | Bronze |
| Individual femení Detalls | Deng Yaping | Qiao Hong | Li Bun-Hui | Hyun Jung-Hwa |
| Dobles femenins Detalls | R.P. de la XinaDeng Yaping Qiao Hong | R.P. de la XinaChen Zihe Gao Jun | Corea del NordLi Bun-Hui Yu Sun-Bok | Corea del SudHyun Jung-Hwa Hong Cha-Ok |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | R.P. de la Xina | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 2 | Suècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Corea del Sud | 0 | 0 | 5 | 5 |
| 6 | Corea del Nord | 0 | 0 | 2 | 2 |
# Josep Maria Xicota i Cabré

Josep Maria Xicota i Cabré (Barcelona, Barcelonès, 1905 - Sitges, Garraf, 21 de maig de 2002) fou un periodista, advocat, empresari i diplomàtic català.
Tot i que cursà estudis de química i medicina, només acabà els de dret, en els quals es llicencià el 1931. L'any següent començà a treballar com a redactor polític, a La Publicidad i fou col·laborador constant de diverses revistes setmanals, entre elles les barcelonines Mirador, La Nau i El Be Negre. El 1933 fou nomenat president fundador de la secció de reporters de l'Associació de Periodistes de Barcelona i també fou designat advocat de la Generalitat de Catalunya. Arran de la guerra civil espanyola, el 1939, després de passar per França i els Estats Units, s'exilià a Santiago de Xile, on reprengué la seva activitat com a periodista. A Xile, treballà com a redactor de la revista Ercilla. El 1940 fundà 'Publicitas', la primera agència de publicitat del país. Ben integrat en la vida i activitats dels catalans residents en aquest país, el 1941 començà a dirigir la revista en català Germanor i fundà i dirigí altres revistes catalanes com Clar i Català i L'Emigrant. El 1946 fundà i presidí l'Asociación de Agencias de Publicidad. El 1950 la revista 'Publicitas', de la qual era president i propietari, fou nomenada agència associada de 'Foote, Cone and Belding' de Nova York. També fou periodista radiofònic, i com a tal fou nomenat director de Radios La Cooperativa La Voz de Chile, per la Compañía Chilena de Comunicaciones. Poc després, aquesta ràdio ocupà el primer lloc d'audiència. El 1954 esdevingué sotspresident de l'Asociación de Radiodifusoras de Chile i el 1958 president de l'Asociación Chilena de Agencias de Publicidad. Ben integrat al seu país de residència, fou portaveu del Centre Català de Santiago de Xile. El 1965, però, tornà a Barcelona com a agregat cultural del consolat general de Xile a Barcelona, càrrec que ostentà fins al 1968. També fou empresari i, com a tal, el 1972 fundà una empresa d'importació d’aparells domèstics i el 1974 una altra de porcellanes artístiques d’importació.

## Referències

* ↑ Prócoro, Hernández «Josep M. Xicota i Cabré». Gran Enciclopèdia Catalana (GEC). Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ «Els periodistes que han fet vuitanta anys. Un llibre recull els seus records de l'activitat professional: Josep M. Xicota i Cabré (Barcelona, 1905)». Capçalera, Núm. 55, 1994, pàgs. 20-25. ISSN: 1135-1047 [Consulta: 30 gener 2021].
# Joseph Ruzindana

Joseph Ruzindana (Rambura, 3 de juny de 1943 - Kabgayi, 5 de juny de 1994) va ser un religiós ruandès, bisbe de Byumba assassinat durant el genocidi de Ruanda de 1994.
El 23 de juliol de 1972 va ser ordenat sacerdot a Byumba. Va ser nomenat bisbe de Byumba el 5 de novembre de 1981, i ordenat bisbe el 17 de gener de 1982. El bisbat de Buymba havia estat recentment creat com a divisió del bisbat de Ruhengeri.
Durant el genocidi ruandès Ruzindana va ser assassinat el 5 de juny de 1994 per soldats del Front Patriòtic Ruandès (RPF) juntament amb Vincent Nsengiyumva, arquebisbe de Kigali, Thaddée Nsengiyumva, bisbe de Kabgayi, i nou sacerdots. Els soldats que els assassinaren eren llurs guardians a Gakurazo, vora el centre eclesiàstic de Kabgayi.

## Referències

* ↑ Cheney, 2012.
* ↑ Linden i Linden, 1999, p. 392.
* ↑ Muhoozi, 2011, p. 287.
* ↑ Lewis, 1994.
* ↑ Desouter, 2007, p. 90.

## Fonts

* Cheney, David M. «Bishop Joseph Ruzindana». Catholic Hierarchy, 2012. [Consulta: 22 març 2013].
* Desouter, Serge. Rwanda le procès du FPR: Mise au point historique. Harmattan, maig 2007. ISBN 978-2-296-16303-4 [Consulta: 22 març 2013].
* Lewis, Paul «June 5–10: New Atrocities in Africa; Three Bishops and 10 Priests Are Slaughtered in Rwanda As Tribal Killings Go On». New York Times, 12-06-1994 [Consulta: 22 març 2013].
* Linden, Ian; Linden, Jane. Christianisme et pouvoirs au Rwanda, 1900-1990: (1900-1990). KARTHALA Editions, 1999. ISBN 978-2-86537-918-7 [Consulta: 22 març 2013].
* Muhoozi, Francis Xavier Ndagabanye. A Deficit of Logic in the Great Lakes of Africa. AuthorHouse, 2011-02-17, p. 287. ISBN 978-1-4678-9437-1 [Consulta: 22 març 2013].
# Josep Torrens Font

Josep Torrens Font (Barcelona, 5 de maig de 1891 - segle XX), de vegades escrit Josep Torrents Font, va ser un periodista, futbolista, àrbitre de futbol i directiu de premsa català.
En la dècada de 1910 dirigí el setmanari El Sport i, posteriorment, La Jornada Deportiva entre 1921 i 1925. Més endavant, després de reemplaçar a Ricardo Grau Escoda que ocupà el càrrec entre 1920 i 1929, fou el director del degà de la premsa esportiva, El Mundo Deportivo entre els anys 1929 i 1939, que sota la seva direcció, es convertiria en diari el 4 de març de 1929. Durant la Guerra Civil Espanyola, però, a causa de la falta de paper, es converteix novament en setmanari, fins i tot deixà de publicar-se, per reaparèixer el 31 de desembre de 1939, després que fos apartat del càrrec i substituït per un altre director afí al nou règim, Josep Leonci Lasplazas Pujolar. Durant un temps compaginà la tasca periodística amb l'arbitratge. El 1919 fou escollit president del Col·legi Català d'Àrbitres, encara que renuncià al càrrec. Xiulà partits del Campionat de Catalunya i d'Espanya, i dirigí la final del Campionat d'Espanya (1918). Estigué també molt vinculat a l'Universitary Sport Club, club del qual fou president i secretari, a més de jugador. També jugà amb l'Espanyol com a cedit. Al final del 1936 fou seleccionador català. Hi ha constància que durant l'any 1932 exercia com a president del Sindicat de Periodistes Esportius. També havia estat seleccionador regional de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Josep Torrens Font». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Finestres Martínez, Jordi; Garcia Luque, Xavier. El Barça segrestat. ARA Llibres, 2014, p. 98–99. ISBN 978-84-15642-83-1 [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ González Diez, Laura; Pedro Pérez Cuadrado, Pedro. La gráfica del deporte: Fotografía, edición y diseño en prensa. Fundación Universitaria San Pablo, 2015, p. 128. ISBN 978-84-15949-16-9 [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «Fitxa de Torrens». BDFutbol. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Fitxa de Torrens». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Sainz de Baranda Andújar, Clara «Orígenes de la prensa diaria deportiva: El Mundo deportivo». Materiales para la Historia del Deporte, Núm. 11, 2013, pàg. 7-27. ISSN: 2340-7166 [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «José Torrens Font, presidente del Sindicato de Periodistas Deportivos». La Vanguardia (Hemeroteca), 11-08-1932, pàg. 10 [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ Martialay, Félix. El fútbol en la guerra (VIII). Federación regional catalana. CIHEFE, 2017, p. 390. ISBN 978-84-945009-8-5 [Consulta: 22 maig 2020].
# João da Nova

    Per l'illa francesa a l'oceà Índic vegeu Illa Juan de Nova
João da Nova (Maceda, (Ourense, Espanya), segona meitat del segle XV - Kochi (Índia), 1509), també conegut com a João da Nova Castelia, va ser un navegador gallec al servei de Portugal, el seu cognom real era Novoa, descobridor de l'illa Ascensió (1501) i Santa Helena (1502), totes dues de la costa sud-oest d'Àfrica. L'illa francesa de Juan de Nova, a l'oceà Índic, va ser anomenada així en honor seu.
Va néixer al Castell de Maceda. El 1483 el moviment Irmandiño va destruir parcialment la fortalesa, la família va fugir majoritàriament a Benavente (Zamora, Espanya) on es trobava la potent família Pimentel, altres, els menys, a Pontevedra, i el jove João da Nova a Portugal. Les seves gestes el van fer mereixedor del càrrec d'Alcaide de Lisboa per al que és nomenat el 1496. En 1501 és nomenat Cap de la Tercera Expedició Portuguesa a les Índies i comandant una flota de quatre vaixells, va deixar Portugal en un viatge cap a l'Índia en 1501. En ruta va descobrir l'Illa Ascension. A l'Índia va establir un lloc comercial a Cannanore. Durant el seu viatge de retorn a Portugal, Nova va descobrir Santa Helena.

## Referències

* 1 2 «João da Nova». Encyclopædia Britannica [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ Rey Tristán, Eduardo «Participación gallega en los inicios de la expansión portuguea en el Índico: João da Nova». Semata Ciencias Socias E Humanidades. Universidade de Santiago de Compostela. Facultade de Xeografía e Historia, 11, 1999, pàg. 85–114. ISSN: 1137-9669 [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ Reinero, David «El descubridor del penal de Napoleón». El País, 08-05-2012 [Consulta: 3 octubre 2017].
# João Vário

João Vário (Illa de Sao Vicente, 7 de juny de 1937 - Mindelo, 7 d'agost de 2007) va ser un escriptor neurocirurgrià, científic i professor de Cap Verd. També es coneix amb el seu nom de naixement, João Manuel Varela, així com Timóteo Tio Tiofe i G. T. Didial. Va estudiar medicina en les universitats de Coimbra i Lisboa. Va fer un doctorat a la Universitat de Antwerp de Bèlgica. Fou investigador i professor de neuropatologia i neurobiologia. Després va tornar al seu natiu Mindelo on va viure fins a la seva mort

## Referències

* ↑ Serrano, Luís. «João Vário, Esse Grande Escritor Cabo-Verdiano». Aveiro: 2007, en O Portal das Memórias de África e Oriente.
* ↑ Cristóvão 2005, pàg. 572–3 s. v. «João Manuel Varela»
* ↑ «Na morte de João Vário - Exórdio a um poema, por José Luiz Tavares». Expresso das Ilhas, 08-08-2007.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2008-01-13 a Wayback Machine. (portuguès)
* Influències artístiques Arxivat 2007-10-31 a Wayback Machine. (portuguès)
* Exemplar
# Joseph Bingham

Joseph Bingham (Wakefield, setembre 1668 - Havant, 17 d'agost de 1723) fou un erudit anglès i escriptor eclesiàstic.
Va estudiar a l'University College d'Oxford, on fou tutor el 1691. Un sermó que predicà des de la universitat sobre els termes de persona i substància dels Pares va comportar-li una acusació d'heretgia. Van obligar-lo que abandonés la universitat, però John Radcliffe el presentà immediatament a la rectoria de Headbournworthy, prop de Winchester, el 1695.
Aleshores començà la seva obra Origines Ecclesiasticae, el primer volum de la qual aparegué el 1708 i el desè i últim el 1722. El seu objecte, exhaustiu i imparcial, era narrar metòdicament les antiguitats de l'Església cristiana com d'altres ho havien fet amb les antiguitats gregues, romanes i jueves.
# Judit Carreras i Tort

Judit Carreras i Tort (Cal Rosal, Olvan, Berguedà, 8 de juny de 1974) és una advocada i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura.

## Biografia

Llicenciada en dret per la Universitat de Barcelona. Ha treballat a la Diputació de Barcelona i ha estat cap de relacions institucionals del Departament d'Economia i Finances. Ha estat regidora de Turisme, Cultura i Medi Ambient (1999-2003) de l'Ajuntament d'Olvan pel PSC-PSOE, així com alcaldessa del mateix municipi des de 2007 fins a 2015 i ha estat escollida diputada a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006.

## Referències

* 1 2 Diputats de la VIII legislatura - 36. Carreras Tort, Judit. Parlament de Catalunya, pàg. 77.
* ↑ Parlament de Catalunya, 30 anys. 1980-2010. CARRERAS TORT, Judit. Barcelona: Parlament de Catalunya, juliol del 2010, pàg. 91.
* ↑ «Alcaldes d'Olvan». Arxivat de l'original el 2015-11-20. [Consulta: 7 agost 2015].