OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zdravko Zovko

Zdravko Zovko (nascut el 28 de maig de 1955 a Kolibe Gornje, Bòsnia i Hercegovina) és un exjugador d'handbol croat que actualment fa d'entrenador d'handbol al club rus Zvezda Zvenigorod.
Zovko va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984, representant Iugoslàvia. Hi va jugar tots sis partits, i va contribuir amb cinc gols a la medalla d'or guanyada per la seva selecció.
Com a entrenador, ha treballat a l'RK Zagreb, KC Veszprém i RK Podravka, abans de fitxar pel Zvezda Zvenigorod el maig d e2011.

## Referències

* ↑ «Zdravko Zovko Biography and Olympic Results». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 10 agost 2011]. (anglès)
* ↑ Ambroš, Ivan. «Zdravko Zovko new coach of Podravka Vegeta». European Handball Federation, 31-05-2007. [Consulta: 10 agost 2011].
* ↑ «Zdravko Zovko takes Zvezda Zvenizgorod». Planet Handball, 21-05-2011. [Consulta: 10 agost 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a Database Olympics
# Ingrīda Priedīte

Ingrīda Priedīte (nascuda com a Ingrīda Bērziņa el 13 de març de 1954 a Rīga) és una jugadora d'escacs letona que té els títols de Gran Mestre Internacional d'escacs per correspondència des de 1996, i el de Mestre de la FIDE Femení des de 2014.
Priedīte es va graduar a la Universitat de Letònia i és economista de professió. Després de la independència de Lituània el 1991 fou la primera Secretària General de la Federació d'Escacs de Letònia.

## Resultats destacats en competició

Priedīte ha guanyat el campionat femení de Letònia dos cops, els anys 1973 (compartint el títol amb Tamara Vilerte) i 1979.
Va començar a jugar als escacs a 9 anys. Va guanyar el campionat juvenil femení de Letònia el 1970, el campionat de Riga femení el 1972, el campionat de Letònia d'estudiants els anys 1974 i 1977, i assolí la categoria de Mestre el 1976.
Posteriorment, Ingrīda Priedīte va esdevenir una excel·lent jugadora d'escacs per correspondència. Fou segona a la 5a Final del Campionat del Món Femení (1993–1998).

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Ingrīda Priedīte» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Wch-05 Final». ICCF.com. [Consulta: 26 setembre 2011].

## Bibliografia

* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots., pp. 94 – 95 (en letó).

## Enllaços externs

* Ingrīda Priedīte. Fitxa a la Federació Letona d'Escacs per Correspondència (en letó)
# Peter O'Connor

Peter O'Connor (Millom, Cúmbria, 24 d'octubre de 1872 – Waterford, 9 de novembre de 1957) va ser un atleta irlandès que va competir a cavall del segle xix i del segle xx. Destacà en el triple salt i el salt de llargada, prova en la qual va posseir el rècord del món durant 20 anys.

## Primers anys

Nascut a Cúmbria, va créixer a Wicklow, Irlanda. El 1896 es va afegir a l'Associació Atlètica Gaèlica. El 1899 va guanyar medalles als campionats irlandesos de salt de llargada, salt d'alçada i triple salt. Els següents deu anys va superar constantment als atletes britànics en competicions internacionals i el 1900 va ser convidat a representar la Gran Bretanya als Jocs Olímpics de París, però s'hi va negar perquè només volia representar a Irlanda.

## Rècord del món

Entre 1900 i 1901 O'Connor va establir diversos rècords mundials no oficials en el salt de llargada, però finalment el 5 d'agost de 1901 va saltar 7.61 m a Dublín, sent aquest el primer rècord mundial de salt de llargada reconegut per la IAAF. El rècord va causar una gran sensació en aquella època, i no fou superat fins 20 anys més tard. Aquesta durada el situa sols rere els rècords de Jesse Owens, 25 amys, i Bob Beamon, 23 anys. A nivell irlandès el rècord va ser vigent durant 89 anys.

## Jocs Intercalats

El 1906, O'Connor i dos altres atletes, Con Leahy i John Daly, es van apuntar als Jocs Intercalats d'Atenes en representació de per part de l'Associació Atlètica Gaèlica i l'Amateur Athletic Association d'Irlanda. Van rebre blazers de color verd, una gorra amb un trébol d'or, i una bandera irlandesa (la bandera 'Erin Go Bragh'). Amb tot, a darrera hora es van modificar les regles i sols els atletes designats pels Comitès Olímpics Nacionals foren elegibles. Irlanda no en tenia un comitè olímpic, i el Comitè Olímpic britànic va reclamar els tres atletes.
En el triple salt s'imposà al seu company Con Leahy, mentre en el salt de llargada fou segon, rere Myer Prinstein. Com a protesta per la seva inclusió dins l'equip britànic a l'hora de rebre la medalla d'or del triple salt va despenjar la bandera britànica i enlloc seu hi penjà la irlandesa.
O'Connor es va retirar al final d'aquell any 1906.

## Millors marques

* Triple salt. 14m 65 cm (1899)
* Salt de llargada. 7m 61 cm (5 d'agost de 1901, Rècord del món)
* Salt d'alçada. 1m 88 cm (1902)

## Referències

* 1 2 3 «Peter O'Connor Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 1r novembre 2017].
* ↑ Wallechinsky, David. The Complete Book of the Summer Olympics: Athens 2004. Sport Media Publishing, 2004, p. 363. ISBN 1894963326 [Consulta: 24 setembre 2015].
* ↑ Peter O'Connor a trackfield.brinkster.net
# Senyal discret

Un senyal discret o senyal de temps discret és una sèrie temporal formada per una seqüència de quantitats. En altres paraules, és una sèrie de temps és una funció sobre un domini d'enters discrets. Cada valor de la seqüència s'anomena mostra.
A diferència d'un senyal continu en el temps, un senyal discret no és una funció contínua d'un argument, encara que pot haver-se obtingut per mostratge a partir d'un senyal continu en el temps. Un senyal discret és una seqüència de valors espaiats uniformement en el temps que es corresponen amb els d'un senyal continu, i que té associat una freqüència de mostreig. La taxa de mostreig no és present en la seqüència de dades, de manera que s'ha d'associar com un element separat de les dades.

## Adquisició

Els senyals discrets poden tenir diversos orígens, però generalment es poden classificar en dos grups:
* Procedents de l'adquisició de valors d'un senyal analògic, (amb taxa constant o variable). Aquest procés s'anomena mostratge.
* Obtinguts acumulant els valor d'una variable en el temps. Per exemple, el nombre de persones que agafen un ascensor cada dia.

## Senyals digitals

Un senyal digital és un senyal discret que pren només un conjunt discret de valors. El procés de convertir un senyal de temps discret i valors-continus en un senyal digital (de temps discret i valors-discrets) es coneix com a quantificació. Aquest procés, també conegut com a conversió analògica-digital, perd la informació (per truncament o arrodoniment dels valors del mostratge). És a dir, els valors d'un senyal discret són tan sols una aproximació del senyal original amb valors-continus.
Generalment els senyals digitals es representen a la pràctica amb 8-bit (256 nivells), 16 bits (65.536 nivells), 32 bits (4.300.000.000 nivells), i així successivament, tot i que qualsevol nombre de nivells de quantificació és possible, no només les potències de dos.
Com a avantatges principals (enfront del senyal continu) té:
* Quantificació, que ens permet manejar més fàcilment la informació del senyal.
* Facilitat per la detecció i correcció d'errors
I com a principal desavantatge (enfront del senyal continu):
* Menys precisió
* Necessita més amplada de banda per ser tramés.
* Necessita una sincronització molt precisa entre els rellotges del receptor i transmissor, ja que una petita desincronització podria canviar el senyal sencer.

## Vegeu també

* Teorema de mostreig de Nyquist-Shannon
* Aliàsing
* Filtre antialiàsing
* Tramat (informàtica)

## Referències

* ↑ "Processament Digital de Senyals" Prentice Hall - Pàgines 11-12
* ↑ "Processament Digital de Senyal : Accés instantani." Butterworth-Heinemann - Pàgina 8
# Yang Shi

Yang Shi (Xangai, 4 de gener de 1989) és un nedador d'estil lliure xinès.

## Biografia

Va començar nedant al Campionat Mundial de Natació de 2007, fent un temps discret de 23.73, deixant-li en el lloc 53. Va fer la seva primera aparició olímpica als Jocs Olímpics de Londres 2012, nedant en la prova de 50 m lliure. Va nedar en la cinquena sèrie, i va quedar segon de la mateixa amb un temps de 22.64, insuficient per passar a les semifinals en quedar en la posició 26 en el sumari total.

## Referències

* ↑ «Swimming,50m freestyle men» (en anglès), 2012. [Consulta: 24 juliol 2014].
# Sansin

Sansin, Sanshin (en Hangul:산신, en Hanja: 山神) o Sanyeong Daeshin (山靈大神) —el Déu de la Muntanya (del creixement, la prosperitat)— és, en la mitologia, una divinitat del xamanisme coreà considerat com el de més alt nivell entre els esperits. Com la península coreana majoritàriament és molt muntanyenca, Sansin va ser l'objecte d'adoració i culte més important entre els coreans a l'antiguitat. Des de Gojoseon (2332 aC) fins a Joseon (1392-1910), fou culte religiós i era costum que el govern preparés rituals dedicats a Sansin. A les pintures, encara presents en els temples a les muntanyes coreanes, Sansin apareix representat amb tigres i nois joves. El culte de Sansin va aparèixer en l'etapa en què predominava la caça a causa de la creença que Sansin és un déu de la naturalesa. En el mite de Dangun, que és el fundador de l'antic regne de Gojoseon o Koyoseon, es diu que ell mateix després d'abdicar al tron, es va transformar en Sansin.
El culte a Sansin, es diu, preponderava a Silla durant l'època dels Tres Regnes de Corea en punts on la majoria dels objectes de ritual eren dedicats a ells, això es va basar en la devoció que Sansin defensava al país. Per exemple, es diu que vuit Sansin van aparèixer a Poseokjeong (포석정) on el rei i els nobles van fer grans cerimònies per donar notícies de l'emergència nacional de la caiguda del regne de Silla. A mesura que el budisme va penetrar a Corea, va començar el sincretisme del budisme i xamanisme coreà, sent des de llavors Sansin en les escriptures religioses com una divinitat dels temples.
A Corea, cada temple budista té un santuari dedicat al Sansin local, anomenat Sansingak (en Hangul: 산신각, en Hanja: 山神 閣), que normalment es representa com una figura masculina envoltada de tigres.

## Referències

* ↑ Lee, 1981, p. 16-18.
* ↑ «Korea: The Impossible Country: The Impossible Country». Korea: The Impossible Country: The Impossible Country, 2013.
* ↑ 종교학대사전 (Gran diccionari de la religió), 『Sanshin』, 한국사전연구사 (1998)
* ↑ 한국의 축제 (La festa de Corea), p.135, 1987
* ↑ Sang-jin An, Continuity and Transformation: Religious Synthesis in East Asia, 2001, pp.11-12, Peter Lang Publication, ISBN 082044894X
* ↑ Na, Gyeong su, 한국의 신화: 역사와 예술 그리고 사유의 근원 (Mite coreà: Historia, Art i recursos del pensament), 2005, p.191, Hanul Media, ISBN 8991087167
* ↑ «San shin – The Mountain Spirit (산신)». Dale's Korean Temple Adventures, 17-12-2011.

## Bibliografia

* Jung, Young Lee. Korean shamanistic rituals. The Hague: Mouton, 1981. ISBN 9027933782.
* 한국민속신앙사전, 마을신앙 편, 국립민속박물관 (2009 년판)
* 「한국민간신앙과 문학연구」, 불교의례의 토착화와 민중의 문학, 오출세 저, 동국대학교출판부(2002 년, 15~19p, 186~189p)
* 「나는 산으로 간다」, 산신은 주먹 부처는 법, 조용헌 저, 푸른숲 (1999 년, 67~79P, 231~238p)
# Olita Rause

Olita Rause (Unió Soviètica, 21 de novembre de 1962) és una jugadora d'escacs letona que té els títols de Gran Mestre Femení des de 1993, de Mestre Internacional des de 1995, i de Gran Mestre Internacional d'Escacs per Correspondència des de 1999.
Rause es va graduar a la Universitat de Letònia amb un Màster en Filologia, i treballa com a editora a l'editorial Janis Roze a Riga. Estigué casada amb el GM Igors Rausis.

## Resultats destacats en competició

Rause és una de les millors jugadores mundials d'escacs per correspondència. Va guanyar la VI Copa del Món de la ICCF.
Rause fou subcampiona de Letònia femenina tres cops, els anys 1981 (la campiona fou Astra Goldmane), 1984 (la campiona fou Anda Šafranska), i 1994 (després de perdre el matx pel títol contra Anda Šafranska - 1½:2½).

### Participació en competicions per equips

El 1986, Rause va representar Letònia al Campionat Soviètic femení per equips, a Minsk, al segon tauler.
Rause també va participar, representant Letònia, a les olimpíades d'escacs:
* El 1994, al segon tauler a la 31a Olimpíada a Moscou (+4, -4, =3).

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Olita Rause» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 10 abril 2015].
* ↑ «Wcup-06 Final». Tables.iccf.com. [Consulta: 24 desembre 2011].
* ↑ Wojciech Bartelski. «Soviet Women's Team Chess Championship :: Olita Rause». OlimpBase. [Consulta: 24 desembre 2011].
* ↑ Wojciech Bartelski. «Women's Chess Olympiads :: Olita Rause». OlimpBase. [Consulta: 24 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Olita Rause. Fitxa a chesstempo.com
* Olita Rause. Fitxa a la Federació Letona d'Escacs per Correspondència
# Phil Boyd

Philip Ewing "Phil" Boyd (Toronto, Ontario, 5 de juny de 1876 - Toronto, 16 de novembre de 1967) va ser un remer canadenc que va competir a principis del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla de plata en la prova de vuit amb timoner del programa de rem.
El 1912 tornà a prendre part en uns nous Jocs Olímpics, a Estocolm, on fou eliminat de primer moment en la prova del vuit amb timoner.

## Referències

* 1 2 «Phil Boyd Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 18 octubre 2015].
# Widja Mazereeuw

Wijda Mazereeuw (Enkhuizen, 11 d'agost de 1953) és una exnedadora neerlandesa, especialitatzada en braça i estils.
Mazereeuw representà el seu país en dos Jocs Olímpics d'Estiu, començant l'any 1972 a Múnic (Alemanya Occidental), però aconseguí els resultats més destacats de la seva carrera al Campionat del Món de natació de 1975, celebrat a Cali (Colòmbia), on guanyà dues medalles d'argent als 100 metres (1:14.29) i 200 metres (2:37.50) braça. També formà part de l'equip de relleus de 4 x 100 metres que guanyà la medalla de bronze amb un temps de 4:21.45. La seva millor actuació olímpica fou el cinquè lloc amb l'equip de relleus de 4 × 100 metres als Jocs Olímpics d'Estiu de 1976, celebrats a Mont-real (Quebec), amb un temps de 4:19.93.
Mazereeuw competí al Campionat d'Europa de 1974 i el de 1977, assolint com a millor resultat un quart lloc als relleus de 4 x 100 metres estils. Entre 1972 i 1977 aconseguí establir 15 rècords nacionals en diverses proves.

## Referències

* ↑ Wijda Mazereeuw Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine.. sports-reference.com
* ↑ Wijda Mazereeuw Arxivat 2018-07-17 a Wayback Machine.. zwemmenindepolder.nl
# Santa Maria de la Llata

Santa Maria de la Llata, o la Mare de Déu de la Llata era una antiga capella romànica, actualment en ruïnes, entre els pobles d'Anàs i de Bonestarre, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme del mateix nom.
Les seves ruïnes estan situades a l'esquerra del Riu d'Estaon, a llevant d'Anàs i al nord-oest de Bonestarre, aproximadament a 200 metres de cadascun dels dos pobles.

## Emplaçament

La capella de Santa Maria de la Llata és situada entre els termes d'Ànas i Bonestarre, però dins d'aquesta darrera població. Emplaçada al mig d'un camp,és de propietat particular. Mapa: 34-9(182) Situació 31TCH536155
Per arribar-hi s'ha d'agafar el camí que surt de la part baixa del poble de Bonestarre i que porta fins als camps on es troba.

## Història

Malauradament, manca informació escrita suficient per a poder documentar aquesta capella. Ara per ara, l'única notícia de què es disposa data de 1758, any en què es realitza la visita pastoral a la parroquia d'Anàs: en descriure`s la seva sufragània de Bonestarre, s'esmenta la capella de la Verge de la Llata, la qual estava "decente", i el seu edifici en bon estat. De fet, la ruïna d'aquesta construcció s'inicià ja avançat el segle xx.

## Descripció

La capella de Santa Maria de la Llata,actualment arruïnada del tot i coberta de bardissa,la qual cosa impedeix precisar-ne les característiques constructives, és un edifici d'una sola nau capçada a llevant per un absis semicircular obert directament a la nau. Tant la nau com l'absis han perdut totalment les seves cobertes, però no es agosarat suposar que es tractava d'una estructura d'embigat a la nau i una volta de quart d'esfera a l'absis.
La porta s'obre a la façana sud, on també hi ha un interessant campanar d'espadanya alçat sobre la cantonada sud-oest de la nau. La nau fou allargada en direcció a ponent amb un cos d'edifici, ara arruïnat.
L'aparell és de peces de pedra llosenca allargades,seguint unes fórmules constructives que es produeixen a l'Alt Pallars des de l'edat mitjana fins als nostres dies, pràcticament sense variacions destacables.
En el seu estat actual es difícil precisar la filiació cronològica d'aquest edifici, on es fan evidents diversos processos de reforma a partir d'una base alt-medieval adscrita, en tot cas, a les formulacions rurals de l'arquitectura que es produeix en aquesta zona durant el segle xii.

## Referències

* 1 2 Joan Albert Adell i Gisbert 1993.
* ↑ Maria-Lluïsa Cases i Loscos 1993.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Estaon». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
* Adell i Gisbert, Joan Albert. Volum XV El Pallars. Barcelona: Enciclopedia Catalana, 1993 (Catalunya Romànica). ISBN 84-7739-566-7.
* Cases i Loscos, Maria Lluïsa. Volum XV El Pallars. Barcelona: Enciclopedia Catalana, 1993 (Catalunya Romànica). ISBN 84-7739-566-7.

## Enllaços externs

* Santa Maria de la Llata en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Henri Eberhardt

Henri Eberhardt (Riedisheim, 27 de novembre de 1913 - Beaune, 4 de juliol de 1976) fou un piragüista francès que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on disputà dues proves del programa de piragüisme. Guanyà la medalla de plata en la prova del K-1 plegable, 10.000 metres, mentre en el K-1 1.000 metres fou sisè. Un cop finalitzada la Segona Guerra Mundial, va disputar els Jocs de 1948 de Londres, on va prendre part en dues proves del programa de piragüisme. Guanyà la medalla de plata en la prova del K-1 1.000 metres, mentre en el K-1 10.000 metres fou cinquè.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa en aigües tranquil·les de 1933.

## Referències

* 1 2 3 «Henri Eberhardt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2011-05-19. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Palmarès a canoeresults.eu
# Cal Ros de les Cabres

Cal Ros de les Cabres és masia i una vil·la romana situada a l'actual barri d'Ocata, al Masnou (Maresme), que va funcionar com a centre productor de vi i ceràmica entre els segles II aC i V dC.
Fou descoberta l'any 1899 pel propietari de la finca, Thomas Morrison Smith, un ciutadà britànic instal·lat a Catalunya per motius empresarials, en trobar un mosaic policrom, parets i molta ceràmica. Des de llavors, les intervencions arqueològiques han estat esporàdiques i desiguals, però han permès documentar la zona residencial de la vil·la amb diferents mosaics i parets estucades, i també la part rústica, destinada a tallers i emmagatzematge de les tasques agrícoles: forn d'àmfores, dipòsits i magatzem de dulia i abocadors. L'any 1946 l'arqueòleg Josep Serra Ràfols hi va descobrir un mosaic de grans dimensions que actualment es conserva al Museu d'Arqueologia de Catalunya. També s'hi ha trobat un segell de bronze, amb la inscripció P. Valeri Euryali (Publi Valeri Eurial), que hom considera el nom del primer masnoví conegut.
El nom de Cal Ros de les Cabres fa referència al masover que vivia a la masia que es troba a la finca, que es deia Isidre Ramentol i era de cabellera rossa i cuidava les cabres de la finca.
Actualment (2020), al voltant de la masia i del jaciment hi ha uns jardins anomenats jardins del Mil·lenari.

## Referències

* 1 2 3 "Cal Ros de les Cabres" al web "El Masnou terra de mar"
* ↑ Cal Ros de les Cabres. Mapes de Patrimoni Cultural [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ La vil.la romana de Cal Ros de les Cabres (El Masnou, El Maresme) notícia de les darreres campanyes d'excavació. Fundació Dialnet [Consulta: 14 gener 2022].
# Astra Goldmane

Astra Goldmane (o Goldman; nascuda Astra Ozola a Riga el 24 de juny de 1956) és una jugadora d'escacs letona, ja retirada de la competició, que va jugar la major part de la seva carrera sota bandera soviètica. Durant els anys 1970 i 1980s fou una de les millors escaquistes de Letònia.

## Resultats destacats en competició

El 1974, obtingué la 4a posició al campionat juvenil femení de la Unió Soviètica disputat a Tallinn. Posteriorment guanyaria el campionat femení de Letònia tres cops, els anys 1975, 1981, i 1983.

### Participació en competicions per equips

Astra Goldmane va participar, representant Letònia, en diverses competicions soviètiques per equips:
* El 1974, obtingué el millor resultat al novè tauler a la Copa de l'URSS per equips a Moscou (+7, =2, -0).
* El 1975, al vuitè tauler a l'Espartaquiada de l'URSS a Riga (+1, =2, -5).
* El 1976, al novè tauler a la Copa de l'URSS per equips a Tbilisi (+2, =3, -2).
* El 1983, al setè tauler a l'Espartaquiada de l'URSS a Moscou (+2, =4, -3).

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica d' Astra Goldmane» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 7 abril 2015].
* ↑ «Classificació final «23 Championship of USSR juniors- Tallinn» 3-16.1.1974 (swiss-9 games)». narod.ru. [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «Moscou 1974». Al20102007.narod.ru, 09-02-1974. [Consulta: 17 desembre 2011].
* ↑ «Riga 1975». Al20102007.narod.ru, 27-07-1975. [Consulta: 17 desembre 2011].
* ↑ «Tbilisi 1976». Al20102007.narod.ru. [Consulta: 17 desembre 2011].
* ↑ «Moscow 1983». Al20102007.narod.ru. [Consulta: 17 desembre 2011].

## Bibliografia

* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots., pp. 98 – 99
# Philip Bernard

Philip William Samuel Bernard va ser un lluitador britànic, especialista en lluita lliure, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de bronze en la competició del pes ploma del programa de lluita lliure.

## Referències

* ↑ «Philip Bernard Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 23 agost 2017].
# Silvà (usurpador)

Silvà (Silvanus) fou un general d'infanteria a la Gàl·lia que va usurpar el tron imperial.
Va servir a Magnenci i va desertar les seves files per passar a Constanci II poc abans de la batalla de Mursa Major. Però a causa del fet que fou acusat falsament de traïció es va revoltar i es va proclamar emperador a Colònia vers el juliol del 355 just al moment en què la seva innocència quedava demostrada.
Ursucí fou enviat per dominar la rebel·lió i per traïció va aconseguir l'assassinat de Silvà només 28 dies de la seva proclamació com august (agost del 355). La seva usurpació és narrada per Ammià Marcel·lí, el qual també afirma que era fill de Bonitus, cap franc que serví a Constantí I el Gran contra Licini I.

## Referències

* ↑ John F. Drinkwater — The Alamanni and Rome 213-496 (Caracalla to Clovis), Oxford University Press, 2007, pp. 151-152 ISBN 0199295689
Viccionari