OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# George Walker (escaquista)

George Walker (13 de març de 1803 – 23 d'abril de 1879) fou un jugador d'escacs, escriptor, teòric i promotor d'escacs anglès, autor de nombroses obres escaquístiques de referència al segle xix.

## Resultats destacats en competició

El 1839 va visitar París i el Café de la Régence, on hi va perdre (+1-2) un curt matx contra Boncourt. El 1845, va formar equip amb Henry Thomas Buckle, William Davies Evans, George Perigal, i William Josiah Tuckett a Londres, en dues partides per telègraf (una guanyada i una taules) contra l'equip format per Howard Staunton i Hugh Alexander Kennedy a Portsmouth. Va guanyar un matx contra Daniel Harrwitz (7-5) a Londres 1846.

## Obres i promoció dels escacs

Walker va publicar The Celebrated Analysis of A D Philidor (Londres, 1832), The Art of Chess-Play: A New Treatise on the Game of Chess (Londres, 1832), A Selection of Games at Chess played by Philidor (Londres, 1835), Chess Made Easy (Londres, 1836), i Chess Studies (Londres, 1844).
Walker va fundar dos dels primers clubs d'escacs anglesos, el Westminster Chess Club el 1831 i el St.Georges Club el 1834. També va fer servir la seva columna al Bell's Life in London per fer propaganda i organitzar el torneig d'escacs de Londres de 1851, el primer gran torneig d'escacs internacional de la història. El guanyador fou Adolf Anderssen, cosa que va dur a molts a considerar-lo el millor jugador del món.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de George Walker (escaquista)» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ «vanderbilt.edu». Arxivat de l'original el 2008-05-28. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ http://www.chesscafe.com/text/spinrad15.pdf
* ↑ The Kibitzer
* ↑ Welcome to the Chessmetrics site Arxivat 14 d'abril de 2006 a Wayback Machine.
* ↑ Books and Writers - Chess Books 1749-1875 Arxivat 16 de juny de 2008 a Wayback Machine.
* ↑ Eales, Richard [1985] (2002). Chess, The History of a Game. Harding Simpole, pp. 142–45. ISBN 0-9513757-3-3

## Enllaços externs

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba actualment al domini públic: «Walker, George (1803-1879)». A: Dictionary of National Biography. Londres: Smith, Elder & Co, 1885–1900.
# Ancerville (Mosa)

Ancerville és un municipi francès, situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'1 de gener del 2021 tenia 2.599 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 9 novembre 2024].
# Robert W. Holley

Robert William Holley (Urbana, Illinois, EUA 1922 - Los Gatos 1993) fou un bioquímic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1968.

## Biografia

Va néixer el 28 de gener de 1922 a la ciutat d'Urbana, població situada a l'estat nord-americà d'Illinois. Va estudiar química a la Universitat d'Illinois, on es graduà l'any 1942 i inicià posteriorment el seu doctorat en química orgànica a la Universitat Cornell. Hagué d'interrompre els seus estudis per la Segona Guerra Mundial, acabant el seu doctorat l'any 1947. L'any 1948 fou nomenat professor de química orgànica a la Universitat Cornell, i el 1962 ho fou de bioquímica. L'any 1968 fou nomenat professor de l'Institut Salk de La Jolla.
Va morir l'11 de febrer de 1933 a la ciutat de Los Gatos, població situada a Califòrnia.

## Recerca científica

Durant la Segona Guerra Mundial fou nomenat investigador a l'Escola Mèdica Cornell, aconseguint al costat de Vincent du Vigneaud la primera síntesi de la penicil·lina.
L'any 1956 inicià la seva recerca sobre l'àcid ribonucleic a l'Institut Tecnològic de Califòrnia, centrant-se en l'aïllament de l'ARNt o ARN de transferència i posteriorment determinant l'estructura de l'ARNt d'alanina, la molècula que permet incorporar l'aminoàcid alanina a les proteïnes. L'estructura d'aquesta molècula fou completada l'any 1964, obrint-se així una clau necessària per explicar la translació de les proteïnes de l'ARN missatger, esdevenint la primera seqüència d'un nucleòtid determinada en l'ARN, i obrint nous horitzons pel desxiframent del codi genètic. L'any 1968 fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia per la descripció del codi genètic i el seu impacte en la síntesi proteica, premi que compartí amb Har Gobind Khorana i Marshall Warren Nirenberg.

## Enllaços externs

* «Robert W. Holley» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Jordi Ríos i Gravalosa

Jordi Ríos i Gravalosa (Vilanova i la Geltrú, 20 de març de 1970) és un actor i periodista català.
Va estudiar teatre a l'escola Estudis teatre a Barcelona. L'any 2002 s'inicia professionalment en el món del teatre, amb l'obra Els bufons del regne de la companyia Trotam i produïda per Toni Albà.
El 2003 participa en l'obra Comando a distància produïda pel Terrat. Amb el Terrat entra al món de la televisió, amb el programa Homozaping. Més tard col·labora en el programa Buenafuente. Va formar part de l'equip del programa radiofònic Minoria absoluta i ha participat a TV3 en els programes Crackòvia i Polònia.

## Teatre

* Actor-autor dels Bufons del Regne.
* Actor de Comando a Distancia.

## Televisió

* Una altra cosa,TV3.
* Homozaping, Antena 3.
* Buenafuente, Antena 3.
* Operacion Clon, La FORTA.
* Boqueria 357, TV3.
* Vacances pagades, TV3.
* Crackòvia, TV3.
* Polònia, TV3.
* La Escobilla Nacional, Antena 3.
* Acaros, Cuatro (episòdic).
* La Tira, La Sexta (episòdic).
* Aída, Tele 5 (episòdic).
* Anuncis MediaMarkt 2011 i 2012

## Ràdio

* El club de la mitjanit, Catalunya Ràdio
* Minoria absoluta, RAC 1
* En minoria, RAC 1.
* Fes-t'ho com vulguis, Catalunya Ràdio.

## Cinema

* Tapes, com a policia (2005)

## Referències

* ↑ «Jordi Ríos: "Me encanta leer en el baño, donde paso horas"» (en castellà). 20 minutos, 21-11-2006. [Consulta: 29 novembre 2014].
* ↑ «Emotiva y divertida despedida de 'Minoria Absoluta' en el Tívoli de Barcelona» (en castellà). La Vanguardia, 24-07-2009.
* ↑ «Jordi Ríos, el Puyol de Crackovia, a la Gala dels Campions». Revista Independent Manacor, 2014 [Consulta: 25 juliol 2014]. Arxivat 10 August 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-08-10. [Consulta: 25 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Jordi Ríos i Gravalosa - Lloc web oficial
# Edward Benedicks

Edward Benedicks (Menton, Alps Marítims, 9 de febrer de 1879 - Estocolm, 24 d'agost de 1960) va ser un tirador suec que va competir a començaments del segle XX i que va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va disputar la prova de la fossa olímpica individual del programa de tir. Finalitzà la prova en 27a posició.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm, va disputar tres proves del programa de tir. Guanyà la medalla de plata en la prova del tir al cérvol, doble tret, mentre en la del tir al cérvol, tret simple fou 28è i en la fossa olímpica individual 38è.
El 1920, a Anvers, va disputar els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. En ells guanyà una nova medalla de plata, en aquesta ocasió en la prova de tir al cérvol, doble tret per equips, única prova del programa de tir que disputà.

## Referències

* 1 2 3 «Edward Benedicks Londen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 d’octubre 2013. [Consulta: 13 maig 2017].
# José María Llanos Pitarch

José María Llanos Pitarch (València, ?) és un polític, advocat i professor universitari valencià, és diputat a les Corts Valencianes en la X i XI legislatura, i síndic-portaveu del Grup Parlamentari Vox des de gener de 2024.

## Biografia

És llicenciat i doctor en Dret i en Ciències Polítiques per la Universitat de València on excerceix de professor de Dret Romà des del 1989. Com a advocat ha treballat com a consultor legal i l'any 2019 es va descobrir que havia obtingut ingressos per part d'una fundació lligada al cas de corrupció del Partit Popular, el cas Blasco, entre 2005 i 2013. També ha participat en grups de pressió catòlics educatius de caràcter concertat i privat (Valencia Educa en Libertad i la vicepresidència de la Federación de Educación y Desarrollo en Libertad) i ha sigut magistrat de l'Audiència Provincial de València.
El 2014 es vincula amb el partit ultradretà Vox esdevenint president provincial de la demarcació de València. A les Eleccions a les Corts Valencianes de 2019 va encapçalar la llista per aquesta circumscripció i candidat a la presidència de la Generalitat Valenciana aconseguint irrompre en el Parlament per primera vegada en la història amb 10 escons tot i que va cedir el lideratge del grup parlamentari a la seua companya Ana Vega.
Va revalidar l'escó a les Eleccions de 2023 i va substituir la portaveu del grup des de l'anterior legislatura uns mesos després per decisió de la direcció del partit a Madrid.

## Referències

* 1 2 Pérez, Moisés «Qui és qui al grup parlamentari valencià de la ultradreta Vox». El Temps, 01-05-2019 [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ Romero, Víctor «El líder de Vox en Valencia cobró 8 años de un 'chiringuito' del PP cerrado por corrupción». El Confidencial, 29-03-2019 [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ Caparrós, Alberto «Los nombres (y los candidatos) de Vox en Valencia». ABC, 13-01-2019 [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «La dirección nacional de Vox releva por sorpresa a Vega como síndica para colocar a Llanos» (en castellà). [Consulta: 3 gener 2024].
# Hermann Martens

Hermann Martens (Berlín, 16 d'abril de 1877 – 1916) va ser un ciclista alemany, que va competir a començaments del segle XX.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la prova de persecució per equips. Formà equip amb Karl Neumer, Max Götze i Rudolf Katzer. També va prendre part en la cursa de les 660 iardes, dels 5000 metres, dels 20 km, de l'esprint masculí i de tàndem, al costat d'Alwin Boldt, però en totes elles fou eliminat en la primera ronda. També va prendre part en la cursa dels 100 km, però no la finalitzà.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Hermann Martens». [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ Kluge, Volker. Athen 1896 - Berlin 1936, 1997. ISBN 978-3-328-00715-9.

## Enllaços externs

* Fitxa de Hermann Martens a sitiodeciclismo.net
# Möngö

El möngö -en mongol мөнгө- és una unitat monetària fraccionària mongola. Cent möngö fan un tögrök.
Les primeres emissions de monedes denominades en möngö foren realitzades el 1925. La sèrie incloïa peces de coure d'1, 2 i 5 möngö, així com peces de plata de 10, 15, 20 i 50 möngö. Es calcula que s'emitiren 1,5 milions de peces de 10 möngö, 417 000 de 15; 1 625 000 peces de 20, i 920 000 monedes de 50.
Una nova sèrie, emesa el 1937, incloïa peces d'alumini-bronze d'1, 2 i 5 möngö. Les peces de 10, 15 i 20 möngö es realitzaren en cuproníquel. En aquesta ocasió no se n'emitiren de 50 möngö. La sèrie del 1945 va tenir la mateixa composició, però es va canviar l'escut nacional i s'utilitzaren l'alfabet ciríl·lic i la numeració occidental en comptes de l'alfabet i numeració mongoles.
La sèrie de 1959 va consistir en sis peces d'1, 2, 5, 10, 15 i 20 möngö. Totes elles estaven fetes d'alumini i els tres valors menors estaven perforats.
Entre 1970 i 1981 s'emitiren les peces d'una última sèrie. Estava composta de monedes d'alumini d'1, 2 i 5 möngö, i monedes de cuproníquel de 10, 15, 20 i 50 möngö.
El 1993 es va realitzar una emissió de billets denominats en möngö. S'hi incloiren tres valors: 10, 20 i 50.

## Imatges

* 1 möngö, 1959.
* 2 möngö, 1970.

## Referències

* ↑ http://www.nvcmongolia.com/nvce/download/Central_Bank.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 3 Schön, Günter. Weltmünzkatalog 20.Jahrhundert. (en alemany). Battenberg Verlag München, 1985, p. 926 a 930. ISBN 3-87045-916-6.
* ↑ Chester L. Krause i Clifford Mishler. Standard catalog of World Coins (en anglès). Krause Publications, 1985, p. 1350 a 1352. ISBN 0-87341-044-0.
* ↑ Chester L. Krause i Clifford Mishler. Standard Catalog of World Coins (en anglès). Krause Publications, 1999, p. 1239 y 1240. ISBN 0-87341-593-0.
* ↑ Chester L. Krause i Clifford Mishler. Standard Catalog of World Paper Money (en anglès). Krause Publications, 1998, p. 467. ISBN 0-87341-592-2.
# Henri Hazebrouck

Henri Alphonse Hazebrouck (Roubaix, Nord, 21 de juliol de 1877 – Roubaix, 1 de setembre de 1948) va ser un remer francès que va competir a primers del segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà una medalla d'or en la prova de quatre amb timoner com a membre de l'equip Cercle de l'Aviron Roubaix.

## Referències

* ↑ «Émile Delchambre Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2011. [Consulta: 18 setembre 2015].
# Caivano

Caivano és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la Ciutat metropolitana de Nàpols. L'any 2009 tenia 36.980 habitants.

## Referències

* ↑ «Principali statistiche geografiche sui comuni – Istat». [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ «Popolazione residente e bilancio demografico». [Consulta: 9 novembre 2024].
# Xavier Solà Vilaseca

Xavier Solà Vilaseca (Sant Feliu de Guíxols, 1960) és un periodista i locutor de ràdio català.
Es va incorporar a l'emissora Catalunya Ràdio el 1985. El 1988 començà a dirigir El suplement, programa matinal de dissabtes i diumenges fins al 2008. Aquest programa va rebre el Premi Ondas de 2005. Durant les temporades 2008-2009 va assumir la conducció del programa de migdia 'Suc de coco'. L'agost de 2009 la direcció de Catalunya Ràdio va decidir prescindir dels serveis de Xavier Solà. El gener de 2010 tornà a l'emissora pública amb el programa 'El secret'. El 2010 finalment passà a dirigir el programa 'La nit dels ignorants' fins a l'actualitat (setembre de 2022). Els mesos de juliol i agost de 2011 Xavier Solà va dirigir un programa setmanal de televisió TV3 anomenat 'Viatge de noces'.

## Referències

* ↑ «Xavier Solà, de 'La nit dels ignorants': "La calidez de Les Corts me caló poco a poco con los años"» (en castellà). El Periódico de Catalunya, 14-10-2015. [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ «Xavier Solà s'acomiada de 'El suplement' de Catalunya Ràdio». Vilaweb Diari Digital, 19-07-2008. [Consulta: 28 desembre 2017].
* 1 2 «Catalunya Ràdio també perd Xavier Solà». Diari El Punt-Avui, 22-08-2009. [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ «Xavier Solà torna a Catalunya Ràdio». Diari El Punt-Avui, 31-12-2009. [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ «Xavier Solà torna a ´La nit dels ignorants´ de Catalunya Ràdio». Diari Regió 7, 16-07-2010. [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ «Xavier Solà: “La fidelitat és un compromís fins al límit”». Catalunya Religió, 15-12-2011. [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ «Xavier Solà prepara per a TV3 ‘Viatge de noces'...RETROSPECTIVA VITAL!!». Llibreria Serret, 16-03-2011. [Consulta: 28 desembre 2017].
# Emil Kellenberger

Emil Kellenberger (Walzenhausen, Appenzell Ausser-Rhoden, 3 d'abril de 1864 – Walzenhausen, 30 de novembre de 1943) va ser un tirador suís. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, en què disputà cinc proves del programa de tir olímpic. Guanyà la medalla d'or en les proves de rifle militar, tres posicions individual i rifle militar, tres posicions per equips i la de plata en rifle militar, de genolls. En la prova de rifle militar, bocaterrosa fou cinquè, i sisè en la de rifle militar, dempeus.

## Referències

* ↑ «PARIS 1900. SHOOTING». olympic.org. [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ «Emil Kellenberger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 21 setembre 2015].
# Carlos Luz

Carlos Coimbra da Luz (Três Corações, 4 d'agost de 1894 — Rio de Janeiro, 9 de febrer de 1961) va ser un polític brasiler; diputat federal per Minas Gerais (va ocupar la presidència de la Cambra) i President interí de la República per tres dies, del 8 a l'11 de novembre de 1955. Ha sigut el president del Brasil que va ocupar la cadira presidencial per menys temps.

## Referències

* ↑ «CARLOS COIMBRA DA LUZ» (en portuguès brasiler). Centro de Pesquisa e Documentação de História Contemporânea do Brasil. Fundació Getúlio Vargas. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ «Biografia» (en portuguès brasiler). Presidència del Brasil. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ Viggiano, Giuliana. «Os 9 governos mais curtos da história do Brasil» (en portuguès brasiler). Revista Galileu. Grupo Globo, 29-08-2022. [Consulta: 30 setembre 2023].
# Otto Trieloff

Otto Paul Trieloff (Duisburg, Rin del Nord-Westfàlia, 17 de novembre de 1885 – Essen-Rüttenscheid, 6 de juliol de 1967) va ser un atleta alemany que va competir a primers del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la cursa dels relleus combinats, formant equip amb Hans Eicke, Arthur Hoffmann i Hanns Braun.
Trieloff va córrer el tercer relleu, el de 400 metres. L'equip va superar fàcilment la primera ronda eliminant a l'equip neerlandès. En la final, tot i que ho intentaren, no pogueren superar a l'equip estatunidenc, acabant en segona posició. També disputà la prova dels 400 metres, acabant segon en la seva sèrie de la primera ronda i quedant eliminat.

## Referències

* 1 2 «Otto Trieloff Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 25 novembre 2015].
# Kings of Convenience

Kings of Convenience és un duo indie folk-pop de Bergen (Noruega). Els seus components són Erlend Øye i Eirik Glambek Bøe. El grup és conegut per les seves melodies delicades, veus tranquil·les i acompanyaments complexes de guitarra. Tant Øye com Bøe són compositors i cantants de les pròpies cançons.

## Història

Tant Erlend Øye com Erik Glambek Bøe van néixer el 1975 a Bergen i eren companys d'escola.Després d'actuar amb força èxit en diversos festivals de música europeus l'estiu de 1999, el duet va signar per la discogràfica estatunidenca Kindercore per enregistrar el seu àlbum de debut la primavera següent. Quiet is the New Loud va ser editat el 2001 per Astralwerks. El disc contenia les mateixes cançons que l'editat per Kindercore però canviades d'ordre i amb algun petit canvi. El mateix any va sortir el disc Versus, amb remixos d'artistes tan diferents com Ladytron, David Whitaker, Royksöpp i Four Tet. Després d'una aturada de tres anys en la que Øye va enregistrar el disc Unrest en solitari i va adquirir renom com a DJ d'electrònica, mentre Bøe acabava els estudis de psicologia, el duet es va retrobar per enregistrar l'excel·lent Riot on an Empty Street. Després d'una nova aturada de cinc anys i algun rumor de ruptura, van reaparèixer en una sèrie de concerts durant 2007 i 2008. El 2009 va sortir l'àlbum Declaration of Dependence, ple de cançons escrites durant l'aturada i amb el mateix segell sonor de sempre.

## Discografia
### Àlbums

* Quiet is the New Loud (2001)
* Versus (2001)
* Riot on an Empty Street (2004)
* Declaration of Dependence (2009)

### EPs

* Magic in the Air (Edició Limitada, inclou un cover de "Manhattan Skyline" dels A-ha) (2001)
* Playing Live in a Room (2000)
* Kings of Convenience's Live Acoustic Sessions - Milan 2009 (2010)

### Singles

* Brave New World (1999)
* Failure (1999)
* Toxic Girl (1999)
* Failure (reedició, 2001)
* Toxic Girl (reedició, 2001)
* Winning a Battle, Loosing a War (2001)
* Misread (2004)
* I'd Rather Dance with You (2004)
* Know How (2005)
* Mrs. Cold (2009)
* Boat Behind (2009)

## Referències

* ↑ Kings of Convenience a All Music
* ↑ Kings of Convenience Arxivat 2015-11-25 a Wayback Machine. a Billboard
* ↑ «Art by Ron English, 2012 Live at KCRW on Morning Becomes Eclectic 05.18.05». Kcrw.com. Arxivat de l'original el 2011-06-22. [Consulta: 10 abril 2012].
* ↑ (castellà) Cantautor noruego Erlend Øye vuelve a Chile para actuar con Javiera Mena El Mercurio online, December 15, 2009, retrieved January 31, 2014
* ↑ Arxivat 24 July 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pàgina de fans de Kings of Convenience
# Oxiplumbopiroclor

L'oxiplumbopiroclor és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup del piroclor.

## Característiques

L'oxiplumbopiroclor és un òxid de fórmula química Pb₂Nb₂O₆O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes d’agost de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «04.DH: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitjana); plans que comparteixen costats d'octàedres». L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Geològic de la Xina, a Pequín (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg: Bayan-Obo-W2-OPb-pcl.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Bayan Obo, a la ciutat de Baotou (Mongòlia Interior, República Popular de la Xina). També se n'ha trobat a la península de Kola, a lóblast de Múrmansk (Rússia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Oxyplumbopyrochlore» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 octubre 2024].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 81». European Journal of Mineralogy, 36, 5, 21-10-2024, pàg. 917–923. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-917-2024 [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - With large (+- medium-sized) cations; sheets of edge-sharing octahedra». Mindat. [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ Atencio, D.; Andrade, M. B.; Christy, A. G.; Giere, R.; Kartashov, P. M. «THE PYROCHLORE SUPERGROUP OF MINERALS: NOMENCLATURE». The Canadian Mineralogist, 48, 3, 01-06-2010, pàg. 673–698. DOI: doi:10.3749/canmin.48.3.673 [Consulta: 9 novembre 2024].
# Motonàutica als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - Classe C

La Classe C (6,5 a 8 metres) va ser una de les tres competicions del programa de motonàutica que es disputaren als Jocs Olímpics de Londres de 1908.
La classe C es va disputar el segon dia de competició, el 29 d'agost. El Gyrinus, que el dia anterior havia guanyat la Classe B es torna a presentar. En aquesta ocasió el contrincant fou el Sea Dog. Novament el Gyrinus fou l'única embarcació en finalitzar la cursa, mentre el Sea Dog va tenir problemes al motor i hagué de ser remolcat fora el circuit.

## Resultats

| Posició | Embarcació | Tripulació | País | Temps |
| | Gyrinus | John Field-Richards Bernard Boverton Redwood Isaac Thomas Thornycroft | Regne Unit | Desconegut |
| – | Sea Dog | Thomas Weston Warwick Wright | Regne Unit | No finalitza |

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Motorboating 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 28 maig 2006].
* OlyMADMen. «Motorboating at the 1908 London Summer Games: Mixed B-Class». Sports-Reference. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 22 maig 2009].