OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kapan

Kapan (en armeni Կապան, en rus Капан), coneguda com a Ghapan (en armeni Ղափան) durant la Unió Soviètica, és la capital i ciutat més poblada de la província de Siunik (extrem sud d'Armènia). Jau a la falda nord del mont Khustup (muntanya que es pot veure a l'escut de la ciutat), a la vall del riu Voghji. Fundada el segle x, avui en dia té una població de 43.190 habitants (cens 2011). La ciutat és coneguda per ser un important centre miner d'Armènia.

## Etimologia

El mot Kapan deriva de la paraula kapel (կապել), que en armeni significa "tancar", i es creu que fa referència a l'orografia de la ciutat, que està envoltada de cadenes muntanyoses.

## Geografia

Kapan, situat a l'est de l'estreta província de Siunik, és a només 4 km de la frontera amb Azerbaijan (a l'Est), a 80 km de la frontera iraniana (al Sud) i a 35 km de la frontera amb la república autònoma de Nakhtxivan (a l'Oest). L'elevació de Kapan oscil·la entre els 750 i els 1050 metres d'altitud, amb el centre de la ciutat situat a 910 msnm. Per la ciutat hi circula el Vachagan, afluent del riu Voghji. La muntanya més alta de la regió és el Khustup, de 3.206 metres d'altitud.

## Climatologia

Kapan es caracteritza per tenir estius calorosos i hiverns freds. La temperatura màxima mitjana és al juliol i l'agost (29,3 °C) i la temperatura mínima mitjana és al gener (-13 °C). El mes més plujós és el maig, amb una mitja de 96 mm de precipitació i una mitja de 15 dies de pluja al mes.

## Economia

La ciutat depèn principalment de la mineria. L'àrea de la ciutat de Kapan és rica en minerals, i això és conegut des de fa segles (el nom persa, معدن, per a la ciutat significa "mina"). El jaciment més important és la mina d'or de Kapan, que és explotada per la companyia russa Polymetal International. Es calcula que en aquesta mina hi ha unes 1,4 megaunces d'or (5,1 grams per tona), 24 megaunces de plata, 80.000 tones de coure i 270.000 tones de zinc.

## Relacions internacionals

Kapan està agermanat amb els següents pobles i ciutats:
* Glendale, Califòrnia, Estats Units
* Baríssau, Província de Minsk, Belarús

## Referències

* ↑ «Kapan». ésAdir. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ «Ghapan - Kapan, the past and the present». Syunik Online, 15-10-2016. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 19 desembre 2016].(anglès)
* ↑ «Legislation: National Assemly of RA». National Statistical Service of the Republic of Armenia.(rus)
* ↑ «Kapan population». National Statistical Service of the Republic of Armenia.
* 1 2 «Acquisition of the Kapan Gold Mine in Armenia». Polymetal, 02-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 19 desembre 2016].(anglès)
* 1 2 «Introducing Kapan». Lonely Planet. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 17 desembre 2016].(anglès)
* ↑ «Kapan». World Weather Information Service.(anglès)
* ↑ «Interactive City Directory». Sister Cities International. Arxivat de l'original el 2014-03-12. [Consulta: 17 desembre 2016].(anglès)
# Kibo

El Kibo (Tanzània, 5.895 m) és el cim i volcà principal del massís volcànic del Kilimanjaro (juntament amb els volcans Mawenzi i Shira), que amb 5.895 m és el punt més alt d'Àfrica.
Se'l coneix també com a pic Uhuru o pic de la llibertat. El con volcànic culmina en una caldera de 2.500 m de diàmetre.
La seva ascensió no presenta grans dificultats tècniques, tot i que s'hi requereix una bona forma física i una correcta aclimatació per l'esforç físic requerit a gran altitud. La ruta normal és la coneguda Via Marangu. Fou escalat per occidentals per primer cop el 6 d'octubre de 1889, per Hans Meyer, Ludwig Purtscheller i Y. Lauze.

## Referències

* ↑ «Kilimanjaro». Volcano World. Oregon State University. [Consulta: 28 març 2021].
* ↑ Zimmermann, Kim Ann «Kilimanjaro: Facts About Africa's Highest Peak». Live Science, 24-09-2012 [Consulta: 28 març 2021].
* ↑ «Stichtag - 6. Oktober 1889 - Erstbesteigung des Kibo im Kilimandscharo-Massiv» (en alemany). WDR, 06-10-2019 [Consulta: 28 març 2021].
# Kibibyte

Un kibibyte (la contracció de kilo binari i byte) és una unitat d'informació o d'emmagatzemament informàtic, abreujada com a KiB.
1 kibibyte = 2¹⁰bytes = 1.024 bytes
El kibibyte està relacionat amb el kilobyte, aquest últim es pot fer servir com a sinònim de kibibyte o per indicar 10$^3$ bytes = 1000 bytes. Aquest nou prefix de byte es fa servir per evitar aquesta confusió.
Múltiples de bytes :
| Prefix del SI (SI) | Prefix del SI (SI) | Prefix del SI (SI) | Prefix binari (IEC 60027-2) | Prefix binari (IEC 60027-2) | Prefix binari (IEC 60027-2) |
| Nom | Símbol | Múltiple | Nom | Símbol | Múltiple |
| kilobyte | kB | 10$^3$ (o 2$^{10}$) | kibibyte | KiB | 2$^{10}$ |
| megabyte | MB | 10$^6$ (o 2$^{20}$) | mebibyte | MiB | 2$^{20}$ |
| gigabyte | GB | 10$^9$ (o 2$^{30}$) | gibibyte | GiB | 2$^{30}$ |
| terabyte | TB | 10$^{12}$ (o 2$^{40}$) | tebibyte | TiB | 2$^{40}$ |
| petabyte | PB | 10$^{15}$ (o 2$^{50}$) | pebibyte | PiB | 2$^{50}$ |
| exabyte | EB | 10$^{18}$ (o 2$^{60}$) | exbibyte | EiB | 2$^{60}$ |
| zettabyte | ZB | 10$^{21}$ (o 2$^{70}$) | zebibyte | ZiB | 2$^{70}$ |
| yottabyte | YB | 10$^{24}$ (o 2$^{80}$) | yobibyte | YiB | 2$^{80}$ |

## Referències

* ↑ International Electrotechnical Commission «60027-2:1972/AMD1:1999. Amendment 2 - Letter symbols to be used in electrical technology. Part 2: Telecommunications and electronics». Genève: IEC, 1999.
# Kibungo

Kibungo és una ciutat situada al districte de Ngoma de la província de l'Est, a la part meridional de Ruanda. Es troba al llarg de la principal carretera (B3) des de Kigali a Ruanda, fins a Nyakasanza, a Tanzània. Kibungo es troba aproximadament a 73 km per carretera al sud-est de Kigali, la capital de Ruanda.

## Referències

* ↑ Road Distance Between Kigali And Kibungo With Map
# Julia Arévalo

Julia Arévalo (Barriga Negra, 1 de juliol de 1898 - Montevideo, 18 d'agost de 1985) va ser una política uruguaiana, pertanyent al Partit Comunista de l'Uruguai (PCU).

## Biografia

Va començar treballant als 10 anys en una fàbrica de llumins. Més endavant seria obrera tabaquera; en aquest context, ingressa al moviment sindical, encara adolescent.
Al principi es va afiliar al Partit Socialista de l'Uruguai. Posteriorment s'integra a la formació del Partit Comunista d'Uruguai, el 21 de setembre de 1920. Va ser sempre una declarada antifeixista.
Durant la dictadura de Gabriel Terra, Arévalo va estar un any a la clandestinitat, i després va estar tres mesos presa a la Presó de Dones.
El 18 de juliol de 1936, quan es produeix l'alçament feixista a Espanya, participa amb gran decisió en la creació del Moviment Solidari amb la República Espanyola. A més, va ser amiga de Dolores Ibárruri i de Pablo Picasso.
En els comicis de 1942, per primera vegada en la història uruguaiana va haver dones que van ingressar a Parlament. Julia Arévalo de Roche i Magdalena Antonelli Moreno van ingressar com diputades. Al mateix temps, Sofía Álvarez Vignoli i Isabel Pinto de Vidal van ser les primeres senadores de l'Uruguai.
Posteriorment va ser elegida senadora el 1946. Durant les dècades del 1960 i 1970 va ser membre del Buró de la Federació Democràtica Internacional de Dones.
Mor poc després de la fi de la dictadura cívic-militar. Va ser vetllada a la seu del PCU.

## Descendència

La model i presentadora televisiva Julia Möller és neta de Julia Arévalo per línia materna.
Així mateix, la Dra. Leda Roche, Catedràtica de Genètica de la Facultat de Medicina (UdelaR), és també neta de la Senadora.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «¿Quién fue Julia Arévalo?». Espacio Democrático Avanzado - PCU canelones.
* ↑ Parlamentarias: mujeres que se la bancan - Leonel García, 29 de novembre de 2015
* ↑ «Cuatro primeras mujeres parlamentarias del Uruguay» (en castellà). La República, 09-03-2011.
* ↑ Jeifets, Lázaro; Camarero, Hernán; Concheiro Bórquez, Elvira; Concheiro Bórquez, Luciano; Loyola, Manuel. América Latina en la Internacional Comunista, 1919-1943 : diccionario biográfico (en castellà). ISBN 2821895828. OCLC 1097132976.

## Enllaços externs

* Homenatge a Julia Arévalo a 110 anys del seu naixement. (castellà)
# Parròquia d'Irši

La Parròquia d'Irši (en letó: Iršu pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Koknese, al sud de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion d'Aizkraukle.

## Pobles, viles i assentaments

* Irši

## Hidrografia
### Rius

* Lokmene
* Bebrupe
* Pērse
* Iršupīte
* Pelave

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Albert De Roocker

Albert De Roocker (Dendermonde, 25 de gener de 1904 - Lebbeke, 8 de març de 1989) va ser un tirador d'esgrima belga, especialista en floret, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà dues proves del programa d'esgrima. En la competició de floret per equips guanyà la medalla de plata, mentre en la floret individual quedà eliminat en sèries.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, fou quart en la prova de floret per equips del programa d'esgrima.

## Referències

* 1 2 «Albert De Roocker Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 20 gener 2018].
# Albert Deborgies

Albert Deborgies (Tourcoing, 6 de juliol de 1902 - Charleville-Mézières, 6 de juny de 1984) va ser un waterpolista francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la competició de waterpolo, en què guanyà la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Albert Deborgies Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 11 desembre 2017].
# David Wight

David Wight (Londres, 28 de juliol de 1934 - 9 de novembre de 2017) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Dave Wight». [Consulta: 20 juliol 2022].
# Dieter Wendisch

Dieter Wendisch (Gauernitz, 9 de maig de 1953) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, guanyà una nova medalla d'or en la prova del quatre amb timoner. Formà equip amb Ullrich Diessner, Walter Dießner, Gottfried Dohn i Andreas Gregor.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or al Campionat del Món de rem, en el vuit amb timoner el 1975 i en el quatre amb timoner el 1977 i 1978.

## Bibliografia

* Volker Kluge: Das große Lexikon der DDR-Sportler. Die 1000 erfolgreichsten und populärsten Sportlerinnen und Sportler aus der DDR, ihre Erfolge und Biographien. Schwarzkopf & Schwarzkopf, Berlin 2000, pàg. 420. ISBN 3-89602-348-9.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Dieter Wendisch». [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Achter - Herren». [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Vierer mit Steuermann - Herren». [Consulta: 14 maig 2023].
# Doug Hamilton

Doug Hamilton (Toronto, 19 d'agost de 1958) és un remer canadenc, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la competició del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Mike Hughes, Phil Monckton i Bruce Ford. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, fou novè en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món de rem, d'or el 1985 i de bronze el 1986 i 1987, sempre en el quàdruple scull. Es retirà a la fi dels Jocs de 1988.
Casat amb la jugadora de bàsquet Lynn Polson, són els pares de Dougie i Freddie Hamilton, jugadors d'hoquei sobre gel a la NHL. Estudià a la Queen's University i la London School of Economics, on es graduà el 1983 i 1987 respectivament. Ha format part de diversos comitès de candidatures importants de la ciutat de Toronto, com ara els Jocs Olímpics d'estiu de 2008 i els Jocs Panamericans de 2015.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Olympedia – Doug Hamilton». [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 28 abril 2023].
# Edward Stevens

Edward Stevens (Saint Louis, 15 de setembre de 1932 - Tucson, 9 de juny de 2013) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
Després de la seva victòria olímpica es va graduar a l'Acadèmia Naval dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Ed Stevens Obituary (2014) - West Union, OH - The People's Defender» (en anglès). [Consulta: 7 octubre 2021].
* 1 2 «Olympedia – Ed Stevens». [Consulta: 7 octubre 2021].
# Albert Henderson

Albert Percy "Red" Henderson (Galt, Ontario, 29 d'agost de 1881 - Los Angeles, Califòrnia, 20 d'agost de 1947) va ser un futbolista canadenc que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició de futbol com a membre del Galt F.C., que representava el Canadà.

## Referències

* ↑ «Red Henderson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2012. [Consulta: 8 octubre 2015].
# Albert Kusnets

Albert Kusnets (Tallinn, 12 d'agost de 1902 - Verkhnyaya Toyma, 1942) va ser un lluitador estonià, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on fou quart en la competició del pes lleuger del programa lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, guanyà la medalla de bronze en la competició del pes mitjà del programa lluita grecoromana.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa de lluita, dues de plata i una de bronze. Kusnets no va poder disputar els Jocs de Los Angeles perquè Estònia no tingué prou diners per enviar un equip a Amèrica. En retirar-se passà a exercir d'entrenador de lluita. Entre els seus deixebles hi hagué el campió olímpic Kristjan Palusalu.
El 1941 va ser enviat a un camp de treball rus a l'Óblast d'Arkhànguelsk, on va morir de fam el següent hivern.

## Referències

* 1 2 3 4 «Albert Kusnets Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 4 octubre 2018].
* ↑ Kusnets, Albert (EST). iat.uni-leipzig.de
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ Kusnets, Albert. Eesti spordi biograafiline leksikon
# Frank Rühle

Frank Rühle (Dohna, 5 de març de 1944) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
Formant equip amb Frank Forberger, Dieter Grahn i Dieter Schubert no van perdre cap competició internacional entre 1966 i 1972. El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, revalidà la medalla d'or en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del Món de rem, el 1966 i 1970 i dues medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, el 1967 i 1971. A nivell nacional guanyà set campionats de l'Alemanya de l'Est, sis en el quatre sense timoner (1965 a 1968 i 1970 i 1971) i un el vuit amb timoner (1968).

## Bibliografia

* Volker Kluge: Das große Lexikon der DDR-Sportler. Die 1000 erfolgreichsten und populärsten Sportlerinnen und Sportler aus der DDR, ihre Erfolge und Biographien. Schwarzkopf & Schwarzkopf, Berlin 2000, pàg. 328, ISBN 3-89602-348-9.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Frank Rühle». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Frank FORBERGER» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-09-29. [Consulta: 2 maig 2023].
# Suburban Rebels

Suburban Rebels és un grup de música street punk de Barcelona. Les seves lletres tracten temes com la violència, el futbol, l'orgull de classe i l'amor incondicional por la cervesa.

## Discografia

* Barcelona Oi! (1996, maqueta editada en casset per Plastic Disc)
* Nacidos para provocar (2000, disc editat en CD i LP per Bronco Bullfrog Records)
* El flotar... Se va a acabar! (2008, disc editat en CD i LP per Daily Records)
* Skinhead (EP, 2015, Evil Records)
* Live and Loud (2020, compartit amb Pilseners; Daily Records/ Mai Morirem)
* Vells però encara forts (2022, Bronco Bullfrog Records / Runnin Riot Mailorder)

## Referències

* ↑ «Suburban Rebels» (en castellà). La Fonoteca. [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ Maximum Rocknroll, 2002.
# Albert Vandeplancke

Albert Vandeplancke (Tourcoing, 2 de gener de 1911 - Tourcoing, 18 d'abril de 1939) va ser un nedador i waterpolista francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo.En aquests mateixos Jocs disputà dues proves del programa de natació, els 400 i els relleus 4x200 metres lliures. En ambdues quedà eliminat en sèries.

## Referències

* ↑ «Achille Tribouillet Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 3 maig 2018].
# The 4-Skins

The 4 Skins Va ser una de les primeres bandes de Oi!. Es va formar l'any 1979 i es va dispersar el 1984. Molt controvertits pels seus plantejaments i suposadament violents.
Aquesta banda va ser una de les més conegudes i d'èxit de l'escena Oi! britànica, estava formada per quatre joves skinheads, segons molts personatges de l'Anglaterra dels 80. Les seves lletres tocaven temes de la vida diària, problemes socials, violència, repressió policial i amistat.
Alguns temes seus com A.C.A.B (All Cops Are Bastards) han passat a la història del moviment skinhead entre d'altres.

## Components De La Banda
### (1979-1980)

* Hoxton Tom McCourt (guitarra)
* Gary Hodges (veu)
* Steve 'H' Harmer (baix)
* Gary Hitchcock (bateria).

### (1980-1981)

* Hoxton Tom McCourt (baix)
* Gary Hodges (veu)
* Steve 'Rockabilly' Pear (guitarra)
* John Jacobs (bateria)

### (1981-1983)

* Hoxton Tom McCourt (baix)
* Tony 'Panther' Cummins (veu)
* John Jacobs (guitarra)
* Pete Abbot (bateria)

### (1983-1984)

* Hoxton Tom McCourt (baix)
* Roi Pearce (veu)
* Paul Swain (guitarra)
* Ian Bramson (bateria)

### (2007-)

* Steve 'H' Harmer (baix)
* Gary Hodges (veu)
* Mick Geggus (guitarra)
* Andy Russell (bateria)

## Discografia
### Compilats De Oi!

* "Wonderful World", "Chaos" – Oi! The Album (EMI, 1980)
* "1984", "Sorry" – Strength Thru Oi! (Decca Records, 1981)
* "Evil" – Carry On Oi! (Secret Records, 1981)
* "On The Streets" – Son Of Oi! (Syndicate Records, 1983)
* "Clocwork Skinhead, Plastic Gangster, Summer Holiday"- Lords Of Oi! (Dressed To Kill, 1997)

### Singles/EPs

* One Law For Them / Brave New World (Clockwork Fun (CF 101), 1981)
* Yesterdays Heroes / Justice/Get Out Of My Life (Secret Records (SHH 125), 1981)
* Low Life / Bread Or Blood (Secret Records (SHH 141), 1982)

### Àlbums

* The Good, The Bad & The 4-Skins (Secret Records (SEC 4), 1982)
* A Fistful Of...4-Skins (Syndicate Records (SYN 1), 1983)
* From Chaos to 1984 (Live) (Syndicate Records (SYN LP 5), 1984)

### Compilacions

* A Few 4-Skins More, Vol.1 (Link Records, 1987)
* A Few 4-Skins More, Vol.2 (Link Records, 1987)
* The Wonderful World Of The 4-Skins (1987)
* The Best Of 4-Skins (1989)
* Clockwork Skinhead (2000)
* Singles & Rarities (Captain Oi! Records, 2000)
* The Secret Life of the 4-Skins (Captain Oi! Records, 2001)
# Gerhard Auer

Gerhard Auer (Teplá, 29 de juny de 1943 - Rodalben, 21 de setembre de 2019) fou un remer alemany que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on guanyà la medalla d'or en la quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Peter Berger, Hans-Johann Färber, Alois Bierl i Uwe Benter.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or al Campionat del Món de rem de 1970 i dues medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, el 1969 i 1971. El 1976 guanyà un campionat nacional.

## Referències

* ↑ «Ruder-Olympiasieger und Wahl-Pfälzer: Gerhard Auer in Rodalben gestorben» (en german). rheinpfalz.de, 21-09-2019. Arxivat de l'original el 2019-09-23. [Consulta: 23 setembre 2019].
* 1 2 «Olympedia – Gerhard Auer». [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Vierer mit Steuermann - Herren». [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer m.Stm.)». [Consulta: 10 juny 2022].
* ↑ Kluge, Volker. Mexiko-Stadt 1968 - Los Angeles 1984. Berlin: Sportverl, 2000. ISBN 3-328-00738-5.
# Giovanni Spinola

Giovanni Spinola (Gravedona, 31 de juliol de 1935 - Gravedona ed Uniti, 19 d'octubre de 2020) fou un remer italià que va competir com a timoner durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu als Jocs de Tòquio, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Renato Bosatta, Giuseppe Galante, Emilio Trivini i Franco De Pedrina. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de rem de 1964.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Giovanni Spinola». [Consulta: 6 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer m.Stm.)». [Consulta: 6 juny 2022].
# Giuseppe Moioli

Giuseppe Moioli (Mandello del Lario, 8 d'agost de 1927) és un remer italià, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Treballador del fabricant italià de motos Moto Guzzi, començà a practicar el rem a l'equip de rem de l'empresa junt a Elio Morille, Giovanni Invernizzi i Franco Faggi. Plegats van dominar la categoria del quatre sense timoner entre 1947 i 1952, guanyant totes les curses que van disputar, incloses les sèries.
Va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1948, a Londres, guanyà la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, a Hèlsinki, quedà eliminat en semifinals en la mateixa prova. La tercera, i darrera, participació en uns Jocs fou el 1956, a Melbourne, on fou quart en la prova del quatre sense timoner.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, entre 1947 i 1958, les cinc primeres en el quatre sense timoner i la darrera en el vuit amb timoner. També guanyà una medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1955.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Giuseppe Moioli». [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ Del Giudice, Scipione; Scarronzoni, Gli. «73. Early Rowing in Italy». A: International rowing turns professional, p. 744–748.
* ↑ «Rudern – Europameisterschaften (Herren – Vierer o.Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Achter)». [Consulta: 29 juliol 2022].
# Alberto Radi

Alberto Radi (Trieste, 10 de desembre de 1919 - valor desconegut, 13 de juliol de 1989) fou un remer italià que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres on, fent equip amb Giovanni Steffè i Aldo Tarlao, guanyà la medalla de plata en la prova de dos amb timoner del programa de rem. N'era el timoner.

## Referències

* ↑ «Giovanni Steffè Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d'octubre 2012. [Consulta: 30 juliol 2019].