OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Flores i Vallcorba

Josep Flores i Vallcorba (Terrassa, 4 de juliol de 1946 - 20 de setembre de 2020) fou un jugador, àrbitre i directiu d'escacs català.
Fou president del Club Escacs Terrassa i va ser president de la Federació Catalana d'Escacs entre els anys 1991 i 2003. Fou també sots-president primer de la Federació Espanyola d'Escacs, càrrec que deixà en la seva dimissió el 2002 en disconformitat amb el president Javier Ochoa.
Sota la presidència de la FCE sol·licità l'adhesió a la Federació Internacional d'Escacs i rebé resposta negativa el maig de 2001.
El 1999 la FCE li atorgà la insígnia d'or.

## Referències

* ↑ «Biografia». Enciclopedia.cat. [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ «Necrològica Josep Flores Vallcorba». [Consulta: 25 setembre 2020].
* ↑ «El president de la FCE dimiteix de la FEDA». La Vanguardia, 01-08-2002, pàg. 41 [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ «La FIDE refusa la FCE». El Mundo Deportivo, 23-05-2001, pàg. 34 [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ «Guardons especials». escacs.cat. [Consulta: 14 març 2016].
# Antoni Ayza i Casamitjana

Antoni Ayza i Casamitjana (Barcelona, 3 d'abril de 1958) és jugador, àrbitre i directiu d'escacs. Ha estat president de la Federació Catalana d'Escacs durant tres mandats al llarg de 14 anys (2003 - 2017).
Les seves primeres passes esportives les va donar com a jugador de waterpolo, esport en el qual va arribar a jugar amb la selecció espanyola júnior i després com a àrbitre. I no va ser fins que va arribar a adult que va entrar al Club Escacs Barceloneta.
Des del 2003 és president de la Federació Catalana d'Escacs. Sota la seva presidència s'ha creat el Circuit Català d'Oberts Internacionals, que consta de prop d'una trentena de torneigs que es disputen entre els mesos de maig i setembre, el Magistral Ciutat de Barcelona o el Quatre Nacions, s'han reforçat els programes de tecnificació i es retransmeten per Internet la majoria de les competicions que se celebren a Catalunya. S'ha editat Butlletí d'Escacs Digital. Des del 2003 és membre de la junta directiva de la Federació Espanyola d'Escacs i és el delegat espanyol a la Federació Internacional d'Escacs (FIDE).
Igual que el seu predecessor, sota la seva presidència la Federació Catalana d'Escacs va demanar el maig de 2013 l'ingrés a la FIDE que fou de nou refusada per no ser reconeguda Catalunya pel COI.

## Referències

* ↑ «Biografia». Enciclopedia.cat. [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ «Traspàs de poders entre el Presidents». escacs.cat. [Consulta: 2 maig 2017].
* ↑ «Butlletí d'Escacs Digital». FC d'Escacs. [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Finestres, J. Anem fent camí. Les seleccions esportives catalanes de 1976 a 2002. Esplugues de Llobregat: Consell Català de l'Esport, 2002.
* ↑ Raduà, Josep M. Història de totes les seleccions esportives catalanes, 1904-2005.. Barcelona: Plataforma Proseleccions Esportives Catalanes, 2005.
* ↑ Finestres, J. Seleccions esportives, un dret de Catalunya.. Barcelona: Pòrtic, 2002.
* ↑ «La FIDE deniega a la Federación Catalana su ingreso como miembro». abc.es. [Consulta: 14 març 2016].
# Twan Burg

Twan Burg (Schijndel, 2 d'abril de 1990), és un economista i jugador d'escacs neerlandès, que té el títol de Gran Mestre des de 2015. És un dels millors jugadors holandesos en resolució de problemes, aficionat als escacs per correspondència i al shogi. Forma part del Club Escacs Mollet des del gener del 2016.
A la llista d'Elo de la FIDE del febrer de 2023, hi tenia un Elo de 2518 punts, cosa que en feia el jugador número 20 (en actiu) dels Països Baixos. El seu màxim Elo va ser de 2539 punts, a la llista del novembre de 2019.

## Resultats destacats en competició

Ha estat cinc vegades campió de chess-futbol, una disciplina on els equips han de jugar a escacs i a futbol sala un contra l'altre. Entre els seus resultats destaquen les victòries contra Etienne Bacrot, Ni Hua i Anish Giri en dues ocasions.
El juliol de 2014 fou subcampió de l'Obert de Torredembarra amb 7½ punts de 9, a mig punt del campió Jorge A. González Rodríguez. El 2016 formà part del primer equip del Club Escacs Mollet que guanyà per primera vegada a la seva història la Divisió d'Honor, la màxima categoria de la Lliga Catalana d'Escacs.
El 7 de maig de 2020 es va proclamar campió del I Torneig social en línia del Club d'Escacs Mollet, on va vèncer per 3,5 a 2,5 al també Gran Mestre brasiler, Yago de Moura Santiago.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Twan Burg» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 19 abril 2016].
* 1 2 «El Gran Mestre Twan Burg fitxa pel club». escacsmollet.com. [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ «3a norma de Gran Mestre». fide.com. [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Països Baixos"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ «Evolució Elo de Twan Burg» (en anglès). FIDE consulta= 9 de maig de 2020.
* ↑ «Twan Burg, darrer fitxatge del Club Escacs Mollet». http://molletama.cat. Arxivat de l'original el 27 d'abril 2016. [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ «XVI Open Internacional Escacs Torredembarra». http://chess-results.com.+[Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ «El Club Escacs Mollet aconsegueix el seu primer títol a la màxima categoria de la Lliga Catalana». escacs.cat. [Consulta: 18 abril 2016].
* ↑ «El Club d'Escacs Mollet incorpora la jove promesa brasilera Yago de Moura». contrapunt.cat. Arxivat de l'original el 26 d'abril 2016. [Consulta: 18 abril 2016].
* ↑ «El Gran Mestre Twan Burg campió del I torneig social en línia». escacsmollet.com. [Consulta: 8 maig 2020].
# István Csom

István Csom (Sátoraljaújhely, 2 de juny de 1940 - 28 de juliol de 2021) fou un jugador d'escacs hongarès, que obtingué els títols de Gran Mestre des de 1973 i d'Àrbitre Internacional des de 1991. La FIDE li concedí el títol de Mestre Internacional el 1967 i el de Gran Mestre el 1973.
Fou campió d'Hongria dos cops, els anys 1972 i 1973 (ex aequo). Entre les seves victòries en torneigs internacionals destaquen les d'Olot 1973, Cleveland 1975, Olot 1975, Pula torneig Zonal 1975, Berlín 1979, Copenhaguen 1983, Järvenpää 1985 i Delhi 1987 (per davant d'Anatoli Vaisser i Viswanathan Anand).
Csom va participar, representant Hongria, en set olimpíades d'escacs (1968–1974, 1978–1982, 1986–1988).
Durant la seva carrera, Csom va derrotar molts Grans Mestres d'elit, com ara Ulf Andersson, Borís Gulko, Tony Miles, Lajos Portisch, Samuel Reshevsky, Nigel Short, l'excampió del món Mikhaïl Tal, Rafael Vaganian, i Arthur Yussupov.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica d'István Csom» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 21 desembre 2014].
* ↑ «Historial del Campionat d'Hongria (incomplet, fins al 2008)» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 22 desembre 2014].
* ↑ Bartelski, Wojciech. «Men's Chess Olympiads: István Csom». OlimpBase. Arxivat de l'original el 2011-09-19. [Consulta: 18 novembre 2011].
# Helgi Ólafsson

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Helgi Ólafsson (nascut el 15 d'agost de 1956), és un jugador d'escacs islandès, que té el títol de Gran Mestre des de 1985.
A la llista d'Elo de la FIDE d'agost de 2013, hi tenia un Elo de 2544 punts, cosa que en feia el jugador número 3 (en actiu) d'Islàndia. El seu màxim Elo va ser de 2595 punts, a la llista de juliol de 1990 (posició 37 al rànquing mundial).

## Biografia i resultats destacats en competició

Nadiu de Heimaey, l'illa més gran i única poblada de l'arxipèlag de Vestmannaeyjar, a la costa sud d'Islàndia, Helgi tenia setze anys quan es va celebrar a Reykjavík el matx entre Bobby Fischer i Borís Spasski (Campionat del món d'escacs de 1972), el denominat "Matx del Segle" en el món dels escacs. Aquest fet el fa influir de tal manera que va esdevenir un més dels prodigis dels escacs que van sorgir en aquella època.
Entre les seves actuacions en torneigs internacionals cal destacar un 2n lloc ex aequo a Copenhagen 1985 (empatat amb Bent Larsen i Curt Hansen, el campió fou Joszef Pinter) i un empat al 4t lloc al Torneig de Dortmund de 1988 (el campió fou Smbat Lputian). Ólafsson ha guanyat cinc cops el Campionat d'escacs d'Islàndia.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Helgi Ólafsson» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 29 juliol 2013].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Islàndia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 2 agost 2013].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Helgi Ólafsson «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 2 agost 2013].
* ↑ «Classificació i partides del torneig de Copenhaguen 1985» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 2 agost 2013].
* ↑ «Quadre de classificació de Dortmund 1988» (en alemany). teleschach.de. [Consulta: 1r agost 2013].
* ↑ «Quadre de classificació i partides, Torneig de Dortmund 1988» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 1r agost 2013].
# Konstantín Landa

Konstantín Landa (Omsk, 22 de maig de 1972) és un jugador d'escacs rus que té el títol de Gran Mestre des de 1995. El 2011 la FIDE li va atorgar el títol de FIDE Senior Trainer, el màxim títol d'entrenador internacional.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2628 punts, cosa que en feia el jugador número 30 (en actiu) de Rússia, i el número 150 del rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2678 punts, a la llista d'octubre de 2007 (posició 34 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Entre els seus millors resultats hi ha un primer lloc empatat amb Zahar Efimenko a Fürth 2002, 1r a Trieste 2005, 1r a Reggio Emilia 2006 per davant de Viorel Iordăchescu i d'Ígor Khenkin, i 1r al torneig d'escacs de Vlissingen de 2011.

## Notes i referències

* ↑ «Llista de Senior FIDE Trainers» (en anglès). Fide.com. [Consulta: 23 febrer 2015].
* ↑ «Nota biogràfica de Konstantín Landa» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Konstantín Landa «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-02-24. [Consulta: 24 febrer 2015].
* ↑ Crowther, Mark. «The Week in Chess 409: Pyramiden-Cup». London Chess Center, 09-09-2002. Arxivat de l'original el 2009-01-04. [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ Crowther, Mark. «The Week in Chess 566: Trieste Open». London Chess Center, 12-09-2005. Arxivat de l'original el 2009-01-09. [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ «Resultats i taula de creuaments del Torneo di Capodanno de Reggio Emilia de 2006/07» (en italià). ippogrifoscacchi.it. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 2 novembre 2014].
* ↑ Crowther, Mark. «The Week in Chess 583: Reggio Emilia». London Chess Center, 09-01-2006. Arxivat de l'original el 2009-01-04. [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ «Historial del Torneig de Vlissingen» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 23 febrer 2015].
# Bart Michiels

Bart Michiels (30 d'octubre de 1986), és un jugador d'escacs belga que té el títol de Gran Mestre des de 2014. És enginyer civil en física aplicada.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2563 punts, cosa que en feia el jugador número 2 (en actiu) de Bèlgica. El seu màxim Elo va ser de 2572 punts, a la llista del gener de 2020.

## Resultats destacats en competició

Va començar a juga als escacs de la mà del seu pare quan tenia cinc anys. El 2004 amb disset anys fou el campió de Bèlgica més jove del país. El 2009 obtingué la primera norma de GM i el 2010 la segona. El juliol de 2011 tornà a ser campió de Bèlgica absolut. El 2014 en un torneig a Varsòvia va fer 5½ punts de 8 i aconseguí obtenir la tercera i definitiva norma de GM, essent el segon jugador nascut a Bèlgica en aconseguir-ho després de Luc Winants. El 2015 empatà pel primer lloc a l'Obert Eastman jugat a Bèlgica.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Bart Michiels» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 gener 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Bèlgica"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ Evolució Elo de Bart Michiels «FIDE» (en anglès). [Consulta: 25 gener 2022].
* ↑ «Championnat de Belgique». Europe Echecs, 13-07-2011 [Consulta: 7 gener 2020].
* ↑ «Títol de Gran Mestre». [Consulta: 25 gener 2016]. (neerlandès)
# La corba de la felicitat

La corba de la felicitat (títol original: Femmes... ou les enfants d'abord...) és una pel·lícula francesa dirigida per Manuel Poirier, estrenada el 2002. Ha estat doblada al català

## Argument

Tom, un pare de família satisfet, és deprimeix. Malgrat la seva dona extraordinària, els seus tres fills meravellosos, el seu treball formidable i els seus veïns feliços, s'avorreix i somnia amb un canvi.

## Repartiment

* Sergi López: Tom
* Marilyne Canto: Lila
* Sylvie Testud: Virginie
* Sacha Bourdo: l'educador
* Jean-Jacques Vanier: el gendarme
* Élisabeth Commelin: la dona del gendarme
* Serge Riaboukine: Martin
* Catherine Riaux: Nadine
* Doria Achour: Nina
* Anne-Claire Le Bot: Delphine
* Glenn Le Fol: Cabells rossos

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La corba de la felicitat». [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «Les Femmes... ou les enfants d'abord...». [Consulta: 21 agost 2018].
# Àcid traumàtic

L'àcid traumàtic, de nom sistemàtic àcid (E)-dodec-2-endioic, és un àcid dicarboxílic de cadena lineal amb dotze àtoms de carboni, amb un doble enllaç en disposició trans al carboni 2, la qual fórmula molecular és ${\ce {C12H20O4}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras.
A temperatura ambient és un sòlid el qual punt de fusió és 165,5 °C. Fou identificat per primera vegada el 1937 pel químic orgànic estatunidenc James English Jr. i pel biòleg molecular estatunidenc James Frederick Bonner (1910-1996), anomenant-lo traumatina. Posteriorment el 1939 el mateixos autors i el químic neerlandès Arie Jan Haagen-Smit (1900-1977) el 1939 l'aïllaren i en determinaren la seva estructura, anomenant-lo àcid traumàtic.
L'àcid traumàtic és un potent agent de cicatrització de ferides a les plantes ("hormona de les ferides") que estimula la divisió cel·lular prop de les ferides per formar un call protector i per curar el teixit danyat. També pot actuar com una hormona de creixement, especialment en plantes inferiors (per exemple, algues).

## Referències

* ↑ Pubchem. «Traumatic acid» (en anglès). [Consulta: 21 maig 2018].
* ↑ English, J.; Bonner, J. «The wound hormones of plants: I. Traumatin, the active principle of the bean test». J. Biol. Chem., 121, 1937, pàg. 791-799.
* ↑ English, J.; Bonner, J.; Haagen-Smit, A. J. «The Wound Hormones of Plants: II. The Isolation of a Crystalline Active Substance». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 25, 7, 01-07-1939, pàg. 323–329. ISSN: 0027-8424. PMC: PMC1077914. PMID: 16577908.
* ↑ English, James.; Bonner, James.; Haagen-Smit, A. J. «The Wound Hormones of Plants. IV. Structure and Synthesis of a Traumatin» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 61, 12, 01-12-1939, pàg. 3434–3436. DOI: 10.1021/ja01267a059. ISSN: 0002-7863.
# West Coast Eagles

El West Coast Eagles Football Club és un club professional de futbol australià australià de la ciutat de Perth que disputa l'Australian Football League.

## Palmarès

* Australian Football League: 1992, 1994, 2006
* McClelland Trophy: 1991, 1994, 2006

## Enllaços externs

* Web oficial
* Fòrum a BigFooty
# Àngel caigut

Un àngel caigut és un àngel que ha estat expulsat del cel per desobeir o rebel·lar-se contra els mandats de Déu segons el cristianisme i la religió islàmica. Aquests van ser expulsats del Cel arrencant-los les ales. La primera versió prové del Llibre d'Henoc i apareixen noves referències a la caiguda al Nou Testament.
Segons aquesta tradició són àngels caiguts:
* Belial
* Grigori
* Llucifer
* Mefistòfil
* Semyazza
Els àngels caiguts han aparegut en diverses obres de ficció com are El Paradís perdut.

## Referències

* ↑ Mahmoud Ayoub The Qur'an and Its Interpreters, Volum 1 SUNY Press 1984 ISBN 978-0873957274
* ↑ van Roey, Jozef-Ernest; et alii. Catechismus ten gebruike van al de bisdommen van België (en neerlandès), 1954, p. 108. ISBN 978-0244725952.
* ↑ Ee, Susan; Vales Abenoza, Roser. Àngels caiguts, 2020. ISBN 978-84-121654-2-5.
# Zhoukou

Zhoukou (xinès: 周口; pinyin: Zhōukǒu; Wade–Giles: Chou-k'ou; postal: Chowkow) és una ciutat a nivell de prefectura a l'est de la província de Henan, a la República Popular de la Xina. Limita amb Zhumadian al sud-oest, Xuchang i Luohe a l'oest, Kaifeng al nord-oest, Shangqiu al nord-est i la província d'Anhui a tots els altres costats. Segons el cens del 2020, la seva població era de 9.026.015 habitants. Tanmateix, segons l'estimació de 2018, 1.601.300 vivien a la àrea urbanitzada composta pel districte de Chuanhui i la part nord del comtat de Shangshui.

## Referències

* ↑ «Data from the Seventh Population Census of Henan Province». [Consulta: 20 març 2023].
* 1 2 «China: Hénán (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 novembre 2021].
# Zhou Zhimian

Zhou Zhimian (xinès: 周之冕; en pinyin: Zhōu Zhīmiǎn) fou un pintor sota la dinastia Ming. Nadiu de Changshu, província de Jiangsu. No es coneixen les dates exactes del seu naixement ni la de la seva mort (nascut el 1521?). Va destacar com a pintor concís de flors i ocells (era un gran observador dels costums d'aquests animals quan volaven i menjaven. Artista actualment molt cotitzat. En una subhasta es va adjudicar una obra seva a un preu que va superar la de Rubens.

## Notes

* http://www.rtve.es/noticias/20110424/china-ya-primer-mercado-mundial-del-arte/423748.shtml
* Biblioteca Nacional d'Austràlia http://catalogue.nla.gov.au/Record/5055913

## Bibliografia

* “Benezit Dictionary of Asian Artists”. Oxford University Press (OUP) USA, 2012 ISBN 9780199923014 (Text en anglès).
* Xiu Lai'an Xian zhi 10 juan / Zhou Zhimian deng xiu.(修來安縣志 10卷 / 周之冕等修). Microfilm. (Text en anglès).

## Enllaços externs

* http://arthistoryreference.com/a1/50387.htm Arxivat 2014-03-16 a Wayback Machine.
* http://collections.lacma.org/node/154254 (Museu d'Art del comtat de Los Angeles)
* http://www.artslant.com/cn/events/show/182144-gathering-waters-into-river-theme-exhibition-for-70th-anniversary-of-foundation-of-academy-of-fine-arts-of-fujian-normal-university Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. (Exposició)
* http://arthistoryreference.com/cgi-bin/hd.exe?art2=a50390 Arxivat 2014-03-16 a Wayback Machine.
# Ángel Felpeto Enríquez

Ángel Felpeto Enríquez (San Xoan de Alba, 3 d'octubre de 1947) és un educador i polític espanyol, conseller d'Educació, Cultura i Esports del Govern de Castella-la Manxa des de 2016.

## Biografia
### Primers anys

Nascut el 3 d'octubre de 1947 a la parròquia gallega de San Xoan d'Alba, al concello lucense de Vilalba. Entre 1959 i 1967 va ser seminarista en el Seminari Santa Catalina de Mondoñedo, on va obtenir un títol en Filosofia. Posteriorment va obtenir un títol de Graduat Social a la Universitat de Granada.
Professor tècnic de Formació Professional, va ser docent i director de diferents centres educatius en Gálvez, Eibar i Toledo.

### Carrera política

Després d'un període treballant en la Junta de Comunitats de Castella-la Manxa en programes educatius, requerit pel conseller d'Educació José Valverde Serrano per ajudar en la implantació del sistema amb les noves competències adquirides en matèria d'educació per la comunitat autònoma en 2000, en 2001 es va convertir en delegat a la província de Toledo de la Junta al camp d'Educació i Cultura. El 2007 va ser inclòs en el número 3 de la candidatura per a les eleccions municipals a Toledo encapçalada per Emiliano García-Page, amb la qual aquest últim va accedir a l'alcaldia. Felpeto va assumir les funcions de vicealcalde i de regidor de l'Àrea d'Educació, Cultura, Festes, Joventut i Esports durant la corporació 2007–2011.

### Conseller del govern regional

Jubilat i retirat de la política, el president de la Junta de Comunitats de Castella-la Manxa García-Page va aconseguir convèncer Felpeto el 2016 perquè acceptés el càrrec de conseller d'Educació, Cultura i Esports del govern regional, i substituir així a Reyes Estévez Forneiro, amb una gestió al capdavant de la conselleria molt qüestionada. Va prendre possessió del càrrec el 6 de maig al Palau de Fuensalida.

## Referències

* ↑ «Consejero de Educación, Cultura y Deporte». Junta de Comunidades de Castilla-La Mancha.
* ↑ «El ex seminarista villalbés Ángel Felpeto, toma posesión como Consejero de Educación de Castilla-La Mancha», 05-05-2016.
* ↑ «Los consejeros de educación de Castilla y León, Castilla-La Mancha y Extremadura debaten sobre los problemas actuales de la enseñanza en España». Junta de Castella i Lleó, 18-03-2018.
* 1 2 3 Avilés Pozo, Alicia «Ángel Felpeto: el regreso a la política de un hombre de Page». eldiario.es, 05-05-2016.
* ↑ López, José Miguel «La gratuidad en la enseñanza obligatoria debería ser absoluta». la Voz de Galicia, 07-12-2002.
* 1 2 «(Ampliación) 27.M.- Page presenta un "equipo para ganar" la Alcaldía de Toledo, con Araújo y Felpeto en primeros puestos». Europa Press, 18-04-2007.
* ↑ Presidencia de la Junta: «Decreto 21/2016, de 05/05/2016, por el que se nombra Consejero de Educación, Cultura y Deportes a don Ángel Felpeto Enríquez». Diario Oficial de Castilla-La Mancha, XXXV, 88, 06-05-2016, pàg. 10007. ISSN: 1575-0051.
* ↑ «Felpeto toma posesión como consejero de Educación, Cultura y Deportes prometiendo "estar cerca de todos"». La Voz de Talavera, 06-05-2016. Arxivat de l'original el 2018-11-14 [Consulta: 14 novembre 2018].
# Ángel Fernández Franco

Ángel Fernández Franco (Barcelona, 22 de gener de 1960 - Múrcia, 26 de febrer de 1991), més conegut com el Torete o el Trompetilla va ser un delinqüent i actor català que va aconseguir la fama actuant en la trilogia Perros callejeros.
Després d'una carrera de delinqüència, El Torete va participar com a actor del denominat cinema quinqui, arribant al cim de la seva carrera d'actor sota la direcció de José Antonio de la Loma. Per a molts va ser el màxim exponent d'aquest gènere.
En 1977, amb Perros callejeros, li va arribar la popularitat i fama que seguirien amb la pel·lícula Perros callejeros II (1979) i Los últimos golpes de «El Torete», (1980). En les tres pel·lícules també actua al costat d'ell el seu germà Basilio Fernández Franco, mort en 1995. Tota la saga va ser il·lustrada musicalment per grups de rumba flamenca, com Los Chichos, Los Chunguitos o Bordón 4. Aquest últim grup li va dedicar el seu tema Al Torete
En 1985 va participar com a actor en la pel·lícula Yo, el Vaquilla, aquesta vegada interpretant a l'advocat del Vaquilla.
Va morir a causa de la sida el 1991 i està enterrat en un nínxol del Cementiri de Montjuïc, a Barcelona.

## Referències

* ↑ «Detenido por tráfico de drogas "El Torete", intérprete de 'El Vaquilla' en el cine». El País, 01-02-1987. [Consulta: 15 abril 2009]. Encara que el personatge que interpretava es deia El Torete com ell mateix, les pel·lícules no recreaven les seves aventures, sinó les d' el Vaquilla.
* ↑ De 'El Torete' a 'El Cristo', la resurrección del cine quinqui, El Cultural, 25 de gener de 2017
* ↑ 'El Torete' y 'El Vaquilla', vidas paralelas, El País, 16 de desembre de 1984
* ↑ El SIDA pudo con “El Torete”, mundolumpen.wordpress.com