OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La dona de l'espia

La dona de l'espia (japonès: スパイの妻, Hepburn: Supai no tsuma) és una pel·lícula dramàtica d'espies japonesa del 2020 dirigida i coescrita per Kiyoshi Kurosawa. Protagonitzada per Yū Aoi i Issey Takahashi, la pel·lícula està ambientada al Japó durant la Segona Guerra Mundial i se centra en una dona que comença a sospitar que el seu marit pot ser un espia dels Estats Units. Ha estat doblada i subtitulada al català.
Una versió teatral de La dona de l’espia va ser seleccionada a la secció principal de competició del 77è Festival Internacional de Cinema de Venècia, on va guanyar el Lleó de Plata.

## Repartiment

* Yū Aoi com a Satoko Fukuhara (福原 聡子, Fukuhara Satoko)
* Issey Takahashi com a Yūsaku Fukuhara (福原 優作, Fukuhara Yūsaku)
* Masahiro Higashide com a Taiji Tsumori (津森 泰治, Tsumori Taiji)
* Ryōta Bandō com a Fumio Takeshita (竹下 文雄, Takeshita Fumio)
* Yuri Tsunematsu com a Komako (駒子, Komako)
* Minosuke com a Kanamura (金村, Kanamura)
* Hyunri com a Hiroko Kusakabe (草壁 弘子, Kusakabe Hiroko)
* Takashi Sasano com a Doctor Nozaki (野崎, Nozaki)

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Destinatari/Nominacions | Resultat |
| 2020 | 77a Mostra Internacional de Cinema de Venècia | Lleó d'Argent | Kiyoshi Kurosawa | Guanyador |
| 2021 | 15ns Asian Film Awards | Millor pel·lícula | Wife of a Spy | Guanyador |
| 2021 | 15ns Asian Film Awards | Millor director | Kiyoshi Kurosawa | Nominat |
| 2021 | 15ns Asian Film Awards | Millor actriu | Yū Aoi | Guanyador |
| 2021 | 15ns Asian Film Awards | Millor vestuari | Haruki Koketsu | Guanyador |
| 2021 | 15ns Asian Film Awards | Best Art Director | Norifumi Ataka | Nominat |

## Referències

* 1 2 Frater, Patrick. «Kiyoshi Kurosawa's Wife of a Spy Picked up by Nikkatsu». Variety, 21-02-2020. [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «La dona de l’espia». Goita què fan, ara!. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «Programación La 2 Catalunya hoy» (en castellà). [Consulta: 4 juliol 2024].
* ↑ Sharf, Zack. «Venice Film Festival 2020 Full Lineup: Luca Guadagnino, Chloe Zhao, Gia Coppola, and More». IndieWire, 28-07-2020. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ «Venezia 77 Competition». La Biennale di Venezia, 28-07-2020. [Consulta: 28 juliol 2020].
* 1 2 «Venice Film Festival 2020 Winners: Nomadland Takes Golden Lion, Vanessa Kirby Is Best Actress». IndieWire, 12-09-2020. [Consulta: 12 setembre 2020].
* ↑ «The 15th Asian Film Awards Nominations Announced». Asian Film Awards Academy. Arxivat de l'original el 9 d’octubre 2021. [Consulta: 9 setembre 2021].
* ↑ ; Frater, Patrick«'Wife of a Spy' Wins Top Prize at Asian Film Awards», 08-10-2021. [Consulta: 9 octubre 2021].

## Enllaços externs

* La dona de l’espia a Goita què fan, ara!
# Sant Romà de Joanetes

Sant Romà de Joanetes és una església romànica de la Vall d'en Bas (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un temple romànic modificat. De l'estructura primitiva només es queda una nau amb volta de canó però degut a les ampliacions, ha arribat als nostres dies amb planta basilical. A la façana principal hi ha uns afegits del segle xviii que es diferencien clarament dels romànics. Resten a l'església 3 peces romàniques importants: dos permòdols amb forma de cap d'home i d'una fera i una pica baptismal. Hi ha una llinda de pedra que dona a la sagristia, amb un relleu en forma d'estrella de 8 puntes datada al 1737.

## Història

Aquesta gran església està situada sota els cingles del Puigsacalm. La construcció original és del primer romànic, feta amb materials més rudimentaris i que foren substituïts per les restes romàniques que es conservaren, que es poden datar del segle xii. Sembla que fou restaurada l'any 1737, si bé hi ha peces, com a l'entrada, que són d'altres edificacions. El campanar, més modern, va ser acabat el 1910.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Sant Romà de Joanetes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2016].
# Yūzō Nakamura

Yūzō Nakamura (japonès: 中村祐造) (Himeji, 24 d'abril de 1942 - Sakai, 20 de juliol de 2010) fou un jugador de voleibol japonès que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol. Vuit anys més tard, als Jocs de Múnic, guanyà la medalla d'or en la mateixa competició. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del Món de voleibol de 1970 i 1974 i tres medalles d'or als Jocs Asiàtics de 1966, 1970 i 1974.

## Referències

* ↑ «Yuzo Nakamura Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2012. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ «Yūzo Nakamura». olympic.org. Comitè Olímpic Internacional. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ «Men Volleyball VII World Championship 1970 Sofia (BUL) - 20.09-02.10 - Winner East Germany». todor66.com. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ «ミュンヘン五輪金主将　中村祐造氏死去» (en japonès). sponichi.co.jp. [Consulta: 1r octubre 2019].
# Katarina Beskow

Katarina Beskow (Beeskow) Froeken (1867-1939) fou una jugadora d'escacs sueca. Fou subcampiona mundial el 1927, quan tenia 60 anys.

## Resultats destacats en competició

Va participar quatre cops en la competició pel Campionat del món femení d'escacs. Fou segona, rere Vera Menchik, a Londres 1927 (amb una puntuació de 9/11), 4a a Hamburg 1930, 4a a Praga 1931, i 23a (quan ja tenia 70 anys) a Estocolm 1937.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Katarina Beskow» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 20 abril 2010].
* ↑ «Palmarès del Katarina Beskow» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 19 abril 2010].

## Vegeu també

* Olimpíada d'escacs de 1927
* Olimpíada d'escacs de 1930
* Olimpíada d'escacs de 1931
* Olimpíada d'escacs de 1937
# Giovanni Pio

Giovanni Pio fou fill de Marco I Pio i fou associat pel seu pare el 1418 al govern de la senyoria de Carpi, juntament amb tres germans més, però Giovanni, que era el més gran, va morir a les poques setmanes.

## Referències

* ↑ Trenti, Giuseppe. Il sale di Nicolò: terre e uomini nelle "Rationes" della Salina di Modena, 1420-1437 (en italià). Aedes Muratoriana, 2001, p. 42.
# Zakaria Chibab

Zakaria Chibab (àrab: زكريا شهاب) (Mandat francès per Síria, 5 de març de 1926 - Al-Kuwait, novembre 1984) va ser un lluitador libanès, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes gall del programa de lluita grecoromana.

## Referències

* ↑ «Zakaria Chibab Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2009. [Consulta: 18 novembre 2019].
# Sarah Menezes

Sarah Gabrielle Cabral de Menezes (Teresina, 26 de març de 1990) és una esportista brasilera que competeix en judo.

## Trajectòria

Sarah es va convertir en la primera esportista femenina del seu país a guanyar una medalla d'or en la categoria de -48 kg, després de derrotar a una de les campiones europees, Alina Dumitru de Romania, als Jocs Olímpics de Londres 2012. També va competir als Jocs Olímpics de Pequín 2008, encara que en aquest esdeveniment esportiu no va poder treure una medalla per al seu país.
Sarah Menezes va guanyar la seva primera gran medalla després d'afirmar la seva aposta pel bronze en el Campionat Mundial de Judo organitzat a Tòquio (Japó) al setembre de 2010.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat tres medalles en el Campionat Mundial de Judo entre els anys 2010 i 2013, i vuit medalles en el Campionat Panamericà de Judo entre els anys 2005 i 2016. En els Jocs Panamericans de 2011 va aconseguir una medalla de bronze.

### Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 1 | –48 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | Tòquio ( Japó) | 3 | –48 kg |
| 2011 | París ( França) | 3 | –48 kg |
| 2013 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | –48 kg |
| Jocs Panamericans ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Guadalajara ( Mèxic) | 3 | –48 kg |
| Campionat Panamericà ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2005 | Caguas ( Puerto Rico) | 3 | –44 kg |
| 2009 | Buenos Aires ( Argentina) | 3 | –48 kg |
| 2010 | San Salvador ( El Salvador) | 1 | –48 kg |
| 2012 | Mont-real ( Canadà) | 2 | –48 kg |
| 2013 | San José ( Costa Rica) | 1 | –48 kg |
| 2014 | Guayaquil ( Equador) | 2 | –48 kg |
| 2015 | Edmonton ( Canadà) | 1 | –48 kg |
| 2016 | l'Havana ( Cuba) | 1 | –48 kg |

## Referències

* 1 2 Sarah Menezes Arxivat 2011-09-17 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès). Consultat el 3 de juny de 2015.
* ↑ «Olympic judo: Sarah Menezes wins women's -48kg gold» (en anglès). [Consulta: 28 juliol 2012].
* ↑ «Històric: Sarah Menezes conquista primeiro ouro do judô feminino» (en portuguès). ge. Grupo Globo, 28-07-2012. [Consulta: 28 juliol 2012].
* ↑ Sarah Menezes fatura bronze no Gran eslam de judô em Tóquio Folha de São Paulo. consultat l'11 de desembre de 2010 (portuguès). Consultat el 3 de juny de 2015.
* ↑ Sarah Menezes en Judoinside.com (anglès). Consultat el 3 de juny de 2015.
# Han Drijver

Han Drijver (Eindhoven, 11 de març de 1927 - Vlaardingen, 10 d'octubre de 1986) va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics: el 1948, a Londres, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba, i el 1952, a Hèlsinki, on va guanyar la medalla de plata.

## Referències

* ↑ «Han Drijver Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 d’agost 2011. [Consulta: 2 abril 2019].
# Francisco Ros Casares

Francisco Ros Casares (Vinalesa, 1926 - València, 2014) fou un empresari siderúrgic i dirigent esportiu valencià.
Fundador del Grup Ros Casares, un grup empresarial amb inicis modestos però que a partir de l'any 1959, amb la liberalització del mercat del metall, va fer créixer la seua empresa fins convertir-la en un hòlding amb aliances internacionals amb empreses com la basca Aristrain o l'alemanya Thyssen. L'activitat inicial fou la de distribució siderúrgica majorista i va anar ampliant amb una cadena de ferreteries, la comercialització de maquinària o la indústria auxiliar de l'automòbil.
L'any 1973 va accedir a la presidència del València Club de Futbol que va ostentar durant dos anys amb els que va adquirir i construir la Ciutat Esportiva de Paterna. També va adquirir el Club Bàsquet Godella que va passar a ser conegut amb els cognoms de l'empresari i aconseguí ser un club de referència en l'elit del bàsquet femení fins que l'any 2012 s'ensorrà a causa d'una greu crisi.
L'abril de 2022 es va descobrir que Francisco Ros Casares havia creat una col·lecció de més de 1.000 exemplars d'animals dissecats, molts d'ells catalogats com a espècies amenaçades o en perill d'extinció, valorats en vora 29 milions d'euros i que es conservaven en una casa de la seua propietat. El descobriment es va fer arran de les investigacions de la Guàrdia Civil que acusava al seu fill Francisco Juan Ros García per presumptes delictes de contraban i relatius a la protecció de la flora i fauna.

## Referències

* ↑ elEconomista.es. «Fallece Francisco Ros Casares, fundador del grupo metalúrgico Ros Casares - elEconomista.es» (en castellà). [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ Zafra, Ignacio «Francisco Ros Casares, empresario y dirigente deportivo» (en castellà). El País [Madrid], 24-06-2014. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Marco, Lucas. «Ros Casares, la familia de empresarios morosos con un almacén de animales disecados valorados en 29 millones» (en castellà), 11-04-2022. [Consulta: 20 agost 2022].
# Gabriel Riera Alemany

Gabriel Riera Alemany (Andratx, 1876 - Barcelona, 1947) fou un militar, coronel, i polític mallorquí.
Durant la Guerra Civil, fou comandant militar de Pollença. El juliol de 1939, fou designat batle de Palma, càrrec que ocupà fins al 1941. Fou germà del també militar Bernat Riera Alemany.
Va estar vinculat molts anys al futbol balear, des del 1935 fou vicepresident de la Federació de Futbol i el 1939 n'esdevingué president.

## Referències

* ↑ Muntaner, Josep Massot i. Cultura i vida a Mallorca entre la guerra i la postguerra, 1930-1950. L'Abadia de Montserrat, 1978, p. 138. ISBN 978-84-7202-291-1.
* ↑ Buswell, Richard. Urbanismo - Gabriel Alomar Esteve: Mallorcan Town Planner (en anglès). Paragon Publishing, 2022-04-15, p. 123. ISBN 978-1-78222-910-0.
* ↑ Martialay, Félix. El fútbol en la guerra (VI). Federación regional balear (en castellà). CIHEFE, 2017-12-01, p. 60. ISBN 978-84-945009-6-1.
# Zdeněk Groessl

Zdeněk Groessl (Plzeň, 8 de setembre de 1941 - 17 de novembre de 2023) fou un jugador de voleibol txec que va competir sota bandera txecoslovaca durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic,fou sisè en la mateixa competició. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or al Campionat del Món de voleibol de 1966, i dues de plata (1967 i 1971) al Campionat d'Europa de voleibol. A nivell de clubs, amb el RH Praga, guanyà la lliga txecoslovaca de 1966 i 1972. Posteriorment va exercir d'entrenador en diversos equips txecs.

## Referències

* ↑ «Zdeněk Groessl Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2012. [Consulta: 26 setembre 2019].
* ↑ «Zdeněk Groessl». cvf.cz. [Consulta: 26 setembre 2019].
# Hanna Siukalo

Hanna Siukalo (Khàrkiv, 12 de setembre de 1976) és una jugadora d'handbol ucraïnesa, ja retirada, que va competir a cavall del segle XX i el segle xxi.
El 2004 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Atenes, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al campionat d'Europa d'handbol del 2000.
A nivell de clubs jugà al HC Spartak Kyiv (1998-2003), Vaci NK (2003-2004) i RK Krim (2004-2006), amb qui fou subcampió de la Copa d'Europa el 2006.

## Referències

* ↑ «Hanna Siukalo Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2012. [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ «Ganna Siukalo». eurohandball.com. [Consulta: 3 abril 2020].
# Edward Bok Lewis

Edward Bok Lewis (Wilkes-Barre, EUA 1918 - Pasadena 2004) fou un biòleg, genetista i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1995.

## Biografia

Va néixer el 20 de maig de 1918 a la ciutat de Wilkes-Barre, població situada a l'estat nord-americà de Pennsilvània. Va estudiar biologia a la Unviersiatat de Minnesota, on es graduà el 1938. El 1942 aconseguí el doctorat a l'Institut Tecnològic de Califòrnia (Caltech) sota la supervisió d'Alfred Sturtevant i Thomas Hunt Morgan. Després de participar en la Segona Guerra Mundial com a meteoròleg el 1956 fou nomenat professor de biologia al Caltech.
Morí el 21 de juliol de 2004 a la ciutat de Pasadena, població de l'estat de Califòrnia.

## Recerca científica

Els seus treballs científics els desenvolupà, fonamentalment, en el camp de la genètica amb la descripció de la influència dels gens en el desenvolupament embrionari del fetus. Així mateix aconseguí, juntament amb Christiane Nüsslein-Volhard i Eric Wieschaus, identificar a la Drosophila melanogaster una sèrie de gens que determinen l'evolució dels diferents segments de l'animal i decideixen la seva conversióen organismes especialitzats.
L'any 1995 els tres científics foren guardonats amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia per aquests treballs.

## Referències

* 1 2 «Edward B. Lewis | enciclopedia.cat». [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1995» (en anglès americà). [Consulta: 29 maig 2022].

## Enllaços externs

* «Edward Bok Lewis» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Vilapicina i la Torre Llobeta

Vilapicina i la Torre Llobeta és el barri més meridional del districte de Nou Barris de Barcelona. Té una superfície de 56 hectàrees i uns 25.800 habitants (2021).

## Història

El nom Vilapicina ja era citat al segle x com Villa Peciguina (994) i Villa Picina (998), i ha quedat en la toponímia gràcies al santuari de Santa Eulàlia de Vilapicina, inclòs en el veí barri de Turó de la Peira - Can Peguera. Prové del llatí pix, picis, que fa referència a la pega que s'extreia dels pins per a segellar els vaixells, com una mena de brea.
El barri inclou el polígon de la Torre Llobeta, construït al voltant de la casa pairal del mateix nom, l'única masia que queda en peus després de l'enderrocament de les de Can Gaig, Can Garrigó, Can Sabastida, Can Sitjà i Can Xiringall.

## Descripció

L'eix de comunicació principal el constitueix el passeig de Fabra i Puig que, provinent del Districte de Sant Andreu, delimita els barris de Vilapicina i la Torre Llobeta amb Porta i el del Turó de la Peira. Els altres eixos que delimiten el barri són l'Avinguda Meridiana, el carrers de la Riera d'Horta, Arnau d'Oms, el Ramon Albó, de Prats i Roquer, el passeig de Maragall, i els carrer de Petrarca i de Cartellà.

## Transports

Té les estacions de metro de Virrei Amat i Vilapicina de la línia 5 i Maragall, de la línia 4. En el barri es mantenen 3 passatges amb casetes construïdes a la dècada dels anys 20, el de l'Arquitecte Millàs i el de Santa Eulàlia a l'heretat de Can Garrigó i el de l'Esperança a l'heretat de Can Sitjà.

## Festa Major

La festa major del barri se celebra la segona setmana d'octubre, ogranitzada per la Comissió de Festes, formada per l'Associació de Veïns i Veïnes de Torre Llobeta – Vilapicina, junt a altres entitats del barri. Hi ha un programa amb activitats per a tots els públics.
Hi destaquen els tallers i espectacles per a infants, una cantada d'havaneres a la plaça de la Torre Llobeta, acompanyada de rom cremat per als assistents, danses catalanes i de tot el món, grans àpats populars, activitats per als més grans, conferències, torneigs esportius i concerts i balls de festa major.

## Referències

* ↑ «Característiques de la població per barris. Any 2021». Ajuntament de Barcelona. Departament d'Estadística i Difusió de Dades. [Consulta: 11 novembre 2021].
* ↑ «Superfície (ha) 2020». Ajuntament de Barcelona. Institut Municipal d'Informàtica. Departament del Pla de la Ciutat. [Consulta: 11 novembre 2021].
* ↑ «Vilapicina, carrer de». Nomenclàtor dels carrers. Ajuntamnt de.
* 1 2 «Vilapicina i la Torre Llobeta». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Enllaços externs

* «Vilapicina i la Torre Llobeta». Ajuntament de Barcelona.
# Serra del Mig (Lladó)

La Serra del Mig és una serra situada al municipi de Lladó a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 212 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Zdeněk Škára

Zdeněk Škára (Olomouc, 23 de febrer de 1950 - 21 d'octubre de 2010) fou un jugador d'handbol txecoslovac que va competir durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Zdeněk Škára Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 25 de gener 2012. [Consulta: 5 juny 2019].
# Haldan Keffer Hartline

Haldan Keffer Hartline (Bloomsburg, EUA 1903 - Fallston 1983) fou un metge, biofísic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1967.

## Biografia

Va néixer el 22 de desembre de 1903 a la ciutat de Bloomsburg, població situada a l'estat nord-americà de Pennsilvània. Va estudiar medicina a la Universitat Johns Hopkins de Baltimore, on es graduà l'any 1927. Posteriorment va ampliar els seus estudis a Leipzig i Múnic, i fou professor de biofísica a la Universitat Johns Hopkins, on tingué d'alumne a Paul Greengard. L'any 1953 fou nomenat professor de neurofisiologia a la Universitat Rockefeller de Nova York.

## Recerca científica

S'interessà en els mecanismes de la transmissió dels impulsos nerviosos de l'ull al cervell i el comportament de les fibres òptiques en les variacions de la llum sobre la retina. L'any 1967 fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pels seus treballs en l'anàlisi neurofisiològic dels mecanismes de la visió, premi compartit amb Ragnar Granit i George Wald.

## Enllaços externs

* «Haldan Keffer Hartline» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Phalera

Phalera es un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels notodòntids (Notodontidae), subfamília Phalerinae. El nom científic Phalera deriva del grec phaleros ("amb una marca blanca") i es refereix a la taca blanca sobre la zona apical de les ales anteriors.

## Històric i denominació

* El gènere Phalera ha estat descrit per l'entomòleg alemany Jakob Hübner el 1819.
* L'espècie tipus d'aquest gènere és Phalera bucephala (Linnaeus, 1758)

### Sinonímia

* Acrosema (Meigen, 1830)
* Hammatophora (Westwood, 1843)
* Anticyra (Walker, 1855)
* Dinara (Walker, 1856)
* Horishachia (Matsumura, 1929)
* Phaleromimus (Bryk, 1950)
* Erconholda (Kiriakoff, 1968)

## Taxonomia
### Llista de les espècies

* Phalera acutoides Holloway, 1983.
* Phalera albizzae Mell, 1931.
* Phalera albocalceolata (Bryk, 1950).
* Phalera alpherakyi Leech, 1898.
* Phalera amboinae (Felder, 1861).
* Phalera angustipennis Matsumura, 1919.
* Phalera argenteolepis Schintlmeister, 1997.
* Phalera assimilis (Bremer i Grey, 1852).
* Phalera banksi Holloway, 1983.
* Phalera bucephala (Linnaeus, 1758)
* Phalera bucephalina (Staudinger i Rebel, 1901).
* Phalera bucephaloides (Ochsenheimer, 1810)
* Phalera combusta (Walker, 1855).
* Phalera cossioides Walker, 1863.
* Phalera eminens Schintlmeister, 1997.
* Phalera erconvalda (Schaus, ?1928).
* Phalera flavescens (Bremer i Gery, 1852).
* Phalera goniophora Hampson, 1910.
* Phalera grotei Moore, 1859.
* Phalera hadrian Schintlmeister, 1989.
* Phalera huangtiao Schintlmeister i Fang, 2001.
* Phalera javana Moore, 1859.
* Phalera mangholda (Schaus, 1928).
* Phalera minor Nagano, 1916.
* Phalera niveomaculata Kiriakoff, 1963.
* Phalera obscura Wileman, 1910.
* Phalera ora Schintlmeister, 1989.
* Phalera ordgara Schaus, 1928.
* Phalera parivala Moore, 1859.
* Phalera #ratllar Moore, 1849.
* Phalera sangana Moore, 1859.
* Phalera sebrus Schintlmeister, 1989.
* Phalera styx Holloway, 1983.
* Phalera sundana Holloway, 1982.
* Phalera surigaona Schaus.
* Phalera takasagoensis Matsumura, 1919.
* Phalera torpida Walker, 1865.
* Phalera wanqu Schintlmeister i Fang, 2001.

## Galeria

* Phalera bucephala - MHNT
* Phalera bucephala

## Referències

* ↑ Hübner, [1819]; Verz. bek.
* ↑ Meigen, 1830; Syst.
* ↑ Humphreys & Westwood, Br. Moths 1: 63
* ↑ Walker, 1855; List Spec.
* ↑ Walker, 1856; List Spec.
* ↑ Matsumura, 1929; Insecta Matsumurana 4 (1-2): 39,40
* ↑ Bryk, 1950; Arkiv Zool., 42 (A) 19: 9
* ↑ Kiriakoff, 1968; in Wytsman, Genera Insectorum 217 (C): 220

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
# Roca del Forat

Plantilla:Infotaula indre La Roca del Forat és una muntanya de 1.850 metres que es troba al municipi d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Zhang Xianghua

Zhang Xianghua (xinès: 張香花) (valor desconegut, 10 de maig de 1968) és una ex-remadora xinesa que va competir sota bandera durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on disputà dues proves del programa de rem. Guanyà la medalla de plata en la competició del quatre amb timoner, formant equip amb Hu Yadong, Li Ronghua, Yang Xiao i Zhou Shouying; i la de bronze en la prova del vuit amb timoner.

## Referències

* ↑ «Zhang Xianghua Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2012. [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ Fitxa a worldrowing.com Arxivat 2021-01-12 a Wayback Machine. FISA