OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laides longibarbis

Laides longibarbis és una espècie de peix de la família dels esquilbèids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,2 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 44-46.

## Alimentació

Menja peixos i zooplàncton.

## Reproducció

És ovípar i els ous no són protegits pels pares.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Mekong, Chao Phraya i Meklong.

## Referències

* ↑ Jordan D. S., 1919. The genera of fishes, part III, from Guenther to Gill, 1859-1880, twenty-two years, with the accepted type of each. A contribution to the stability of scientific nomenclature. Leland Stanford Jr. Univ. Publ., Univ. Ser. Núm. 39. 285-410.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Kottelat, M., 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1):1-128.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H.H., 1999. Laides longibarbis, a valid species of schilbeid catfish from Indochina (Teleostei: Siluriformes). Ichthyol. Explor. Freshwat. 10(4):381-385.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'Hivern de 1928

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputaren quatre proves de patinatge de velocitat sobre gel, tots ells en categoria masculina. Les proves es realitzaren entre els dies 13 i 14 de febrer de 1928 a les instal·lacions de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 40 patinadors de 14 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (3) Àustria (3) Canadà (3) Estats Units (4) Estònia (2) | Finlàndia (6) França (2) Hongria (1) Letònia (1) Lituània (1) | Noruega (8) Països Baixos (2) Regne Unit (3) Suècia (1) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 m. Detalls | Bernt Evensen Clas Thunberg | No es concedí | John Farrell |
| 500 m. Detalls | Bernt Evensen Clas Thunberg | No es concedí | Jaakko Friman |
| 500 m. Detalls | Bernt Evensen Clas Thunberg | No es concedí | Roald Larsen |
| 1.500 m. Detalls | Clas Thunberg | Bernt Evensen | Ivar Ballangrud |
| 5.000 m. Detalls | Ivar Ballangrud | Julius Skutnabb | Bernt Evensen |
| 10.000 m. Detalls | La competició fou cancel·lada a conseqüència de les inclemències meteorològiques | La competició fou cancel·lada a conseqüència de les inclemències meteorològiques | La competició fou cancel·lada a conseqüència de les inclemències meteorològiques |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Noruega | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 2 | Finlàndia | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |
# Kaarle Ojanen

Kaarle Sakari Ojanen (Hèlsinki, 14 de desembre de 1918 – 9 de gener de 2009) fou un jugador d'escacs finlandès. Fou el millor jugador del país entre les èpoques d'Eero Böök i Heikki Westerinen.

## Títols d'escacs

Va obtenir el títol de Mestre Nacional el 1938. La FIDE li va concedir el títol de Mestre Internacional l'any 1952, i el títol de Mestre Internacional d'escacs per Correspondència (IMC) el 1981.

## Resultats destacats en competició

Fou tretze cops campió de Finlàndia, els anys 1950, 1951, 1951–2, 1952–3, període entre 1957-1962, 1967, 1972, i 1983.
Va ser quart al Torneig d'Oslo 1939, tercer (de deu jugadors) a Hèlsinki 1946 (el campió del torneig fou Viatxeslav Ragozin), i dissetè a Trenčianske Teplice 1949 (el campió fou Gideon Stahlberg).
La seva millor victòria es va produir el 1960 a Hèlsinki, quan va derrotar el candidat al títol mundial, GM Paul Keres.

### Olimpíades d'escacs

Ojanen va representar Finlàndia (a banda de l'Olimpíada no oficial de Múnic 1936), en onze Olimpíades d'escacs oficials: 1937, 1950, 1952, 1956, 1958, 1960, 1962, 1966, 1968, 1970, i 1972, jugant sempre al primer tauler des de 1956 fins a 1966, i de segon tauler a partir de la incorporació de Westerinen.
Va guanyar la medalla de bronze a la millor actuació al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1966 a l'Havana.
Taula d'actuacions en Olimpíades :
| Any | Olimpíada | Ciutat | Tauler | Guanyades | Perdudes | Taules | % |
| 1936 | III Olimpíada no oficial | Múnic | 6è | 3 | 11 | 2 | 53,1 |
| 1937 | VII Olimpíada | Estocolm | 1r suplent | 7 | 6 | 2 | 66,7 |
| 1950 | IX Olimpíada | Dubrovnik | 2n | 2 | 8 | 4 | 42,9 |
| 1952 | X Olimpíada | Hèlsinki | 2n | 3 | 6 | 5 | 42,9 |
| 1956 | XII Olimpíada | Moscou | 1r | 6 | 9 | 2 | 61,8 |
| 1958 | XIII Olimpíada | Múnic | 1r | 6 | 4 | 5 | 53,3 |
| 1960 | XIV Olimpíada | Leipzig | 1r | 4 | 4 | 2 | 60,0 |
| 1962 | XV Olimpíada | Varna | 1r | 4 | 4 | 1 | 66,7 |
| 1966 | XVII Olimpíada | L'Havana | 1r | 10 | 6 | 2 | 72,2 |
| 1968 | XVIII Olimpíada | Lugano | 2n | 3 | 3 | 0 | 75,0 |
| 1970 | XIX Olimpíada | Siegen | 2n | 6 | 3 | 6 | 50,0 |
| 1972 | XX Olimpíada | Skopje | 2n | 4 | 8 | 1 | 561,5 |

## Notes i referències

* ↑ «Suomen mestaruudet, Historial del Campionat d'escacs de Finlàndia» (en finès). shakki.net. [Consulta: 3 juny 2012].
* ↑ «Taules de torneigs de 1946». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 7 desembre 2009].
* ↑ «Taules de torneigs de 1949». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 7 desembre 2009].
* ↑ Partida Ojanen-Keres, Hèlsinki 1960, 1-0 en 38 jugades [Consulta 07 desembre 2009]
* ↑ Ojanen, Kaarle: Fitxa personal a olimpbase.org
* ↑ 17a Olimpíada: L'Havana 1966 a olimpbase.org
* ↑ OlimpBase :: Base de dades d'olimpíades d'escacs (anglès)

## Bibliografia

* Gaige, Jeremy. Chess Personalia, A Biobibliography. McFarland, 1987, p. 310. ISBN 0-7864-2353-6.
* Golombek's Encyclopedia of Chess. Crown Publishing, 1977, p. 219. ISBN 0-517-53146-1. «Ojanen, Kaarle Sakari»
* Sunnucks, Anne. The Encyclopaedia of Chess. St. Martin's Press, 1970, p. 328. LCCN 78-106371.

## Enllaços externs

* Necrològica de Kaarle Ojanen (finès)
# Joep Packbiers

Jan Joseph "Joep" Packbiers (Nuth, Limburg, 19 de gener de 1875 - Maastricht, 8 de desembre de 1957) va ser un tirador amb arc neerlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar una prova del programa de tir, el tir a l'ocell mòbil, 28 m. per equips, en què guanyà la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Joep Packbiers Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 25 juny 2017].
# Ellen Braumüller

Ellen Braumüller (Berlín, 24 de desembre de 1910 - Berlín, 10 d'agost de 1991) va ser una atleta alemanya que va competir durant la dècada de 1930. Era germana de la també atleta Inge Braumüller.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va disputar quatre proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de plata en la prova del llançament de javelina, mentre en els 4x100 metres relleus fou sisena, en el llançament de disc vuitena i en el salt d'alçada desena.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en triatló als Jocs mundials femenins de 1930 i sis campionats nacionals.

## Millors marques

* 100 metres. 13.1" (1931)
* Salt d'alçada. 1,41 metres (1932)
* Llançament de disc. 40,26 metres (1937)
* Llançament de pes. 12,82 metres (1931)
* Llançament de javelina. 44,64 metres (1932)

## Referències

* 1 2 3 4 «Ellen Braumüller Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 7 febrer 2019].
* ↑ Ellen Braumüller a trackfield.brinkster.net
# Elisabet Ney

Franzisca Bernadina Wilhelmina Elisabeth Ney, més coneguda com a Elisabet Ney, (Münster, Prússia [actual Alemanya], 26 de gener de 1833 – Austin, EUA, 29 de juny de 1907) fou una escultora prussiana coneguda per les seves estàtues i busts de personatges europeus i texans de mitjans del segle xix.

## Vida

Franzisca Bernadina Wilhelmina Elisabeth Ney fou la filla d'un picapedrer del qui heretà les seves ambicions artístiques. Va estudiar dibuix —en privat— a la seva ciutat natal de Münster i a l'Acadèmia de Belles Arts de Múnic. El 1855 va viatjar a Berlín per estudiar amb l'escultor Christian Daniel Rauch, a través del qual fou presentada als líders literaris i culturals d'aquella ciutat. Elisabet Ney exhibí la seva feina amb èxit a l'Exposició de Berlín de 1856. Va establir la seva fama amb bustos del filòsof Arthur Schopenhauer, un amic personal, i del rei Jordi V de Hannover. El 1863, després de tres anys a Münster treballant amb diversos bustos i estàtues, es va casar amb Edmund Duncan Montgomery, a qui havia conegut com a estudiant a Múnic. Malgrat casar-se amb Edmund, Ney com a ferma feminista, va conservar el seu propi nom. Ney i el seu marit van viure durant un temps a Madeira i després a Roma, on va triomfar sobre el polític italià Giuseppe Garibaldi a qui va retre un bust en 1865-66. A Roma també va fer un bust del primer ministre prussià Otto von Bismarck (1867) a càrrec de Guillem I de Prússia. A la fi de 1867 va tornar a Múnic com escultora de la cort de Lluís II de Baviera. Ella i el seu marit van emigrar als Estats Units el 1870, instal·lant-se primer a Thomasville. Es van traslladar a Liendo Plantation, prop de Hempstead, a 1873 a 64 km de Houston. Ney pràcticament va abandonar l'escultura durant gairebé 20 anys per dedicar-se a la tasca de criar el seu fill. Ella va tornar al seu art el 1890 quan va rebre encàrrecs per a les estàtues dels polítics de Texas, Samuel Houston (1892) i Stephen Fuller Austin (1893), que havien de ser exhibides al Capitoli de l'Estat de Texas al World's Columbian Exposition a Chicago tres anys més tard. El 1892 va obrir un estudi a Austin. Va rebre altres comissions, principalment de figures polítiques estatals. La seva última gran obra privada, acabada el 1905, va ser una estàtua del personatge de teatre de Shakespeare Lady Macbeth. A la seva mort l'estudi a Austin i els seus continguts es van convertir en el Museu Elisabet Ney.

## Referències

* 1 2 «Elisabet Ney | American sculptor» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ León, Diario de «Savater recupera a Schopenhauer» (en castellà). Diario de León. Arxivat de l'original el 2018-02-07 [Consulta: 6 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Elisabet Ney de la Handbook of Texas Online.
* Elisabet Ney de la Union List of Artist Names.
# Johann Passler

Johann Passler (Rasen-Antholz, 18 d'agost de 1961) és un biatleta italià, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Hivern, el 1984, 1988, 1992 i 1994, sempre disputant proves del programa de biatló. Dels resultats obtinguts destaquen la cinquena posició aconseguida als Jocs de Sarajevo de 1984 en la prova del relleu 4x7,5 quilòmetres, i sobretot, les dues medalles de bronze que guanyà als Jocs de Calgary de 1988, en els 20 quilòmetres i el relleu 4x7,5 quilòmetres, formant equip amb Werner Kiem, Gottlieb Taschler i Andreas Zingerle.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i dues de bronze en els deu Campionats del món de biatló que disputà. També guanyà quatre campionats nacionals, tres curses individuals i cinc per relleus de la Copa del món de biatló, competició que el 1988 finalitzà en tercera posició.

## Referències

* 1 2 «Johann Passler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2008-12-31. [Consulta: 9 març 2020].
* ↑ Fitxa a Unió internacional de biatló
# Cúmul de la Verge

El cúmul de la Verge o de Virgo és un cúmul de galàxies situat a uns 20 milions de parsecs de la Terra i gairebé al centre del supercúmul local o supercúmul de Virgo. Es calcula que conté unes 1.500 galàxies. Fou descobert el 1781 per l'astrònom francès Charles Messier, tot i que en aquell moment no se sabia que es tractava d'un conjunt de galàxies i, per tant, d'objectes exteriors a la nostra Via Làctia.
El cúmul està dominat per tres grans galàxies: M87, M86 i M49. Globalment, el cúmul té forma allargada (unes 4 vegades més llarg que ample), un dels seus extrems es troba en direcció al Grup Local i l'altre extrem, gairebé ocult a la nostra observació, es troba en la direcció del poc conegut núvol cumular W.
Els primers objectes del cúmul es van descriure al catàleg Messier, per exemple, la gegant galàxia el·líptica M87. El grup de galàxies d'aquest cúmul M84, M86, NGC 4477, NGC 4473, NGC 4461, NGC 4458, NGC 4438 i NGC 4435 és interessant perquè presumiblement forma un sistema connectat físicament i s'anomena cadena Markarian després de proposar i fonamentar aquesta hipòtesi el 1961. l'astrònom Benjamin Markarian.

## Referències

* 1 2 3 «[[d:Special:EntityPage/Q66381047|The L_X_-{sigma} relation for galaxies and clusters of galaxies]]» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2001, pàg. 129–132. DOI: 10.1086/321710.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «Updating the {sigma}-T relationship for galaxy clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1998, pàg. 813–818.
* ↑ «Cadena de galàxies de Markarian» (en rus). [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «Article de V. E. Markaryan» (en anglés). Astronomical Journal [Consulta: 19 gener 2021].
# Llista de presidents de Moçambic

El President de Moçambic és el cap d'estat de la República de Moçambic. El president també és el cap del Govern i comandant de les Forces Armades. Durant la primera època després de la independència de Portugal es va instaurar un règim de partit únic. Malgrat que posteriorment es va avançar cap a un sistema multipartidista, els primers presidents provingueren del Front d'Alliberament de Moçambic (FRELIMO), protagonista del moviment de descolonització.

## Llista de Presidents

| N | Name | Took office | Left office | Political party |
| 1 | Samora Moisés Machel | 25 June 1975 | 19 October 1986 | FRELIMO |
| 2 | Marcelino dos Santos | 19 October 1986 | 22 October 1986 | FRELIMO |
| 3 | Joaquim Chissano | 22 October 1986 | 24 October 1986 | FRELIMO |
| 4 | Alberto Chipande | 24 October 1986 | 26October 1986 | FRELIMO |
| 5 | Armando Guebuza | 26 October 1986 | 1 November 1986 | FRELIMO |
| 6 | Jorge Rebelo | 1 November 1986 | 2 November 1986 | FRELIMO |
| 7 | Mariano de Araújo Matsinhe | 2 November 1986 | 3 November 1986 | FRELIMO |
| 8 | Sebastião Marcos Mabote | 1986 | 4 November 1986 | FRELIMO |
| 9 | Jacinto Soares Veloso | 1986 | 1986 | FRELIMO |
| 10 | Mário da Graça Machungo | 1986 | | FRELIMO |
| 11 | José Óscar Monteiro | 1986 | 1986 | FRELIMO |
| 3 | Joaquim Chissano, President | 1986 | 2005 | FRELIMO |
| 5 | Armando Guebuza, President | 2005 | 2015 | FRELIMO |
| 12 | Filipe Nyusi, President | 2015 | Present | FRELIMO |

### Affiliations

FRELIMO = Frente de Libertação de Moçambique (Liberation Front of Mozambique, authoritarian/socialist, renounces Marxism–Leninism 30 July 1989)
RENAMO = Resistencia Nacional Moçambicana (Mozambican National Resistance)

## Últimes eleccions

| Candidat | Candidat | Partit | Vots | % |
| | Filipe Nyusi | FRELIMO | 2,778,497 | 57.03 |
| | Afonso Dhlakama | RENAMO | 1,783,382 | 36.61 |
| | Daviz Simango | MDM | 309,925 | 6.36 |
| No vàlids/en blanc | No vàlids/en blanc | No vàlids/en blanc | 461,861 | – |
| Total | Total | Total | 5,333,665 | 100 |
| Votants registrats/participació | Votants registrats/participació | Votants registrats/participació | 10,964,978 | 48.64 |
| Font: Mozambique News Agency Arxivat 2014-10-31 a Wayback Machine. |||||

## Enllaços externs

* (portuguès) Lloc web de la Presidència de la República de Moçambic
* World Statesmen - Moçambic
# Emiliano Martínez

Damián Emiliano Martínez Romero (Mar del Plata, 2 de setembre de 1992), també conegut com a "Dibu", és un futbolista professional argentí que juga de porter per l'Aston Villa FC de la Premier League; és internacional amb la selecció argentina.
Martínez es va formar a les categories inferiors de l'CA Independiente abans de fitxar per l'Arsenal FC el 2010. A l'Arsenal va exercir de suplent, i va ser cedit a diversos clubs anglesos, abans d'irrompre en l'alineació titular el 2019, ajudant-los a guanyar una FA Cup i una FA Community Shield. El setembre del 2020, Martínez va marxar a l'Aston Villa, un altre club de la Premier League, en un traspàs valorat en 20 milions de lliures. En la seva primera temporada al club, va mantenir la porteria a zero en 15 ocasions, rècord del club a la Premier League.
Martínez va ser internacional juvenil amb Argentina, on va representar el seu país a les categories sub-17 i sub-20. Va ser convocat per primera vegada amb la selecció absoluta el 2021 i va ajudar el seu país a guanyar la Copa Amèrica 2021, a més de guanyar el Guant d'Or per mantenir la seva porteria a zero a la final.
Es guanyador de la Copa del Món de Futbol de 2022 amb la selecció argentina.

## Palmarès
### Arsenal FC

* 1 Copa anglesa: 2019-20
* 3 Community Shield: 2014, 2015, 2020

### Selecció argentina

* 1 Copa del Món: 2022
* 2 Copes Amèrica: 2021, 2024
* 1 Copa de Campions Conmebol-UEFA: 2022

## Referències

* ↑ «Acta del Partido celebrado el 12 de maig de 2018, en Getafe» (en judeocastellà). Royal Spanish Football Federation. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2020. [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ «Emiliano Martínez: Overview». Premier League. [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ «E. Martínez». [Consulta: 14 febrer 2019].
* ↑ «"Dibu", la serie que inspiró el apodo de Emiliano Martínez» (en castellà), 07-07-2021. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ «Villa sign Emiliano Martinez ✍️», 16-09-2020. [Consulta: 16 setembre 2020].
* ↑ «Emiliano Martínez seizes chance at Arsenal to make sacrifices worthwhile | Nick Ames» (en anglès), 30-07-2020. [Consulta: 18 desembre 2022].
* ↑ «Argentina, campió del Món 2022 després de derrotar França a la final del Mundial». El Nacional, 18-12-2022.
* ↑ «Argentina es proclama campiona de la Copa Amèrica després de derrotar el Brasil». RAC 1, 11-07-2021.
* ↑ Masachs, Xevi «Argentina i Messi amplien la col·lecció de títols». L'Esportiu, 15-07-2024 [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ «Argentina, campiona de la nova "Finalíssima"». CCMA, 01-06-2022.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Emiliano Martínez a soccerbase.com
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1980 - Individual masculí

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1980 celebrats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units) es disputà una prova en categoria masculina, que formà part del programa oficial dels Jocs.
Les proves es disputaren entre els dies 18 i 21 de febrer de 1980 a l'Olympic Center.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 17 patindors de 10 comitès nacionals diferents.
| Canadà (1) Estats Units (3) França (1)  Japó (2) RDA (2) | RFA (1) Regne Unit (2) Suècia (1) Unió Soviètica (3) R.P. de la Xina (1) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Robin Cousins | Jan Hoffmann | Charles Tickner |

## Resultats

| Posició | Nom | CON | F | PC | PL | Punts | Places |
| 1 | Robin Cousins | Regne Unit | 4 | 1 | 1 | 189.48 | 13 |
| 2 | Jan Hoffmann | RDA | 1 | 2 | 2 | 189.72 | 15 |
| 3 | Charles Tickner | Estats Units | 2 | 5 | 3 | 187.06 | 28 |
| 4 | David Santee | Estats Units | 3 | 3 | 5 | 185.52 | 34 |
| 5 | Scott Hamilton | Estats Units | 8 | 4 | 4 | 181.78 | 45 |
| 6 | Igor Bobrin | Unió Soviètica | 7 | 6 | 8 | 177.40 | 55 |
| 7 | Jean-Christophe Simond | França | 6 | 10 | 9 | 175.00 | 64 |
| 8 | Mitsuru Matsumura | Japó | 11 | 7 | 7 | 172.28 | 75 |
| 9 | Fumio Igarashi | Japó | 13 | 8 | 6 | 172.04 | 77 |
| 10 | Konstantin Kokora | Unió Soviètica | 10 | 11 | 10 | 168.18 | 91 |
| 11 | Hermann Schulz | RDA | 9 | 9 | 13 | 166.70 | 98 |
| 12 | Brian Pockar | Canadà | 12 | 12 | 12 | 163.26 | 107 |
| 13 | Rudi Cerne | RFA | 15 | 13 | 13 | 159.30 | 116 |
| 14 | Thomas Oberg | Suècia | 14 | 14 | 14 | 149.80 | 127 |
| 15 | Christopher Howarth | Regne Unit | 16 | 15 | 15 | 145.66 | 134 |
| 16 | Zhaoxiao Xu | R.P. de la Xina | 17 | 16 | 16 | 117.16 | 144 |
| NF | Vladimir Kovalev | Unió Soviètica | 5 | -- | -- | -- | -- |
    NF: no finalitzà
# Ielena Belova

Ielena Belova (Magnitogorsk, 25 de juliol de 1965) és una biatleta russa que va competir durant la dècada de 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Albertville on va disputar dues proves del programa de biatló. En ambdues curses, l'esprint i el relleu 3x7,5 quilòmetres guanyà la medalla de bronze. En aquesta darrera prova va compartir equip amb Anfisa Reztsova i Yelena Melnikova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, una de plata i dues de bronze al Campionat del món de biatló.

## Referències

* 1 2 «Yelena Belova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 6 març 2020].
# Temporada 2003-2004 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 2003-2004 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Tercera)

* Tercera Divisió, grup 5è: setena posició.

#### Segona volta
## Referències
## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# Jan Koutný

Jan Koutný (Vyškov, 24 de juny de 1897 - Praga, 18 de juliol de 1976) va ser un gimnasta artístic txecoslovac que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà les nou proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de plata en la competició del salt sobre cavall. Fou setè en la d'anelles, mentre en les altres set proves aconseguí unes posicions més enllà de la desena posició.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de plata en el concurs complet per equips, mentre en la resta de proves finalitzà més enllà de la desena posició.

## Referències

* 1 2 «Jan Koutný Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2009. [Consulta: 7 abril 2018].