OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nel·li Kim

Nel·li Kim (en rus: Нелли Ким) (Shurab, Unió Soviètica 1957) és una gimnasta artística soviètica, ja retirada, guanyadora de sis medalles olímpiques i una de les millors gimnastes de la dècada del 1970.
Fou la primera gimnasta a rebre un 10 en l'exercici de terra i la primera a rebre una puntació de deu en finalitzar els seus dos salts sobre cavall, rivalitzant especialment amb Nadia Comăneci i Liudmila Turíxtxeva.

## Biografia

Va néixer el 29 de juliol de 1957 a la ciutat de Shurab, població situada en aquells moments a la República Socialista Soviètica del Tadjikistan (Unió Soviètica) i que avui dia està situada al Tadjikistan, filla de pare coreà i mare tàtara.
Està casada amb el també gimnasta Vladimir Akhasov. Des de la dècada del 1990 resideix als Estats Units d'Amèrica.

## Carrera esportiva

Va participar, als 18 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on aconseguí guanyar quatre medalles: la medalla d'or en les proves d'equips femenins, exercici de terra i salt sobre cavall, i la medalla de plata en la prova individual, just per darrere Comăneci i davant Turíxtxeva. Així mateix finalitzà sisena en les barres asimètriques, aconseguint així un diploma olímpic.
Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) aconseguí revalidar el seu títol olímpic d'equips i d'exercici de terra, aquest últim empatat amb Comăneci. Així mateix finalitzà cinquena en la prova individual i sisena en la prova de barres asimètriques.
Al llarg de la seva carrera activa guanyà onze medalles en el Campionat del Món de gimnàstica artística, entre elles cinc medalles d'or, i nou medalles en el Campionat d'Europa, entre elles dues medalles d'or.
En retirar-se de la competició activa ha exercitat d'entrenadora.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal personal
# Alentorn

Alentorn és una entitat de població del municipi d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera.
El poble se situa al peu de la muntanya de Sant Ermengol, a poc més d'un quilòmetre de la dreta del riu Segre. La carretera LP-9132, entre Artesa de Segre i Vilanova de Meià, n'és la principal via de comunicació.
La principal activitat econòmica d'Alentorn durant molt de temps fou la fabricació de forques. Esdevingué una referència industrial de Catalunya en aquest producte, tant pel que fa a la quantitat que produïa com a la qualitat del producte final, especialment per la lleugeresa i robustesa que aconseguia. En l'època de major esplendor arribà a establir comerç amb Navarra.
Alentorn fou municipi propi fins que fou agregat a Anya a dins la segona meitat del segle xix. L'any 1966 fou incorporat a Artesa de Segre.

## Llocs d'interès

* L'església de Sant Salvador és documentada el 1055 en la dotació de la canònica de Sant Miquel de Montmagastre feta pel vescomte d'Àger Arnau Mir de Tost. Es reconstruí el 1637 i s'aplicà l'estil gòtic amb ornamentació renaixentista. La torre s'acabà el 1925.
* L'Ermita de Sant Salvador d'Alentorn, construïda per rememorar el lloc on es van refugiar els habitants del poble d'Alentorn quan van ser atacats per l'exèrcit sarraí. És una obra popular troglodítica i consta d'una sola nau encastada sota una balma.
* El castell d'Alentorn. En queden restes del mur angular sobre el carrer del Collet, medieval, i unes voltes aprofitades com a cellers. Ha passat a mans de diferents famílies des de la construcció fins al segle xvii, quan va quedar deshabitat.
* El Tossal de les Viudes
* Sant Salvador d'Alentorn
* Ermita de Sant Salvador d'Alentorn

## Persones il·lustres

* Ramon Pla i Armengol
* Benet Tugues i Boliart

## Referències

* ↑ «Alentorn». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Alentorn Arxivat 2018-01-08 a Wayback Machine.». Web del Consell Comarcal de la Noguera.
* 1 2 «Alentorn». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Valentina Ilieva

Valentina Ilieva (búlgar: Валентина Илиева) (12 de març de 1962) és una exjugadora de voleibol de Bulgària. El seu cognom de casada és Kharalampieva (Харалампиева). Va ser internacional amb la Selecció femenina de voleibol de Bulgària. Va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 a Moscou en els quals va guanyar la medalla de bronze. Va jugar dos partits.

## Referències

* ↑ «Valentina Ilieva Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-10-18. [Consulta: 28 novembre 2017].
# Platja de les Barques (Sant Pol de Mar)

La platja de les Barques, coneguda també com a platja dels Pescadors, és una platja urbana de la costa del Maresme, situada al municipi de Sant Pol de Mar (Maresme), just davant de la població, limitada pel seu extrem nord per l'escullera, on hi ha el Club Nàutic de Sant Pol de Mar, que al mateix temps separa de la platja de les Escaletes, i pel seu extrem sud amb la platja de Sant Pol. Té una longitud de 250 m i una amplada mitjana de 36 m de sorra gruixuda i un pendent d'entrada a l'aigua molt fort. És la platja principal de la població, amb accés per a persones amb mobilitat reduïda i servei de socorrisme, i l'estació de Renfe es troba just davant de la platja.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control quinzenal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. Està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.

## Referències

* 1 2 «Les Barques». Catalunya.com.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Intitut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Platja de les Barques». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023 a Catalunya». Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
# Lliga catalana de bàsquet femenina 1991-1992

La Lliga Catalana de Basquetbol 1991 fou l'onzena edició de la Lliga catalana. La competició se celebrà des del setembre fins al 16 de setembre de 1991 i fou organitzada per la Federació Catalana de Basquetbol. Hi participaren l'Universitari de Barcelona, el PRYCA Manresa i el Club Natació Reus Ploms, representants catalans a la Lliga estatal. El torneig es disputà en format de lliga triangular. Els dos primers classificats disputaren la final, que se celebrà el 16 de setembre al Pavelló Joan Sirolla de Reus.

## Fase regular
### Taula de resultats

| Casa \ Fora | BAR | MAN | REU |
| Universitari de Barcelona | — | | |
| PRYCA Manresa | 59–71 | — | |
| CN Reus Ploms | | | — |

## Final

| 16 de setembre de 1991 Informe | Universitari de Barcelona | 56–47 | CN Reus Ploms | Pavelló Joan Sirolla, Reus Àrbitres: Amorós i Del Amo |
| Pavelló Joan Sirolla, Reus Àrbitres: Amorós i Del Amo |||
| 16 de setembre de 1991 Informe | Pts: Hakala 15 | | Pts: Sekulic 20 | Pavelló Joan Sirolla, Reus Àrbitres: Amorós i Del Amo |
| Universitari de Barcelona | CN Reus Ploms |
| # | Pos. | Jugadora | Pts |
| | | Núria Alocén | 2 |
| | | Lea Hakala | 15 |
| | | Copahin | 13 |
| | | Tania Verdaguer | 8 |
| | | Abad | 7 |
| | | Pavé | 2 |
| | | Soler | 9 |
| Equip | Equip | Equip | 56 |
| Entrenador ||||
* Campió de la Lliga Catalana 1991-92
* Universitari de Barcelona Segon títol
| # | Pos. | Jugadora | Pts |
| | | Cantenys | 2 |
| | | Sekulic | 20 |
| | | Riera | 3 |
| | | Monje | 4 |
| | | Ruiz | 6 |
| | | Clavero | 12 |
| Equip | Equip | Equip | 47 |
| Entrenador ||||

## Referències

* ↑ Buil, Meritxell «La federació catalana de bàsquet intenta descentralitzar la seva lliga». Diari de Girona, Núm. 14.953, 04-09-1991, pàg. 27 [Consulta: 18 octubre 2024].
# Alt Senegal i Níger

Alt Senegal i Níger fou un territori sota un delegat del governador de la colònia del Senegal entre el 17 d'octubre de 1899 i l'1 d'octubre de 1902. El territori es va formar quan la colònia del Sudan Francès fou repartida entre diverses colònies franceses. El territori el van formar els onze cercles que van passar al Senegal (Kayes, Bafoulabé, Kita, Satadougou, Bamako, Ségou, Djenné, Nioro, Goumbou, Sokolo i Bougouni) i dos territoris militars: el primer territori militar o regió nord i nord-est del Sudan francès (amb els cercles de Tombouctou, Iumpi, Goundam, Bandiagara, Dori i Uahiguya) i el segon territori militar o regió/districte del Volta (cercles de San, Ouagadougou, Leo, Koury, Sikasso, Bobo-Dioulasso i Djebougou). El delegat del governador fou William Merlaud-Ponty.
Aquests territoris juntament amb els protectorats del Níger Mitja que sempre havien estat part de la colònia del Senegal foren segregats l'1 d'octubre de 1902 per formar la colònia de Senegàmbia i Níger que va durar dos anys.
El 18 d'octubre de 1904 els protectorats foren retornats a la colònia del Senegal, i a la resta dels territoris se li va afegir el tercer territori militar de Zinder per formar ara una la colònia separada anomenada de l' Alt Senegal i Níger, part de l'Àfrica Occidental Francesa. El territori militar de Zinder fou rebatejat el 22 de juny de 1910 com territori militar del Níger (comprenia el cercle de Gao al nord del Mali actual i el cercle del Tibesti al Txad) però el 21 de juny de 1911 el cercle de Gao va ser separat del territori militar (aquest darrer va continuar dependent financerament de la colònia amb una administració militar autònoma). Aquesta situació va durar fins al 4 de desembre de 1920 quan el territori militar fou segregat i constituït en territori d'administració separada (i immediatament colònia el 1922) mentre que la resta va recuperar el seu antic nom de Sudan Francès.

## Sotsgovernadors

* 1904 - 1908 William Merlaud-Ponty
** 1906 - 1907 Jean Jules Émile Peuvergne (suplent de Merlaud-Ponty)
** 1907 - 1908 Jean Jules Émile Peuvergne (suplent de Merlaud-Ponty)
* 1908 - 1915 Marie François Joseph Clozel
** 1909 - 1910 Henri Alphonse Lejeune (suplent de Clozel)
** 1912 Philippe Marius Henry (suplent de Clozel)
** 1912 - 1913 Philippe Marius Henry (suplent de Clozel)
* 1915 Philippe Marius Henry (interí)
* 1915 - 1916 Louis Thiebaut François Vincent Digue (interí)
* 1916 - 1917 Raphaël Valentin Antonetti (interí)
* 1917 Albert Nebout (interí)
* 1917 - 1918 Louis Eugène Periquet (interí)
* 1918 - 1919 Auguste Brunet
* 1919 - 1921 Marcel Achille Olivier
** 1920 Camille Théodore Daniel Maillet (suplent d'Olivier)

## Referències

* Worldstatesmen per Ben Cahoon
# Manfred Gelpke

Manfred Gelpke (Dresden, 3 de març de 1940) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1960.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu als Jocs de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Peter Kremtz, Roland Göhler, Klaus Jacob i Dieter Semetzky.
En el seu palmarès també destaquen tres campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Manfred Gelpke». [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ Volker Kluge: Lexikon Sportler in der DDR. Neues Leben, Berlin 2009, pàg. 114. ISBN 978-3-355-01759-6.
# Khnata Bennouna

Khnata Bennouna (àrab: خناثة بنونة, Ḫnāṯa Binnūna) (Fes, 1940) és una escriptora marroquina pertanyent a la Unió d'Escriptors Magrebins.

## Biografia

Nascuda al si d'una família nacionalista, Khnata Bennouna es va llicenciar en història i geografia a Casablanca l'any 1964. L'any següent, 1965, va fundar la primera revista femenina del Marroc, Shuruq. Cap al 1956 realitzà la seva primera visita a altres indrets d'Orient, com la Meca i Cisjordània, on va poder experimentar en la pròpia pell l'amarga realitat del poble palestí, que va visitar de nou el 1967. Aquesta experiència marcà la seva trajectòria, ja que d'aleshores ençà va començar a escriure empesa per la necessitat de narrar tot allò que havia presenciat. Durant diversos anys, però, Bennuna se submergí en una profunda crisi anímica i no va publicar cap obra. La narrativa de Khnata Bennouna es desenvolupa al voltant de dos pols bàsics: el rebuig i la identitat que sovint es presenten al mateix temps, tant en relats de contingut patriòtic i nacional, com en els social i personal. Un dels principals eixos de la seva escriptura és la dona burgesa intel·lectual marroquina en el si d'una societat dominada per l'home.
La seva obra ha estat traduïda al castellà El fuego y la elección (1968), La tempestad (1979), El espejo acusador. Retrato de una mujer marroquí (1991), Escenas marroquíes. Visión social de los sesenta a través de dos narradoras: Janata Bennuna y Rafiqat al-Tabia (1991) i el documental Palabra de mujer junt amb Nawal Al Saadawi i Hanan Al Shaykh.
El 2013 va rebre el premi literari Al Qods per la seva contribució a la literatura àrab.

## Obres

* Liyasqet Assamt (Down with Silence!) (1967)
* Annar wa Al-'ikhtiyar (El foc il' elecció) (1969), guanyadora del Premi Litearari Marroquí 1971
* Assawt wa Assurah (So i Imatge) (1975)
* Al-A'asifah (La tempesta) (1979)
* Al-Ghad wa Al-Ghadab (El demà i l'ira) (1981)
* Assamt Annatiq (Prenent silenci) (1987)

## Referències

* 1 2 Biografia al seu bloc
* ↑ Malcolm Williams, Gavin Watterson, An Anthology of Moroccan Short Stories, ed. King Fahd School of Translation, 1995
* ↑ Bibliografía de autores y textos literarios marroquíes traducidos al español Arxivat 2016-11-21 a Wayback Machine. Abdelali Barouki
* ↑ Hommage à l'écrivaine Khnata Bennouna, lematin.ma, 29 de juliol de 2016
* ↑ «Khnata Bennouna reverse le montant d'un Prix qu'elle a reçu à Oman à Bayt Mal Al Qods». Arxivat de l'original el 2016-11-21. [Consulta: 21 novembre 2016].
# Peleas de Abajo

Peleas de Abajo és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 229 | 225 | 272 | 268 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Josefa Rodríguez | Partit Liberal | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Josefa Rodríguez | Partit Liberal | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Josefa Rodríguez | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Josefa Rodríguez | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Josefa Rodríguez | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Josefa Rodríguez | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Marcelo Jurado Rodríguez | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Marcelo Jurado Rodríguez | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | Félix Roncero | A.B.I. | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# La Talaia (l'Hospitalet de Llobregat)

La Talaia és una torre de defensa de l'Hospitalet de Llobregat, catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

Datada el 1587, havia format part de la masia de Can Modolell de la Torre o Mas Bruguera, que en aquella època tenia no menys de 14 mujades (aproximadament 6,86 ha). Es trobava a l'actual carrer de la Talaia, uns metres més enllà en direcció a Cornellà.
El 1972, quan la masia va ser enderrocada, la torre va ser traslladada pedra a pedra i reconstruïda per la Diputació de Barcelona al seu emplaçament actual, al peu del carrer del Xipreret.

## Descripció

És un edifici de planta quadrada amb planta baixa i quatre pisos. La porta d'entrada és rectangular adovellada i, seguint el mateix eix, s'obre una finestra quadrangular a cada planta en els tres pisos següents. A l'últim pis s'obre, en cada una de les quatre cares, una galeria de tres arcs de mig punt.
A la llinda de la porta es pot llegir la data 1587. El parament és de carreus ben devastats de petites dimensions, excepte les cantonades i l'emmarcament de les obertures que són de carreus més grans.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Talaia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «La Talaia». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ «Talaia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Arxivat de l'original el 27-11-2011.

## Enllaços externs

* «La Talaia». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Camp de rugbi

El camp de rugbi és el terreny de joc on es practica l'esport del rugbi. El rugbi es juga en un terreny rectangular que el reglament defineix com a àrea de joc.
La superfície del camp deu ser segura. Els diversos tipus de superfície permesos per a practicar aquest esport són: gespa, sorra, terra, neu o gespa artificial, la qual ha de complir la regulació 22 de World Rugby.
L'àrea de joc és un rectangle que comprèn el Camp de Joc i les Zones de Marca. El Camp de Joc és l'àrea entre les línies de marca o assaig (línia de goal) i les línies de lateral o de touch. Aquestes línies no formen part del Camp de joc.
Les Zones de Marca o In goal són les àrees compreses entre la línia de marca o assaig (línia de goal), la línia de pilota morta i les dues línies laterals de marca o de touch in goal. Les zones de Marca inclouen la línia de marca o assaig, però no inclou la línia de pilota morta ni les línies de lateral de la zona de marca.
Les zones de 22 són les àrees dins del camp de joc compreses entre les respectives línies de marca o assaig i les línies de 22 m, incloent-hi la línia de 22 m però excloent la línia de marca o assaig.
Les dimensions màximes del camp de joc són 100x70 metres; més els 22 metres, màxim, de la zona de marca.
Els pals de gol i el travesser es col·loquen en el centre de la línia de marca o assaig (goal), la separació entre els extrems interiors dels pals de gol és de 5,60 m, el travesser disposat horitzontalment entre els pals de gol està a una altura de 3,00 m del sòl mesurat des de la seua vora superior, l'altura dels pals de gol sobre el travesser tindrà un mínim de 3,40 m i recomanat 5 m, per a alt nivell esportiu serà de 7 m.
Estaran construïts del mateix material (fusta, acer, aliatge lleuger o material plàstic) no corrosiu o protegit de la corrosió.
Els pals i el travesser tindran la mateixa secció, la qual serà preferentment circular, semicircular o el·líptica, els de secció quadrada o rectangular tindran les cantonades arredonides amb un radi d'almenys 3 mm. La dimensió màxima de la secció transversal serà 10 cm i serà la mateixa que la de la línia de marca.
Els pals de gol i el travesser estaran units rígidament, en cas d'existir elements d'unió estaran perfectament enrasats amb les superfícies dels elements que uneixen i no presentaran elements tallants buits o protuberàncies.
El color recomanat és blanc o un altre que contraste perfectament contra el fons, recomanant-se pintar d'un altre color un segment central del travesser com a referència del seu eix.
Els pals disposaran d'un element de protecció amortidor d'impactes d'altura no inferior a 2,00 m, no sobreeixirà més de 30 cm de les línies de marca i proporcionarà un amortiment (Absorció d'impactes) que no excedirà de 500 m/s².
Els pals de gol han d'estar fermament fixats al sòl sota la superfície esportiva per mitjà de caixetins encastats en daus de formigó, de manera que els proporcionen la rigidesa, estabilitat i resistència adequada.
# Alfred Braunschweiger

Alfred Braunschweiger (Stuttgart, 16 d'octubre de 1885 – Stuttgart, 29 de juny de 1952) va ser un saltador alemany que va competir a primers del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla de bronze en la prova de salt de palanca del programa de salts.

## Referències

* ↑ «Alfred Braunschweiger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2012. [Consulta: 15 octubre 2015].
# Maricica Țăran

Maricica Țăran (Gherța Mică, 4 de gener de 1962), de casada Iordache, és una remadora romanesa, nacionalitzada alemanya el 1989, ja retirada, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
Com a romanesa va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 de Los Angeles, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Anisoara Sorohan, Ioana Badea, Sofia Corban i Ecaterina Oancia. Al Campionat del món de rem guanyà dues medalles, de bronze el 1985 i de plata el 1986, sempre en el quàdruple scull.
Després d'una regata a Mannheim l'any 1987, va desertar a Alemanya Occidental, país pel qual va competir en scull individual i va guanyar una medalla de bronze als Campionats del Món de 1990.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Maricica Țăran». [Consulta: 26 maig 2023].
* 1 2 «World Rowing - Titie JORDACHE-TARAN» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-11-16. [Consulta: 29 maig 2023].
* 1 2 «Titie Maricica Taran - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 29 maig 2023].
# Alfred Jochim

Alfred Jochim (Berlín, 12 de juny de 1902 - Lodi, 17 de març de 1980) va ser un gimnasta artístic estatunidenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1924, 1928, 1932 i 1936. Els millors resultats els va obtenir als Jocs de Los Angeles, on disputà set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de plata en les competicions del concurs complet per equips i salt sobre cavall. En les altre proves destaca la sisena posició en les barres paral·leles i el cavall amb arcs.
En el seu palmarès també destaquen 35 campionats nacionals, destacant-ne set del concurs complet (1925 a 1930 i 1933) i vuit de l'exercici de terra, set consecutius. Fou l'abanderat dels Estats Units als Jocs Olímpics de Berlín de 1936.

## Referències

* 1 2 Alfred Jochim a Sports Reference (arxivat)
* 1 2 «Olympedia – Al Jochim». [Consulta: 26 maig 2021].
# Michael Obst

Michael Obst (Leipzig, 22 de juny de 1944) és un remer alemany, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Gerd Cintl, Horst Effertz, Klaus Riekemann i Jürgen Litz.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa de rem de 1959 i dos campionats alemanys, el 1958 i 1959. Posteriorment emigrà a Xile.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Michael Obst». [Consulta: 5 juny 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Zweier m. Stm.)». [Consulta: 3 juny 2022].
# Natàlia Vóltxek

Natàlia Vóltxek (rus: Наталья Мечиславовна Волчек) (Minsk, 6 de gener de 1972) és una remadora belarussa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atlanta, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Natallia Valchiek». [Consulta: 17 agost 2023].
# Olle Larsson

Olle Larsson (Torsö, 21 de juny de 1928 - Trollhättan, 13 de gener de 1960) fou un remer suec que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on va disputar dues proves del programa de rem. Formant equip amb Gösta Eriksson, Ivar Aronsson, Evert Gunnarsson i Bertil Göransson guanyà la medalla de plata en la prova de quatre amb timoner, mentre en la prova de vuit amb timoner fou quart.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat d'Europa de rem de 1955, tres Campionats nòrdics i vuit campionats nacionals. Morí en un accident en un remolcador a Trollhättan el gener de 1960.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Olle Larsson». [Consulta: 30 maig 2022].
* ↑ «Meritlista, Silverfyran - RoddSverige.nu», 13-05-2019. Arxivat de l'original el 2019-05-13. [Consulta: 30 maig 2022].
* ↑ «Olof Larsson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 30 maig 2022].