OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Castillo Ojugas

Juan Castillo Ojugas (Madrid, 23 de juny de 1932 - 9 de març de 2014) fou un jugador de tennis de taula espanyol.
Es formà a Los Luises de Madrid i, posteriorment, jugà amb el Reial Madrid. Per motius laborals es traslladà a Barcelona, on competí amb el Club Ariel guanyant una Lliga espanyola (1968) i una Copa (1968). Es proclamà campió d'Espanya en deu ocasions, tres en individual (1956, 1967, 1972), cinc en dobles (1959, 1966, 1967, 1970, 1972) i dos en mixtos (1965, 1966). En l'àmbit provincial, fou set vegades campió provincial de Barcelona, sis en dobles (1963, 1965, 1966, 1968, 1969, 1972) i un en dobles mixtos (1966). Internacional amb la selecció espanyola, participà a tres Campionats del Món (1957, 1959, 1973). Fou directiu de la Reial Federació Espanyola de Tennis de Taula i soci d'honor del Club Ariel. Llicenciat per la Universitat Complutense de Madrid, publicà diversos articles sobre terrisseria de Guadalajara.

## Referències

* ↑ «Juan Castillo». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fallece una de las leyendas del tenis de mesa español, Juan Castillo» (en castellà). RFETM, 11-03-2014. [Consulta: 15 febrer 2023].
# Toyota Yaris

El Toyota Yaris és un automòbil del segment B produït pel fabricant japonès Toyota. Existeixen dues generacions, llançades en els anys 1999 i 2005 i disponibles amb carrosseries hatchback de tres i cinc portes, sedan de dues i quatre portes i familiar de quatre portes. La primera generació va ser votada Cotxe de l'Any a Europa l'any 2000. Els seus principals rivals són els Honda City, Nissan Micra, Renault Logan i Mitsubishi Colt.
Segons el mercat, la generació i la carrosseria, el model duu el nom Yaris, Belta, Echo, Platz, Vios o Vitz. El disseny no és idèntic en tots els països per a una generació donada. Els motors són usualment gasolina de 1.0, 1.3 i 1.5 litres de cilindrada i Dièsel de 1.4 litres, encara que hi ha altres específics per a certs països, com un gasolina de 1.8 litres de 130 CV per al Yaris II europeu i un gasolina de 1.5 litres amb turbocompressor i 143 CV de potència màxima per a Tailàndia.
La marca Yaris també s'ha aplicat a altres vehicles. De 1999 a 2005, la marca d'identificació s'havia utilitzat per al mini MPV Yaris Verso venut a Europa, on era conegut al Japó com a FunCargo. Des del 2020, la placa d'identificació també s'utilitza per a l'oferta de SUV crossover subcompacte anomenada Yaris Cross. A Amèrica del Nord, la majoria dels models de berlina Yaris venuts del 2015 al 2020 i els Yaris venuts del 2019 al 2020 eren versions redissenyades del Mazda 2, produïts i desenvolupats per Mazda.

## Referències

* ↑ Biazzo, Stefano; Filippini, Roberto. Product Innovation Management: Intelligence, Discovery, Development (en anglès). Springer Nature, 2021-07-02, p. 18. ISBN 978-3-030-75011-4.
* ↑ Kamiyama, Kunio. «Toyota». A: Hiroshi Kumon , Tetsuo Abo (eds). The Hybrid Factory in Europe: The Japanese Management and Production System Transferred (en anglès). Londres: Palgrave Macmillan UK, 2004, p. 231–239. DOI 10.1057/9780230523654_16. ISBN 978-0-230-52365-4.
* ↑ Burton, Nigel. Toyota MR2: The Complete Story (en anglès). Crowood, 2015-04-30. ISBN 978-1-84797-932-2.
* ↑ Automotive Engineering International (en anglès). SAE International, 2005, p. 67.
* ↑ Sigal, Peter «Hybrids take Toyota to No. 2 in Europe; Automaker credits attention to popular segments, all markets.» (en anglès). Automotive News, 98, 7130, 19-02-2024, pàg. 0008–0008.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Toyota Yaris a l'estat espanyol Arxivat 2009-06-27 a Wayback Machine.
* Pàgina oficial de Toyota a l'estat espanyol
* Pàgina oficial de Toyota a Mèxic
# August Petri

Karl August Petri (1878 - ?) va ser un tirador d'esgrima alemany que va competir a començaments del segle xx.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on guanyà la medalla d'or en la competició de sabre per equips del programa d'esgrima. En aquests mateixos Jocs disputà quatre proves més, amb una cinquena posició en la prova d'espasa per equips com a millors resultats.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà quatre proves del programa d'esgrima. Destaca la cinquena posició en les proves d'espasa per equips i sabre per equips.

## Referències

* 1 2 «August Petri Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d'octubre 2012. [Consulta: 10 juny 2015].
# Pleurodirs

Els pleurodirs (Pleurodira) són un dels subordres de tortugues, l'altre és està constituït pels criptodirs. Si bé en la nomenclatura dels animals moltes vegades el subordre pot no ser considerat important, aquest no és el cas dels subordres de les tortugues. Aquesta divisió representa una divisió evolutiva molt profunda entre dos tipus molt diferents de tortugues. Les diferències físiques entre elles són importants, i les implicacions zoogeogràfiques d'elles són substancials. Pleurodira és coneguda més comunament com tortugues de coll de serp, mentre que Cryptodira són les tortugues de coll ocult. Les tortugues Pleurodira es limiten a l'hemisferi sud, en gran part d'Austràlia, Sud-amèrica i Àfrica. Dins de Pleurodira hi ha dues famílies representades: Chelidae, també conegudes com les tortugues continentals de la Sud-amèrica austral, i Pelomedusidae, de la part afro-sud-americana.

## Referències

* ↑ Entrada «Pleurodira» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Turtle Taxonomy Working Group [van Dijk, P.P., Iverson, J.B., Shaffer, H.B., Bour, R., and Rhodin, A.G.J.]. 2012. Turtles of the world, 2012 update: annotated checklist of taxonomy, synonymy, distribution, and conservation status. Chelonian Research Monographs No. 5, pp. 000.243–000.328, doi:10.3854/crm.5.000.checklist.v5.2012, .

## Bibliografia

* Rhodin, Anders G.J.; van Dijk, Peter Paul; Inverson, John B.; Shaffer, H. Bradley; Roger, Bour (2011-12-31). "Turtles of the world, 2011 update: Annotated checklist of taxonomy, synonymy, distribution and conservation status". Chelonian Research Monographs 5. Archived from the original on 2012-01-22. https://web.archive.org/web/20120131102839/http://www.iucn-tftsg.org/wp-content/uploads/file/Accounts/crm_5_000_checklist_v4_2011.pdf.
# Blasco Ibáñez, la novela de su vida

Blasco Ibáñez, la novela de su vida és una minisèrie espanyola dirigida per Luis García Berlanga on es narra la vida de l'escriptor valencià Blasco Ibáñez des dels seus començaments literaris i polítics fins que la fama li transporta a recórrer el món i gaudir dels plaers. El rodatge de la sèrie va començar el 10 de juny de 1996, encara que va rebre bastantes retallades de pressupost.

## Producció

El director va dir de l'escriptor com un «M'interessen els seus fulgurants èxits i multitudinaris homenatges». El projecte va ser aprovat en 1990 i des de la idea original de l'escriptor la sèrie va sofrir moltes retallades fins que va començar a rodar-se el 10 de juny de 1996, no es va poder rodar a Montecarlo ni tampoc a Hollywood pel que es van usar diapositives. Així i tot, la sèrie va comptar amb un dels pressupostos més alts del moment.

## Repartiment

* Ramón Langa interpreta a Blasco Ibáñez
* Ana Obregón interpreta a Elena Ortúzar Chita
* Carlos Iglesias interpreta a Joaquín Sorolla
* Emma Penella interpreta a Emilia Pardo Bazán
* Félix Granado interpreta a Rex Ingram

## Referències

* ↑ Blasco Ibáñez, la novela de su vida, Diccionario Audiovisual Valenciano
* ↑ TVE comienza el rodaje de «Blasco Ibánez» de Berlanga, ABC, 8 de juny de 1996

## Enllaços externs

* Blasco Ibáñez, la novela de su vida, part 1 a rtve.es
* Blasco Ibáñez, la novela de su vida, part 2 a rtve.es
# Boda en el infierno

Boda en el infierno és una pel·lícula espanyola de drama bèl·lic del 1942 dirigida per Antonio Fernández-Román, coautor del guió amb Miguel Mihura, basat en la novel·la En un puerto ruso de Rosa María Aranda. Fou rodada entre el 13 de gener i el 14 de maig de 1942.

## Sinopsi

Odessa, República Socialista Soviètica d'Ucraïna. Blanca Vladimirovna mata un comissari comunista defensant la seva honra. Per tal de salvar-se de les represàlies, es casa amb Carlos, un mariner espanyol capità del vapor Campuzano i marxa de la URSS. Un cop fora del país, Blanca marxa a París per anul·lar el matrimoni i Carlos torna a Madrid amb la seva promesa Mary Lis. Quan esclata la guerra civil espanyola Carlos aconsegueix que el Campuzano es posi de part dels revoltats feixistes. En un dels viatges es retroba amb Blanca i li diu que Mary Lis és presonera en una txeca madrilenya.

## Repartiment

* Conchita Montenegro... Blanca Vladimirowna
* José Nieto... Carlos Ocharán
* Tony D'Algy ... Ricardo Havendish
* Manolo Morán... Julián Suárez
* Conchita Tapia ... Mari-Lis
* Juan Calvo... Comissari Karastoyanoff
* Irene Caba Alba... Ana Nicolaievna (as Irene Cava Alba)
* José García Luengo ... Cherkoff
* Luis Latorre ... Alberto Palacios
* Carlos Arnaiz
* José Masi ... Comandante
* José María Lado... Cap de revoltats
* Sacha Goudine... Ballarí de cabaret

## Premis

Va rebre el segon premi als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1942. Fou nominada a la Coppa Volpi a la 10a Mostra Internacional de Cinema de Venècia (1942).

## Referències

* ↑ Boda en el infierno (Ciclo ‘Cuando el rojo no estaba de moda: El cine anticomunista español del franquismo'), al web de la Universitat de Saragossa
* ↑ Boda en el infierno, a Cinemateca Nacional
* ↑ Santiago Pozo Arenas La industria del cine en España: legislación y aspectos económicos, 1896-1970, p. 56-57, Universitat de Barcelona, 1984
* ↑ Boda en el infierno al web de la Biennale
# Bruno de Finetti

Bruno de Finetti (Innsbruck, 13 de juny de 1906 – Roma, 20 de juliol de 1985) va ser un matemàtic i estadístic italià notable per la concepció "subjectiva operacional" de la probabilitat. L'exposició clàssica de la seva teoria es troba a La prévision: ses lois logiques, ses sources subjectives (1937).

## Biografia

De Finetti va néixer a Innsbruck, Àustria i estudià matemàtica al Politecnico di Milano. Treballà per la companyia d'assegurances de Trieste Assicurazioni Generali. Morí a Roma.

## Obra

De Finetti emfatitzà una inferència predictiva com a aproximació a l'estadística, i també és notable el Teorema de Finetti. De Finetti no va ser el primer a estudiar la intercanviabilitat, però va fer aquest tema més visible. El 1929, de Finetti introduí el concepte distribució de probabilitat divisible infinitament i també el diagrama de Finetti per grafiar les freqüències de genotip.
L'European Association for Decision Making atorga anualment un Premi De Finetti.

## Bibliografia

Vegeu les seves obres al seu Web personal.

## Notes

* ↑ "La prévision: ses lois logiques, ses sources subjectives," Annales de l'Institut Henri Poincaré, 7, 1-68,

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Bruno de Finetti» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Web personal
# Nebelhorn

El Nebelhorn és una muntanya de 2.224 metres situada als Alps Allgäu a Alemanya, prop de la ciutat d'Oberstdorf.

## Enllaços externs

* «Skifahren und Wandern in Oberstdorf im Allgäu und im Kleinwalsertal».
# Bengt Rask

Bengt Rask (Estocolm, 28 d'abril de 1928) fou un nedador suec, especialista en braça, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on quedà eliminat en sèries en els 200 metres braça del programa de natació.
En el seu palmarès destaquen una medalla de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1950 i nou medalles als campionats nacionals.

## Referències

* ↑ Bengt Rask a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ «Swedish Medalists». Arxivat de l'original el 2020-07-22. [Consulta: 15 octubre 2020].
# Auguste Van de Verre

Auguste Van de Verre va ser un tirador amb arc belga que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar quatre proves del programa de tir. Guanyà la medalla d'or en dues de les proves que disputà: ocell gran fix, per equips i ocell petit fix, per equips. En les proves de tir a l'ocell petit fix individual i ocell gran fix individual fou sisè.

## Referències

* ↑ «Auguste Van de Verre Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 25 juny 2017].
# Isurus

Isurus és un gènere d'elasmobranquis lamniformes de la família Lamnidae, coneguts vulgarment com a taurons makó. Fan entre 4 i 4,5 m de longitud els majors exemplars, podent assolir un pes de 750 kg.

## Taxonomia

Aquest gènere conté dues espècies vivents i diverses d'extintes:
* I. desori †
* I. escheri †
* I. leptodon †
* I. moniwaensis †
* I. oxyrinchus (solraig)
* I. paucus
* I. planus †
* I. praecursor †
* I. retroflexus †
* I. sanctaeclarae †
* I. sillimanii †
* I. spallanzani †

## Referències

* 1 2 Entrada «Isurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Port de Premià

El port de Premià, Port de Premià de Mar o Port Marina Premià, és un port esportiu situat a la costa del Maresme, al municipi de Premià de Mar (Maresme). N'és el titular l'organisme de Ports de la Generalitat, i està gestionat per Marina Port de Premià, SL. Disposa de 554 amarradors, per embarcacions de 9 a 30 metres d'eslora. Al moll de ponent hi havia les instal·lacions del Centre de Recuperació d’Animals Marítims de Catalunya (CRAM), que el 2006 es van traslladar al Prat del Llobregat.

## Història

El Club Nàutic Premià va ser fundat el 1967, construint una primera seu, un barracó de fusta cedit per un soci, a recer d'un petit espigó construït per RENFE per a protegir l'abaixador de Premià, que acabaven de construir, però mai va arribar a funcionar. El 1974, el Club va construir un port per a 250 embarcacions, finançat pels socis, amb una concessió per a 30 anys. La inauguració va coincidir amb la celebració del Campionat Mundial de Vela de la classe Vaurien.
Posteriorment s'inicià el projecte de construcció d'un port de dimensions més grans que ha tingut una història plena d'esculls i obstacles que provocaren la paralització de les obres l'any 1993. Després de gairebé vuit anys aturat, el projecte es va refer transformant-lo en el Port Marina Premià amb una zona lúdico-comercial i es varen reprendre les obres l'any 2000.
El 2018 es va inaugurar la nova seu del Club Nàutic Premià, i un centre comercial de 18.000 m². De l'antic edifici del Club només resta un torreó circular que ha quedat integrat dins de la zona verda annexa a l'esplanada portuària.

## Descripció

El port consta d'un dic de llevant, amb una bocana de 70 metres d'amplada i 5 metres de calat, i 7 pantalans amb capacitat per a 554 embarcacions de 9 a 30 metres d'eslora, amb un calat interior de 2,5 a 5 metres.
En terra ferma, guanyada al mar, hi ha les instal·lacions portuàries, capitania, un centre comercial de 18.000 m², i la nova seu del Club Nàutic Premià, de 1.200 m², amb una piscina, dues pistes de pàdel, una terrassa de bar i escola de vela.

## Referències

* 1 2 3 «Port de Premià de Mar». Ports de la Generalitat, Generalitat de Catalunya.
* 1 2 «Marina Port Premià». Marina Port Premià, SL.
* ↑ «Port Esportiu de Premià de Mar». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «El CRAM deixa Premià de Mar i es trasllada al Baix Llobregat». Capgròs Comunicació SL, 10-10-2006.
* 1 2 Gallart, Toni «Història del Port». Vela.cat, 2011. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 17 setembre 2015].
* 1 2 «Los primeros 50 años del Nàutic Premià». Mar Abierto, 2018.
# Meridià 43 a l'est

El meridià 43 a l'est de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord travessant l'oceà Àrtic, Europa, Turquia, Àfrica, l'oceà Índic, l'oceà Antàrtic i l'Antàrtida fins al pol Sud.
El meridià 43 a l'est forma un cercle màxim amb el meridià 137 a l'oest. Com tots els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, uns 20.003,932 km. Al nivell de l'Equador, és a una distància del meridià de Greenwich de 4.787 km.

## De Pol a Pol

Començant en el pol Nord i dirigint-se cap al pol Sud, aquest meridià travessa:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,43.000°E﻿ / 90.000; 43.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 80° 32′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿80.533°N,43.000°E﻿ / 80.533; 43.000﻿ (Mar de Barents) Mar de Barents 68° 37′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿68.617°N,43.000°E﻿ / 68.617; 43.000﻿ (Mar Blanc) Mar Blanc 66° 24′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿66.400°N,43.000°E﻿ / 66.400; 43.000﻿ (Rússia) Rússia 43° 6′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿43.100°N,43.000°E﻿ / 43.100; 43.000﻿ (Geòrgia) Geòrgia 41° 24′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿41.400°N,43.000°E﻿ / 41.400; 43.000﻿ (Turquia) Turquia 37° 20′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿37.333°N,43.000°E﻿ / 37.333; 43.000﻿ (Iraq) Iraq 30° 28′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿30.467°N,43.000°E﻿ / 30.467; 43.000﻿ (Aràbia Saudita) Aràbia Saudita 16° 31′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿16.517°N,43.000°E﻿ / 16.517; 43.000﻿ (Iemen) Iemen 14° 23′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿14.383°N,43.000°E﻿ / 14.383; 43.000﻿ (Mar Roig) Mar Roig 12° 53′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿12.883°N,43.000°E﻿ / 12.883; 43.000﻿ (Eritrea) Eritrea 12° 39′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿12.650°N,43.000°E﻿ / 12.650; 43.000﻿ (Djibouti) Djibouti 11° 48′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿11.800°N,43.000°E﻿ / 11.800; 43.000﻿ (Golf de Tadjoura) Golf de Tadjoura 11° 35′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿11.583°N,43.000°E﻿ / 11.583; 43.000﻿ (Djibouti) Djibouti 11° 3′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿11.050°N,43.000°E﻿ / 11.050; 43.000﻿ (Somàlia) Somàlia Somaliland 10° 6′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿10.100°N,43.000°E﻿ / 10.100; 43.000﻿ (Etiòpia) Etiòpia 4° 27′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿4.450°N,43.000°E﻿ / 4.450; 43.000﻿ (Somàlia) Somàlia 0° 7′ N, 43° 0′ E﻿ / ﻿0.117°N,43.000°E﻿ / 0.117; 43.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic Passa a l'oest de l'illa de Grande Comore, Comores Passa a l'oest de l'illa Juan de Nova, Terres Australs i Antàrtiques Franceses Passa a l'oest de la costa de Madagascar 60° 0′ S, 43° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,43.000°E﻿ / -60.000; 43.000﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic 68° 4′ S, 43° 0′ E﻿ / ﻿68.067°S,43.000°E﻿ / -68.067; 43.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Terra de la Reina Maud, reclamat per Noruega

## Referències

* ↑ T. Vincenty. «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation», 01-04-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».

## Vegeu també

* Meridià 42 a l'est
* Meridià 44 a l'est
# Meridià 53 a l'est

El meridià 53 a l'est de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord travessant l'oceà Àrtic, Àsia, l'oceà Índic, l'oceà Antàrtic i l'Antàrtida fins al pol Sud.
El meridià 53 a l'est forma un cercle màxim amb el meridià 127 a l'oest. Com tots els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, uns 20.003,932 km. Al nivell de l'Equador, és a una distància del meridià de Greenwich de 5.900 km.

## De Pol a Pol

Començant en el pol Nord i dirigint-se cap al pol Sud, aquest meridià travessa:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,53.000°E﻿ / 90.000; 53.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 80° 23′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿80.383°N,53.000°E﻿ / 80.383; 53.000﻿ (Rússia) Rússia Illa Hooker, Terra de Francesc Josep 80° 8′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿80.133°N,53.000°E﻿ / 80.133; 53.000﻿ (Mar de Barents) Mar de Barents 72° 53′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿72.883°N,53.000°E﻿ / 72.883; 53.000﻿ (Rússia) Rússia Illa Iujni i illa Mejduixarski, Nova Terra 71° 0′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿71.000°N,53.000°E﻿ / 71.000; 53.000﻿ (Mar de Barents) Mar de Barents Mar de Petxora 68° 47′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿68.783°N,53.000°E﻿ / 68.783; 53.000﻿ (Rússia) Rússia 51° 29′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿51.483°N,53.000°E﻿ / 51.483; 53.000﻿ (Kazakhstan) Kazakhstan 42° 7′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿42.117°N,53.000°E﻿ / 42.117; 53.000﻿ (Turkmenistan) Turkmenistan Passa a través del llac Garabogazköl 40° 0′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿40.000°N,53.000°E﻿ / 40.000; 53.000﻿ (Mar Caspi) Mar Càspia Golf de Türkmenbaşy 39° 49′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿39.817°N,53.000°E﻿ / 39.817; 53.000﻿ (Turkmenistan) Turkmenistan Una illa 39° 47′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿39.783°N,53.000°E﻿ / 39.783; 53.000﻿ (Mar Caspi) Mar Càspia Passa a l'oest de l'illa Ogurja Ada, Turkmenistan 36° 47′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿36.783°N,53.000°E﻿ / 36.783; 53.000﻿ (Iran) Iran 27° 7′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿27.117°N,53.000°E﻿ / 27.117; 53.000﻿ (Golf Pèrsic) Golf Pèrsic 24° 8′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿24.133°N,53.000°E﻿ / 24.133; 53.000﻿ (Unió d'Emirats Àrabs) Emirats Àrabs Units Emirat d'Abu Dhabi 22° 53′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿22.883°N,53.000°E﻿ / 22.883; 53.000﻿ (Aràbia Saudita) Aràbia Saudita 19° 20′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿19.333°N,53.000°E﻿ / 19.333; 53.000﻿ (Oman) Oman 16° 53′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿16.883°N,53.000°E﻿ / 16.883; 53.000﻿ (Iemen) Iemen 16° 37′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿16.617°N,53.000°E﻿ / 16.617; 53.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic Golf d'Aden 12° 10′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿12.167°N,53.000°E﻿ / 12.167; 53.000﻿ (Yemen) Iemen Illa de Samhah 12° 9′ N, 53° 0′ E﻿ / ﻿12.150°N,53.000°E﻿ / 12.150; 53.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic Passa a través de les illes Almirall, Seychelles 60° 0′ S, 53° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,53.000°E﻿ / -60.000; 53.000﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic 65° 56′ S, 53° 0′ E﻿ / ﻿65.933°S,53.000°E﻿ / -65.933; 53.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Territori Antàrtic Australià, reclamada per Austràlia

## Referències

* ↑ T. Vincenty. «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation», 01-04-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».

## Vegeu també

* Meridià 52 a l'est
* Meridià 54 a l'est
# Meridià 62 a l'est

El meridià 62 a l'est de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord travessant l'oceà Àrtic, Àsia, l'oceà Índic, l'oceà Antàrtic i l'Antàrtida fins al pol Sud.
El meridià 62 a l'est forma un cercle màxim amb el meridià 118 a l'oest. Com tots els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, uns 20.003,932 km. Al nivell de l'Equador, és a una distància del meridià de Greenwich de 6.902 km.

## De Pol a Pol

Començant en el pol Nord i dirigint-se cap al pol Sud, aquest meridià travessa:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,62.000°E﻿ / 90.000; 62.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 81° 38′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿81.633°N,62.000°E﻿ / 81.633; 62.000﻿ (Rússia) Rússia Illa Adelaida i Illa Frieden, Terra de Francesc Josep 81° 31′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿81.517°N,62.000°E﻿ / 81.517; 62.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 80° 51′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿80.850°N,62.000°E﻿ / 80.850; 62.000﻿ (Rússia) Rússia Illa Wilczek, Terra de Francesc Josep 80° 34′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿80.567°N,62.000°E﻿ / 80.567; 62.000﻿ (Mar de Barents) Mar de Barents 76° 16′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿76.267°N,62.000°E﻿ / 76.267; 62.000﻿ (Rússia) Rússia Illa Séverni, Nova Terra 75° 26′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿75.433°N,62.000°E﻿ / 75.433; 62.000﻿ (Mar de Kara) Mar de Kara 69° 45′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿69.750°N,62.000°E﻿ / 69.750; 62.000﻿ (Rússia) Rússia 53° 57′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿53.950°N,62.000°E﻿ / 53.950; 62.000﻿ (Kazakhstan) Kazakhstan 53° 8′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿53.133°N,62.000°E﻿ / 53.133; 62.000﻿ (Rússia) Rússia 52° 57′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿52.950°N,62.000°E﻿ / 52.950; 62.000﻿ (Kazakhstan) Kazakhstan 43° 30′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿43.500°N,62.000°E﻿ / 43.500; 62.000﻿ (Uzbekistan) Uzbekistan 40° 53′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿40.883°N,62.000°E﻿ / 40.883; 62.000﻿ (Turkmenistan) Turkmenistan 35° 27′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿35.450°N,62.000°E﻿ / 35.450; 62.000﻿ (Afganistan) Afganistan 29° 31′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿29.517°N,62.000°E﻿ / 29.517; 62.000﻿ (Pakistan) Pakistan Balutxistan 28° 32′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿28.533°N,62.000°E﻿ / 28.533; 62.000﻿ (Iran) Iran 26° 17′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿26.283°N,62.000°E﻿ / 26.283; 62.000﻿ (Pakistan) Pakistan Balutxistan 25° 6′ N, 62° 0′ E﻿ / ﻿25.100°N,62.000°E﻿ / 25.100; 62.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic 60° 0′ S, 62° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,62.000°E﻿ / -60.000; 62.000﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic 67° 32′ S, 62° 0′ E﻿ / ﻿67.533°S,62.000°E﻿ / -67.533; 62.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Territori Antàrtic Australià, reclamada per Austràlia

## Referències

* ↑ T. Vincenty. «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation», 01-04-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».

## Vegeu també

* Meridià 61 a l'est
* Meridià 63 a l'est