OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gharjistan

El Gharjistan (o Gharčistan) és una comarca històrica de l'Afganistan situada a l'orient d'Herat a la vall del riu Murghab al nord del riu Hari Rud. El nom voldria dir "País dels muntanyesos".

## Història

Abans de l'època musulmana estava governat per prínceps locals heftalites. Fou envaït per Àssad ibn Abd-Al·lah governador del Khurasan (primera vegada 723-727) vers el 725 o 726. El reietó local (títol shar = rei) Namrun va fer un acord de pau i va adoptar l'islam com religió. Les principals ciutats eren Baghin i Shurmin, esmentades per diversos geògrafs àrabs, que no han estat identificades.
Muhàmmad ibn Qaram va fer nombroses conversions a la regió cap a la seva heretgia abans de la seva mort el 869; centres càrmates es van mantenir al territori bastant de temps. Els reis locals van reconèixer la sobirania dels samànides.
Sotmès el país per Mahmud de Gazni en una data desconeguda, estava revoltat el 1012 quan Mahmud el va sotmetre per segons vegada; el xah Abu-Nasr Muhàmmad fou fet presoner i portat a Gazni on va morir el 1015. Inicialment va quedar sota el control del governador gaznèvida de Merv (Marw al-Rudh) però al cap d'un temps els sobirans locals tornaven a governar, a tot tardar sota els gúrides. El soldà seljúcida Màlik-xah tenia un esclau turc originari del Gharjistan, de nom Anuixtigin, a qui vers el 1077 va enviar com a governador de Coràsmia i fou l'ancestre de la dinastia fundador de la dinastia Anuixtigínida. Els reis locals es van sotmetre als mongols vers 1222 i van continuar governant el país com a vassalls; el darrer és esmentat el 1315. El nom de Gharjistan ja no torna a aparèixer.
# Ploms ibers de Pech Maho

Els ploms ibers de Pech Maho són quatre làmines de plom amb inscripcions en escriptura ibèrica nord-oriental, que es van trobar al jaciment arqueològic de Pech Maho el 1979. Els ploms es troben ara en el Museu de les Corberes de Sijan, a l'estat francés.

## Localització

El jaciment arqueològic de l'oppidum preromà de Pech Maho, proper a Narbona, es troba en el límit entre l'àrea cultural dels lígurs i els ibers. Entre altres inscripcions, s'han trobat al mateix indret textos en grec antic i en etrusc.

## Transcripció
### Plom I

    eisbur/ebal [?]
    bakasketai/sures
    tinir:baiteskike:
    norobor:atinbur
    ikei:kuleskere:
    bastike:leisir:bilos
    tibas:tikirsbin:
    botuoris:basbin:bokals
    or:atine:belesbas:
    arsbin:kanbuloike
    bakasketai:kiskerbon:
    esuresunir:
    selkibor/a/salkitei
    ke:kanbuloi/lereuti
    nir:bekortoisabe
    lir:tateiarika[ne]
    abelkirtika:n/tateia
    rikane:baiteskike:kul
    eskere:iltirsar
    atinkere:abon:a[ti]
    nbin:lituris:uasti
    sota:toilakoni:basti
    r:alasbur:wino:abo
    eike

## Referències

* ↑ Solier, Yves «Découverte d'inscriptions sur plombs en écriture ibérique dans un entrepôt de Pech Maho (Sigean)». Revue archéologique de Narbonnaise, 12, 1979, pàg. 55-123.
* ↑ Decourt, Jean-Claude «Le plomb de Pech Maho - Etat de la recherche 1999». Archéologie en Languedoc, 23, 1999, pàg. 93-106.
* ↑ ; Delrieux, Fabrice; Pébarthe «La transaction du plomb de Pech-Maho». Zeitschrift für Papyrologie und Epigraphik, 126, 1999, pàg. 155-161.
* ↑ ; Pouilloux, Jean Yves; Solier, Yves; Lejeune «Etrusque et ionien archaïques sur un plomb de Pech Maho (Aude)». Revue archéologique de Narbonnaise, 21, 1988, pàg. 19-59.
# Masud Beg

Masud Beg fou un governador de l'Àsia central per compte del gran kan mongol. Era fill de Mahmud Yalavač.
Durant el regnat del gran kan Ogodei (1227-1241) una part de Transoxiana i les estepes al nord (Mogolistan) foren cedides a Txagatai en indju (feu). Mahmud Yalavač fou governador dels sedentaris de Transoxiana però pel seu conflicte amb Txagatai fou enviat a la Xina on fou governador de Pequín vers 1239. El seu fill Masud Beg va ocupar el seu lloc i va administrar als sedentaris (o sigui tota la població menys els turcs i mongol) de des de Coràsmia a Kashgària. Djuwayni esmenta la seva justícia envers els musulmans. Va construir la madrassa Khaniyya amb els diners aportat per la reina Sorkotani (vídua de Tului i mare de Mongke i d'Hulegu) i la madrassa Masudiyya, les dues a Bukharà, i una altra madrassa Masudiyya a Kashghar.
Va restar al govern durant tot el regnat de Mongke, sota Batu, durant la guerra civil entre Alqu (Alghu) i Berke i després de la victòria de Qaydu el 1269. Va morir el 1289. El van succeir els seus fills, dos sota Qaydu fins a la seva mort el 1301 i el tercer a Kashgar sota Txapar, fill i successor de Qaydu.

## Referències

* R. Grousset, L'empire des steppes
# Muhammad Rahim Kuli Khan

Muhammad Rahim Kuli Khan fou kan de Khivà (1842-1846) fill i successor d'Allah Kuli Bahadur Khan.
El regnat va començar amb una lluita amb els djemshids, una tribu iranià que vivia a la riba esquerra del Murghab, de la qual uns 10.000 foren transportats a Coràsmia i establerts com a colònia a la riba de l'Oxus prop de Kilijbay. També va lluitar contra els turcmans sariks que acampaven a la zona de Merv; el seu germà petit Muhammad Amin, que era Inak, fou enviat contra ells amb 15.000 homes però van passar penalitats en el territori entre Khiva i Merv. Mentre la guerra amb Bukharà per domini sobre els kazakhs continuava i l'emir bukharià va assetjar Hazarasp i llavors el inak va dirigir l'exèrcit contra els invasors i els va derrotar, imposant la pau.
Muhammad Rahim Kuli Khan va morir el 1845 o 1846. El va succeir el seu germà inak, amb el nom de Muhammad Amin Bahadur Khan.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# ORF

ORF té els següents significats:
* ORF, acrònim d'open reading frame, vegeu marc obert de lectura
* ORF, sigla en alemany de la ràdio i televisió pública d'Àustria, vegeu Österreichischer Rundfunk
# Levis

«Levis» té aquests significats:
* Geografia:
** Lévis (Quebec), municipi al Quebec, Canadà.
** Levis (Yonne), municipi francès al departament de Yonne.
** Lévis-Saint-Nom, municipi francès al departament d'Yvelines (regió d'Illa de França)
** Cantó de Lurcy-Lévis, cantó francès al districte de Molins (departament de l'Alier)
** Lurcy-Lévis, municipi francès al departament de l'Alier (regió de Alvèrnia)
* Altres:
** Família Levis, nissaga aristocràtica del Regne de França que era vassalla dels Montfort
** Levis (motocicleta), marca de motocicletes anglesa
# Amir Bagheri

Amir Bagheri (persa: امیر باقری) (Iran, 19 d'octubre de 1978) és un jugador d'escacs iranià.
Va rebre el títol de Gran Mestre Internacional l'any 2003 i va ser el segon jugador iranià de la seva federació a rebre aquest títol. De 2005 a 2007, Bagheri va representar internacionalment la Federació Francesa d'Escacs, i des de 2021 representa la Federació de Mònaco.

## Resultats destacats en competició

Bagheri es va classificar per al Campionat del Món de la FIDE de 1999 celebrat als Estats Units a Las Vegas, però no hi va poder participar per problemes de visat.
Es va classificar de nou l'any següent i va poder participar al Campionat del Món FIDE 2000, que es va celebrar a l'Índia, amb una final a Teheran (Iran). Hi va ser eliminat a la primera ronda pel nord-americà Gregory Serper.
Amir Bagheri va formar part de l'equip iranià participant a les Olimpíades d'escacs de 1998 a Elistà, 2000 a Istanbul i 2008 a Dresden.

## Notes i referències

* ↑ Voir sa fiche sur le site de la FIDE
* ↑ Résultats du premier tour
* ↑ (anglès) Voir ses résultats et statistiques sur Olimpbase.org

## Enllaços externs

* Bagheri a Chesstempo
# Jesús Pinzón Urrea

Jesús Pinzón Urrea (Bucaramanga, 10 d'agost de 1928 - Bogotà, 1 de febrer de 2016) va ser un músic, compositor i director de música i orquestra colombià. Era reconegut per compondre cançons indígenes i líriques.

## Biografia

Jesús Pinzón va néixer a Bucaramanga el 1928 on es va traslladar a Bogotà el 1939. En 1967 va estudiar música en la Universitat Nacional de Colòmbia emfatitzant de composició i direcció d'orquestra. Després va dirigir el Departament de Música i va dictar la càtedra de composició fins a 1991. Va presentar el programa de televisió ‘Música para todos', i un dels primers directors de l'Orquestra Filharmònica de Bogotà. En el seu trajecte com a compositor va rebre quatre premis nacionals de composició atorgats per Colcultura, el 1971, 1979 i 1981, per les seves obres Estructures, BicoAnamo, NeéIñati i la Cantata per la pau. Addicionalment, la Fundació Art de la Música ho va premiar el 1978 i 1979 per Exposició i Tripartida. En 1993, va anar novament reconegut per la seva obra de variacions sense tema para viola, violoncel i contrabaix.
En els seus acompliments com a director de la Banda Simfònica de la Policia Nacional i conductor convidat d'orquestres nacionals, incloses la Filharmònica de Bogotà i la Simfònica de Bogotà. Mentre, va començar a desenvolupar un llenguatge que ell mateix va anomenar "pluralista", en el sentit que mai es va adscriure a una escola creativa, a pesar que va compondre peces en clau indigenista, andina, nacionalista i electrònica, de la mà del seu mestre en aquesta tendència, Fabio González Zuleta. El músic va ser un dels primers compositors colombians interessats en l'etnomusicologia i en la recerca de les músiques tradicionals en camp. Va ser així com va fer part del Centre d'estudis folklòrics i musicals de la Universitat Nacional entre 1967 i 1970. En 1988 va compondre l'Himne de Santander amb Pablo Rueda Arciniegas. L'1 de febrer de 2016 va morir a Bogotà després de patir una penosa malaltia per la qual ho vènia afligint dies enrere.

## Composicions

Més de 50 obres musicals són producte de més de quatre dècades de la seva trajectòria artística. Entre les seves peces musicals més conegudes estan:
* Música del himno oficial de Santander
* Concierto para cinco timbales
* Concierto para piano
* Creación Vallenata
* Evocación Huitota
* Rito Cubeo
* Goé Payari
* Cantata por la paz
* Los niños que no nacen
* El piano, su magia y la selva
* Muerte de Cristo con el sonido La
* Las voces silenciosas de los muertos

## Referències

* ↑ «Falleció Jesús Pinzón Urrea, compositor santandereano» (en castellà). [Consulta: 17 setembre 2021].
* ↑ Bucaramanga, Caracol Radio. «Murió el maestro Jesús Pinzón Urrea, figura de la música nacional» (en castellà), 05-02-2016. [Consulta: 17 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a Colar-te Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
* Celebrant la música de Jesús Pinzón
* Compositors colombians Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
# Berndt Katter

Berndt Katter (Espoo, 15 d'octubre de 1932 - Turku, 20 de juliol de 2014) fou un esportista finlandès que va competir durant les dècades de 1950 i 1960. Destacà en el pentatló modern, esgrima i waterpolo.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà dues proves del programa de pentatló modern. En la competició per equips, junt a Olavi Mannonen i Wäinö Korhonen, guanyà la medalla de bronze, mentre en la prova individual fou setzè. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, tornà a disputar dues proves del programa de pentatló modern. Fou quart en la competició per equips i dotzè en la prova individual.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de pentatló modern. No guanyà cap campionat nacional en el pentatló modern, però si una lliga finlandesa de waterpolo.

## Referències

* ↑ ; Santanen, Pekka«Berndt Katter» (en finès). Helsingin Sanomat, 10-08-2014. Arxivat de l'original el 12 agost 2014. [Consulta: 11 agost 2014].
* ↑ «Berndt Katter In Memoriam» (en finès). [Consulta: 26 octubre 2021].
* 1 2 «Olympedia – Berndt Katter». [Consulta: 26 octubre 2021].
# Coramis

Els corasmis foren un poble iranià antic que habitada a la Coràsmia. Foren sotmesos per Darios el Gran i van adoptar com a religió el zoroastrisme.
La invasió musulmana no es va concretar fins al segle ix. El país fou conegut com a Coràsmia. La llengua iraniana que es parlava a la zona va subsistir durant segles però va desaparèixer al segle xvi substituïda pel turc uzbek.
Vegeu: Coràsmia

## Referències

* Al-Biruni, Al-Athar al-Bakiya, Ed. Sachau, Leipzig 1878, traduït per "Cronologia de les antigues nacions" a Londres el 1897
# Ala al-Din Atsiz

Ala al-Din Atsiz ibn Ala al-Din Husayn, fou el penúltim sultà gúrida que va regnar vers 1210 o 1213 a 1214.
Era fill d'Ala al-Din Husayn, que va morir el 1161 i llavors Atsiz era molt jove i la successió va passar poc després al seu cosí Ghiyath al-Din Muhammad (1163-1203). Fins al 1203 va servir al seu cosí Ghiyath al-Din Muhammad (Shams al-Din) a la mort del qual el 1203 fou candidat al tron. Designat Muizz al-Din Muhammad (Shihab al-Din) aquest el va enviar a la cort dels seus parents de la branca de Bamian on la filla d'Atsiz es va casar amb el fill del sultà Baha al-Din Sam I (1192-1206), el príncep Djalal al-Din Ali (sultà 1206-1215).
A la mort de Muizz al-Din el 1206 el seu propi fill Ghiyath al-Din Mahmud el va succeir i Atsiz no va poder optar a la successió. En aquest moment els xas de Coràsmia representaven una greu amenaça i Atsiz els va demanar ajut per ocupar el tron, però no va aconseguir res fins a l'assassinat de Ghiyath al-Din (entre 1210 i 1213 segons les fonts). Llavors, sota pressió de Coràsmia, fou reconegut sultà, i va governar entre dos i quatre anys. Va morir en batalla contra Yalduz, el comandant turc de Gazni, revoltat, el qual va fer proclamar al seu cosí Ala al-Din Ali ibn Shudja al-Din (Diya al-Din).
L'historiador Djudjani l'esmenta com a pietós i protector dels ulemes.

## Bibliografia

* C. E. Bosworth a la Cambridge History of Iran V
# Manna (desambiguació)

«Manna» té aquests significats:
* Mannà, aliment enviat per Déu al poble hebreu en el desert.
* Mannà, substància gomosa i dolça que flueix del freixe de flor i algun altre freixe,
* Manna, antic poble d'origen desconegut, que va viure al territori del que actualment és a l'Iran al voltant dels Segle X aC i VII aC.
* Manna, dinastia soninke de Futa Toro.
# Iran-Contra

L'escàndol Iran-Contra, també conegut com a Irangate, és un esdeveniment polític ocorregut entre 1985 i 1986, en el qual el govern dels Estats Units, sota l'administració del president Ronald Reagan, va vendre armes al govern iranià quan aquest es trobava immers en la guerra Iran-Iraq i va finançar el moviment conegut com a "Contras" nicaragüenca (moviment armat creat i finançat pels Estats Units per atacar el govern sandinista de Nicaragua, durant el període conegut com a Revolució Sandinista). Ambdues operacions, la venda d'armes i el finançament de la Contra, estaven prohibides pel Congrés dels EUA, per aquesta raó aquest fet era considerat com alta traïció.
L'operació de venda d'armes a l'Iran va produir més de 47 milions de dòlars, diners que va ser gestionat per Oliver North mitjançant un entramat de comptes bancaris a Suïssa i va ser utilitzat, principalment, per al finançament de l'agressió al govern de Nicaragua i suport a la Contra.
El 5 d'octubre de 1986, va ser derrocat per l'Exèrcit Popular Sandinista (EPS) de Nicaragua, un avió de transport nord-americà amb subministraments per als Contras pilotat per Eugene Hasenfus, que va ser l'únic sobrevivent i va ser fet presoner. El 3 de novembre de 1986 un setmanari libanès publicava la venda d'armes de guerra a l'Iran per part dels Estats Units. El 25 de novembre en una roda de premsa, el president Ronald Reagan i el procurador general de la República Edwin Meese reconeixien que tots dos fets estaven relacionats i que hi havia una nota escrita d'Oliver North d'abril d'aquell mateix any on s'especificava que 12 milions de dòlars de les vendes d'armes serien utilitzats per ajudar els Contras. Tot això va portar a la creació, per part del Congrés dels Estats Units, d'una comissió d'investigació.
El director de la CIA d'aquella època, William J. Casey, en declaracions al periodista Bob Woodward, va admetre, al febrer de 1987, que ell era conscient de les accions que l'agència d'intel·ligència estava realitzant per al finançament de la contrarevolució nicaragüenca. El 6 de maig de 1987 William Casey va morir, era l'endemà que el congrés comencés les seves vistes públiques en l'assumpte Iran-contra.

## Referències

* ↑ The Iran-Contra Affair 20 Years On. The National Security Archive (George Washington University), 2006-11-24
# Plàtan d'orient

El plàtan d'orient (Platanus orientalis) és una espècie d'angiosperma de la família Platanaceae. És un gran arbre caducifoli àmpliament distribuït i d'una llarga vida. Es troba sovint d'una manera natural en les ribes dels rius, juntament amb arbres com ara verns, salzes i pollancres. No obstant això, és perfectament capaç de desenvolupar-se en sòls secs una vegada que s'hi estableix.

## Distribució

La seva àrea de distribució nativa inclou almenys Euràsia des dels Balcans fins a l'Iran. Alguns autors estenen la seva àrea de distribució des de la península Ibèrica per l'oest, fins als Himalàies per l'est. Doncs s'ha sabut que es conrea des d'èpoques antigues en moltes d'aquestes regions, sent difícil d'establir si verdaderament és indígena.
Generalment es denominen com plàtans d'ombra als arbres que es troben a Europa, i de Çinar a Turquia i Chenar o els noms relacionats en Iran i l'Índia.

## Referències

* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana | TERMCAT». [Consulta: 19 juliol 2023].
* ↑ «Platanus orientalis L. — The Plant List». [Consulta: 19 juliol 2023].

## Vegeu també

* Arbre d'Hipòcrates
# Farshid Moussavi

Farshid Moussavi (Shiraz, Iran, 1965) és una arquitecta nascuda a l'Iran. E 1979 va emigrar juntament amb la seva família a Londres. Va començar els estudis d'arquitectura a la Universitat de Dundee i a la Bartlett School of Architecture. Posteriorment es va especialitzar a la Graduate School of Design de la Universitat Harvard.
Va començar la seva carrera en el món professional primer treballant a l'estudi de Renzo Piano a Gènova i, posteriorment a Rotterdam per a OMA. Quan va tornar a Londres el 1993, va ser contractada per impartir classes a l'Architectural Association on es mantindria fins a l'any 2000.
El 1995 es va convertir en cofundadora de FOA (Foreign Office Architects) juntament amb Alejandro Zaera i aquest mateix any van guanyar el primer premi per a la remodelació del port de Yokohama. Així mateix, també van desenvolupar nombrosos projectes en diferents països com Espanya, Països Baixos, Turquia, Anglaterra, Corea del Sud o Malàisia. També es van encarregar del disseny del pavelló britànic per a la Biennal de Venècia de l'any 2002.
Entre els anys 2002 i 2005 va ocupar el càrrec de directora de l'Acadèmia de Belles Arts de Viena i des de 2005 compagina la seva activitat professional amb la docència a la Graduate School of Design de la Universitat Harvard. A més, ha assistit, en qualitat de professora visitant, universitats com Columbia o Princeton als Estats Units o el Hoger Instituut de Gant i el Berlage de Rotterdam.
El 2011 Moussavi va obrir el seu estudi propi a Londres, sota les sigles FMA (Farshid Moussavi Architecture). Des de llavors ha dut a terme l'execució de projectes com el Museu d'Art Contemporani de Cleveland i ha participat en la Biennal de Venècia de l'any 2012. Actualment és columnista de la revista Architectural Review.

## Reconeixements

* Premi Enric Miralles, 2003.
* Premi Kanagawa d'Arquitectura, Japó, 2003.
* RIBA, 2004.
* Lleó de la Biennal de Venècia, 2004.
* RIBA, 2005.
* RIBA, 2006.
* RIBA, 2008.
* Urban Land Institute Award for Excellence, 2008.
* RIBA, 2009.
* Civic Trust Award, 2010.
* International Architecture Award, 2010.

## Referències

* ↑ http://archinect.com/firms/cover/63743334/farshid-moussavi-architecture
* ↑ http://www.theguardian.com/artanddesign/2012/mar/22/farshid-moussavi-architect-city-living
* ↑ http://www.mocacleveland.org/about-architect Arxivat 2016-03-20 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.battleofideas.org.uk/index.php/2013/speaker_detail/8187%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Ctònids

Chthoniidae és una família d'aràcnids pertanyent a l'ordre Pseudoscorpionida, a la superfamília Chthonioidea. La família conté més de 600 espècies en uns 30 gèneres.
Es coneixen tres espècies fòssils en l'ambre del mar Bàltic i en la República Dominicana.

## Gèneres

Gèneres de la família Chthoniidae:
* Afrochthonius Beier, 1930 — Africa, Sri Lanka
* Allochthonius J. C. Chamberlin, 1929 — Japó, Corea
* Aphrastochthonius J. C. Chamberlin, 1962 — Mèxic, sor US, Guatemala, Cuba
* Apochthonius J. C. Chamberlin, 1929 — Amèrica del Nord
* Austrochthonius J. C. Chamberlin, 1929 — Sud-amèrica, Austràlia, Nova Zelanda
* Caribchthonius Muchmore, 1976 — Carib
* Centrochthonius Beier, 1931 — Rússia, Xina, Tibet, Índia, Nepal
* Chiliochthonius Vitali-di Castri, 1975 — Xile
* Chthonius C. L. Koch, 1843 — Europa a l'Iran, Nord d'Àfrica, Illes Balears, USA;
* Congochthonius Beier, 1959 — Zaire
* Drepanochthonius Beier, 1964 — Xile
* Francochthonius Vitali-di Castri, 1975 — Xile
* Kleptochthonius J. C. Chamberlin, 1949 — USA
* Lagynochthonius Beier, 1951 — Australasia, Africa
* Malcolmochthonius Benedict, 1978 — USA
* Maorichthonius J. C. Chamberlin, 1925 — Nova Zelanda
* Mexichthonius Muchmore, 1975 — Mèxic, Texas
* Mundochthonius J. C. Chamberlin, 1929 — Euràsia, Dominican Republic, Nord Amèrica
* Neochthonius J. C. Chamberlin, 1929 — Califòrnia, Romania (?)
* Paraliochthonius Beier, 1956 — Europa, Africa, Florida,
* Pseudochthonius Balzan, 1892 — Sud, Centreamèrica, Africa
* Pseudotyrannochthonius Beier, 1930 — Austràlia, Japó, Corea, USA, Xile
* Sathrochthoniella Beier, 1967 — Nova Zelanda
* Sathrochthonius J. C. Chamberlin, 1962 — Austràlia to Nova Caledònia, Sud- America
* Selachochthonius J. C. Chamberlin, 1929 — sud Africa
* Spelyngochthonius Beier, 1955 — Sardenya, Espanya, França
* Stygiochthonius Carabajal Marquez, Garcia Carrillo & Rodriguez Fernandez, 2001 — Espanya
* Troglochthonius Beier, 1939 — Itàlia, Iugoslàvia
* Tyrannochthoniella Beier, 1966 — Nova Zelanda
* Tyrannochthonius J. C. Chamberlin, 1929 — de Brasil a sud d'USA, Australasia, Africa, Hawaii
* Vulcanochthonius Muchmore, 2000 — Hawaii

## Referències

* ↑ Biology Catalog
* ↑ Chthoniidae
* Joel Hallan's Biology Catalog: Chthoniidae