OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Victor Loret

Victor Clement Georges Philippe Loret (París, 1 de setembre de 1859 - 3 de febrer de 1946) va ser un egiptòleg i naturalista francès

## Biografia

Fill del compositor belga Clément Loret, va estudiar egiptologia amb Gaston Maspero a l'École des Hautes Études de París. El 1881 viatja a Egipte. Serà un dels primers investigadors de la Missió Arqueològica Francesa al Caire. Aquesta estada duraria cinc anys, i viatjaria amb el seu mestre cap a les fonts del Nil.
El 1883 treballa a Tebes amb Eugène Lefébure en l'estudi de les inscripcions i decoració de diferents tombes. Aquest és, aparentment, el seu primer contacte amb la Vall dels Reis. El 1897 es va convertir en cap del Servei d'Antiguitats, i en 1898 va descobrir la tomba d'Amenhotep II (KV35)
A més, es deu a Loret el fet d'haver descobert, o excavat, les següents tombes de la Vall dels Reis: KV32, KV33, KV34, KV35, KV36, KV38, KV40, KV41 i KV42.
Els seus deixebles Pierre Montet, Charles Kuentz, Henri Gauthier, Eugene Devaud i Alexandre Varille també serien després famosos egiptòlegs.
A la seva mort, la seva biblioteca i fotografies es van dipositar a la Universitat de Lió, i les seves notes filològiques es troben actualment en l'Institut de França, a París, però la majoria dels seus arxius van acabar en mans d'un dels seus deixebles predilectes: Alexandre Varille, després de la seva mort, a 1951, van ser venuts per la seva família, i al gener de 2002 la Universitat de Milà va aconseguir adquirir-los.

## Obres

* L'Égypte aux temps des pharaons, 1898
* Li tombeau d'Aménophis II et la cachette royale de Biban el-Molouk, n ° 3, pp.98-112, BIE, El Caire, 1899
* Li tombeau de Thoutmès III à Biban el-Molouk, n ° 3, pp.91-97, BIE, El Caire, 1899
* L'Oryx dans l'ancienne Égypte, étude sur le nom Egyptien de l'oryx (juntament amb A. Bonnet), H. Georg, Lió, 1908

## Honors
### Epònims

* (Alstroemeriaceae) Bomarea loretii Kraenzl.
* (Amaryllidaceae) Narcissus loretii Rouy
* (Apiaceae) Anthrichaerophyllum × loretii (Rouy & EGCamus) P.Fourn.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Bot. Jahrb. Syst. 50 (2-3, Beibl. 111): 4. 1913 (IK)
* ↑ Fl France [Rouy & Foucaud] 13: 52. 1912 (IK)
* ↑ Quatre Fl France 663 1937 (IK)

## Enllaços externs

* Victor Loret a la Vall dels Reis, en anglès Arxivat 2008-09-26 a Wayback Machine.
# Jesús Fernández Oceja

Jesús Fernández Oceja (Santander, 25 de febrer de 1974) és un jugador d'handbol, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.
Va participar, a vint-i-dos anys, en els Jocs Olímpics d'estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze amb la selecció espanyola d'handbol masculí en derrotar en el partit pel tercer lloc a la selecció francesa. Al llarg de la seva carrera ha guanyat una medalla de bronze en els Jocs del Mediterrani amb la selecció espanyola.
# Santa Eulàlia de Puig-oriol

Santa Eulàlia de Puig-oriol és una entitat de població, capital del municipi de Lluçà, a la comarca del Lluçanès. En una carenada, a deu minuts de l'antiga parròquia, que es trobava en l'indret de l'actual cementiri. En el cens de 2006 tenia 161 habitants.
El 905 ja hi havia una església de Santa Eulàlia, sufragània de la de Lluçà, prop de la vila (avui mas) de Puig-oriol, que fou reedificada els segles XVII i XVIII, es troba sobre la carretera de Lluçà. Fou refeta el 1435, segurament a conseqüència dels terratrèmols del 1428, i avui només en resta una part com a capella del cementiri.
Però la formació del poble és del segle xviii. A partir d'aquest i principis del segle vinent anà creixent fins a comptar amb unes 50 famílies a mitjan segle. Quan fou decidida la construcció d'una nova església al poble (1855), erigida en parròquia independent de Lluçà el 1878.
Les petites indústries tèxtils (la més antiga, del 1861) i la nova xarxa de comunicacions no han aconseguit d'acréixer l'impuls que tenia, i actualment té uns 200 i escaig habitants (dues terceres parts de tot el terme). Hi radica l'ajuntament i és l'únic nucli de població aglomerada del terme.
Existeix com a cognom, present a la Catalunya central i de possible origen occità.

## Referències

* 1 2 «Santa Eulàlia de Puig-oriol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Fonts

* Fundació Enciclopèdia Catalana, Gran Geografia Comarcal de Catalunya, volum I, pàg. 258 (ISBN 84-85194-15-2)
# Teun Beijnen

Teun Beijnen (Neerijnen, 13 de juny de 1899 - Buren, 13 de juliol de 1949) fou un remer neerlandès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la prova del dos sense timoner del programa de rem. Formant parella amb Willy Rösingh guanyà la medalla d'or. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, quedà eliminat en sèries de la prova de vuit amb timoner.

## Referències

* 1 2 «Teun Beijnen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 de setembre 2011. [Consulta: 4 abril 2018].
# Bjørn Paulson

Bjørn Paulson (Bergen, 21 de juny de 1923 - Skien, 14 de gener de 2008) fou un atleta noruec, especialista en el salt d'alçada, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Era un net del banquer i crític literari Andreas Paulson.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova del salt d'alçada del programa d'atletisme, rere John Winter.
En el seu palmarès també destaca el campionat nacional de salt d'alçada de 1948.
Jurista de formació, fou superintendent de policia el 1953. De 1967 a 1993 va exercir de fiscal.

## Millors marques

* Salt d'alçada. 1,96 metres (1948)

## Referències

* ↑ Bjørn Paulson a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Høyde/High Jump», 05-02-2008. Arxivat de l'original el 2008-02-05. [Consulta: 5 juliol 2020].
* ↑ Bryhn, Rolf. «Bjørn Paulson». A: Henriksen, Petter. Store norske leksikon (en norwegian). Oslo: Kunnskapsforlaget, 2007 [Consulta: 7 maig 2009].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 5 juliol 2020].
# Julia Bolles

Julia Bolles-Wilson coneguda com a Julia Bolles (Münster, Alemanya, 1948) és una arquitecta alemanya, guanyadora del primer premi de la Biblioteca de Münster.

## Biografia

Després de completar els seus estudis primaris i secundaris es va graduar d'arquitecta en l'Institut Tecnològic de Karlsruhe i una vegada acabats es va traslladar a Londres on va fer el seu postgrau en la Architectural Association, i allí va conèixer a qui seria el seu espòs i pare dels seus fills, Peter Wilson. Previ al matrimoni es van associar amb el nom de Wilson Partherships.

## Trajectòria

El 1987 va obtenir a Münster, la seva ciutat natal, el primer premi de la Biblioteca local i com havien de viatjar entre Londres i aquesta ciutat per emplenar el projecte i havien de fer-ho amb els seus fills que eren molt petits van decidir mudar-se a aquesta ciutat. Una vegada finalitzada la mudança van establir en aquesta localitat l'estudi denominat Bolles+Wilson que amb el temps va aconseguir ser un dels estudis d'arquitectura més coneguts a escala mundial.
A més de les seves obres construïdes a Münster, tenen projectes al Japó, Països Baixos, Albània, Dinamarca i Itàlia. Molts dels encàrrecs es deuen a la participació de concursos, com és el cas de la Biblioteca de la ciutat de Helmond, el Jardín de Infantes de Sant Sevastià i la Biblioteca Nacional de Luxemburg. Les seves obres ha estat reconegudes pels seus col·legues; obres com ara l'Ajuntament de Raakspoort Haarlem, amb el Premio Ladrillo 2012 i la nova seu per a la planta de formigó a Erwitte amb el Premi Internacional d'Arquitectura.
Normalment Bolles és jurat en concursos d'arquitectura, i alhora la majoria dels treballs que realitza a l'estudi són obtinguts a partir de participar en competicions arquitectòniques en diferents ciutats del món. És en aquesta àrea en què amalgama la seva àmplia experiència en la pràctica arquitectònica amb els seus anys de docència.

## Docència

Julia Bolles va ser docent entre 1981 i 1986, exercint de professora d'arquitectura al Chelsea College of Art and Design, Londres, tasca que continuaria després del seu trasllat a Münster, on, des de 1996, és professora de disseny arquitectònic en la msa (escola d'arquitectura de Münster), escola d'arquitectura de la qual en l'actualitat és degana.

## Notes

* 1 2 3 mcn Biografías.com. «Bolles, Julia (1948-VVVV).». [Consulta: 6 octubre 2016].
* 1 2 3 4 Un día una arquitecta. «JULIA BOLLES-WILSON 1948» (en castellà), 07-08-2015. [Consulta: 6 octubre 2016].
# Bas Maliepaard

Bas Maliepaard (Moerdijk, 3 d'abril de 1938 - Breda, 11 de juliol de 2024) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1959 i 1967. Com a amateur, el 1959, guanyà la medalla de plata al Campionat del món en ruta. Com a professional destaca la victòria en la classificació per punts i una etapa en la Volta a Espanya de 1963 i dos campionats nacionals en ruta, el 1960 i 1961.

## Palmarès

* 1959
** 1r al Omloop der Kempen
** 1r a la Ronde van Overijssel
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
** Medalla de plata al Campionat del món en ruta amateur
* 1960
** Campió dels Països Baixos en ruta
** 1r al Gran Premi Flandria
* 1961
** Campió dels Països Baixos en ruta
* 1962
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Llevant
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oise
* 1963
** 1r al Circuit d'Aquitània i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour de Picardia
** Vencedor de 2 etapes de l'Euskal Bizikleta
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1964
** 1r al Circuit de la Vienne
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg

### Resultats al Tour de França

* 1962. 47è de la classificació general
* 1965. 51è de la classificació general
* 1966. Fora de control (2a etapa)
* 1967. Fora de control (16a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1963. 4t de la classificació general. Vencedor d'una etapa i 1r de la classificació per punts
* 1966. Abandona (18a etapa)
* 1967. 30è de la classificació general

## Referències

* ↑ «MALIEPAARD Bastiaan "Bas"». [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ Jiménez, Jose Maria. «Fallece a los 86 años el ciclista neerlandés Bas Maliepaard - Noticias de ciclismo» (en castellà), 13-07-2024. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Bastiaan MALIEPAARD» (en italià). [Consulta: 6 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Tex Gibbons

Tex Gibbons (anglès: John Haskell «Tex» Gibbons) (Elk City, 7 d'octubre de 1907 - La Habra, 30 de maig de 1984) fou un jugador de bàsquet estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició de bàsquet.

## Referències

* ↑ «Tex Gibbons Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 17 desembre 2018].
# Respira (pel·lícula)

Respira (títol original en anglès, Breathe) és una pel·lícula de thriller de ciència-ficció estatunidenca de 2024 dirigida per Stefon Bristol, escrita per Doug Simon i protagonitzada per Jennifer Hudson, Milla Jovovich, Quvenzhané Wallis, Common i Sam Worthington. La pel·lícula està ambientada en un món on els nivells d'oxigen a la Terra han baixat, cosa que impossibilita viure a la superfície del planeta sense equips especialitzats. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Jennifer Hudson com a Maya
* Milla Jovovich com a Tess
* Quvenzhané Wallis com a Zora
* Common com a Darius
* Sam Worthington com a Lucas
* Raúl Castillo com a Micah
* Dan Martin com a Mike

## Producció

El desembre de 2019, es va revelar que el guió de Doug Simon es trobava a la Llista negra dels guions no produïts més apreciats a Hollywood. El maig de 2022, es va anunciar que Sam Worthington, Jennifer Hudson, Milla Jovovich, Quvenzhané Wallis i el raper Common protagonitzarien per la pel·lícula, que seria dirigida per Stefon Bristol.

## Estrena

Respira es va estrenar en una selecció de cinemes, a la carta i en formats digitals el 26 d'abril de 2024.

## Referències

* ↑ «Breathe». Goita què fan, ara!. [Consulta: 28 setembre 2024].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «The Black List 2019 Screenplays Unveiled & Ranked: Ken Kobayashi's Frozen-Time Romance 'Move On' Tops List». Deadline Hollywood, 16-12-2019. Arxivat de l'original el December 16, 2019. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «Sam Worthington, Jennifer Hudson, Milla Jovovich, Quvenzhané Wallis & Common Set for Stefon Bristol's Action-Thriller Breathe from Thunder Road & Capstone – Cannes Market». Deadline Hollywood, 10-05-2022.
* ↑ Smart, Jack. «Jennifer Hudson and Quvenzhané Wallis Fend Off Disaster in Post-Apocalyptic Breathe Trailer (Exclusive)». People. [Consulta: 13 març 2024].
# KayBlack

Kaique Menezes, conegut pel nom artístic KayBlack (São Paulo, 12 de març de 2000), és un músic brasiler que destaca per fer una mescla entre funk i rap. L'abril del 2023, es va tornar el segon artista més escoltat a Spotify al Brasil.
Ha col·laborat amb artistes com ara Xamã, Orochi i Tropkillaz. També ha guanyat cert renom en el món de la moda representant marques de luxe internacionalment.
Ha estat inspirat per MC PP da VS, Roddy Ricch, Neguinho da Kaxeta, Felipe Boladão, MC Daleste i Zói de Gato. A més, té influències del pagode, el gènere musical predilecte de son pare.

## Carrera

Va començar la trajectòria com a artista a 12 anys en el funk: va ser quan va escriure els primers temes. Al principi feia de productor musical del seu germà. Això va canviar quan el 2020 va publicar el senzill «Bandido Mau», que va rebre més de 5 milions de visualitzacions a YouTube. Aleshores formava part del segell Elenko Music. El 2022, va aparèixer juntament amb el seu germà a la llista Forbes Under 30.
Més endavant, el 2023, va llançar l'EP de debut Contradições, en què participen Vulgo FK, Veigh i Baco Exu do Blues. El març d'aquell any va signar un contracte amb Warner Music Brasil. A l'abril va arribar a ser el segon artista més escoltat a Spotify a escala nacional i va superar fins i tot personalitats que havien cultivat el gènere del sertanejo.

## Vida personal

Provinent d'una família d'artistes, el seu germà més destacat és el raper MC Caverinha. Són sis fills en total. Van viure una situació difícil quan el 2017 els van desnonar del seu habitatge.

## Discografia

* Contradições (EP, 2023)

## Referències

* 1 2 3 4 5 Marques, Isabella. «Quem é KayBlack» (en portuguès). Terra, 2023. Arxivat de l'original el 18 de maig 2023. [Consulta: 18 maig 2023].
* 1 2 3 «Kayblack» (en portuguès). The Town, 2023. Arxivat de l'original el 18 de maig 2023. [Consulta: 18 març 2023].
* 1 2 Monnerat, Duda. «KayBlack é novo contratado da Warner Music Brasil» (en portuguès). POPline, 02-03-2023. Arxivat de l'original el 18 de maig 2023. [Consulta: 18 maig 2023].
* 1 2 3 Ferreira, Gabriela. «Kayblack, dono do hit “Jacaré que Dorme”, está fazendo acontecer no trap-funk» (en portuguès). KondZilla, 14-10-2020. Arxivat de l'original el 18 de maig 2023. [Consulta: 18 maig 2023].
* 1 2 «Conheça Kayblack, o rapper que fala de amor e está com quatro músicas no Top 50 Brasil» (en portuguès). O Globo. Grupo Globo, 23-04-2023. Arxivat de l'original el 18 de maig 2023. [Consulta: 18 maig 2023].
* ↑ Veloso, Vinícius. «Mãe de MC Caveirinha e Kayblack, Chay brinca: “Não tenho um útero, tenho um estúdio”» (en portuguès). Metrópoles, 14-05-2023. Arxivat de l'original el 14 de maig 2023. [Consulta: 18 maig 2023].
# Theodor Nag

Theodor Henriksen Nag (Strand, Rogaland, 1 d'octubre de 1890 - Stavanger, Rogaland, 2 de setembre de 1959) va ser un remer noruec que va competir a començaments del segle xx. Era germà del també remer Karl Nag.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de bronze en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* 1 2 «Theodor Nag Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Vulgrí II d'Angulema

Vulgrí II Tallaferro o Rudel, fou comte d'Angulema des de 1120 fins a la seva mort 16 de novembre de 1140. Era fill de Guillem IV d'Angulema.
Ja en vida del seu pare, quan encara no era comte, va dirigir dues expedicions militars al sud: la primera contra el senyor santonyès Aimard, que s'havia apoderat per sorpresa del castell d'Archiac, que refusava lliurar; Vulgrí va posar setge al castell que finalment va conquerir amb l'ajut dels consells de Gerard, bisbe d'Angulema. En la segona expedició Vulgrí va atacar el castell de Matha, que havia estat cedit en penyora per Guillem IV, el pare de Vulgrí, en garantia d'un préstec per fer front a les despeses del seu pelegrinatge a Terra Santa; aprofitant l'absència del seu pare, Vulgrí va trair la paraula donada i va atacar Matha i va ocupar el castell.
Ja comte va atacar al començament al senyor de la Rochefoucauld, però l'expedició va acabar aviat per la intervenció del bisbe d'Angulema. El 1127 va reconquerir el castell de Blaye a Guillem X d'Aquitània i va reconstruir el castell vers el 1140. Finalment va assetjar el castell de Montignac, qui estava defensat per Hug VII de Lusignan, dit l'Ós, i pels principals nobles del Poitou, però al final d'una llarga i dura resistència, la plaça va haver de capitular. Vulgrí va fer donació de Montignac al bisbe d'Angulema.
Es va casar amb Pòncia de la Marca, i van tenir un únic fill:
A la mort de Pòncia, Vulgrí es va casar novament amb Amable de Châtellerault, filla del vescomte Hug II de Châtellerault i va tenir tres fills:
* Folc
* Jofré Martell, senyor de Matha
* Una filla de nom desconegut
El trobador Jofré Raudel es suposa que fou el seu fill (bastard) o el gendre.
Va morir el 1140 al castell de Bouteville.

## Fonts

* ↑ Colonial and revolutionary lineages of America, pàg. 319.
* 1 2 The poetry of Cercamon and Jaufré Rudel, pàg. 96. Garland. 1983.
* ↑ és discutit si era filla d'Hug VII de Lusignan, comte de la Marca, dit l'Ós, o era filla de Roger de Montgomnery, comte de Lancaster, a Anglaterra, conegut com Roger el Poiteví i de l'esposa d'aquest Almodis de la Marca, la filla d'Adelbert II de la Marca

## Enllaços externs

* Medieval Lands Project: Pontia de la Marche
* Medieval Lands Project, Comtes d'Angoulême
* Histoire P@ssion - Chronologie historique des Comtes d'Angoulême
* L'art de Verifier des Faits historiquws, des Chartes, des Chroniques, et Autres Anciens Monuments, Depuis la Naissance de Notre-Seigner by Moreau et Yalade, 1818, Pàg. 185
# Opció K-95

Opció K-95 és un grup de música català de música oi!, en actiu des de la seva formació a Barcelona el setembre de 1995 fins a l'agost de 2014. D'ençà de l'any 2020, el grup ha realitzat alguns concerts esporàdics.
Les seves cançons tracten temes de política antifeixista i independentista. Originàriament, el grup estava format per Carles Viñas (veu), Daniel (baix), Raül (bateria) i Jordi «Almu», el cantant de Pilseners, a la guitarra. Al poc temps, s'hi afegiren Marc i Lluís com a guitarristes enlloc d'Almu. Després de Mai morirem, el grup va canviar de nou els guitarristes, amb Omar A. i Omar M que completaren la darrera formació.

## Història

El primer concert d'Opció K-95 va ser el 17 de maig de 1996 a l'Hospitalet de Llobregat. El 2010 van realitzar un àlbum i una gira intitulat Reneix, una obra amb ritmes ràpids i lletres reivindicatives.
Després d'anys de silenci, el 13 de juny de 2020 va realitzar un concert a Ullà amb KOP i Kaos Urbano. El 22 de desembre de 2022, per a celebrar el vintè aniversari de la botiga de la Vila de Gràcia Mai Morirem, Opció K-95 va tornar als escenaris acompanyat dels grups Nabat i The Oppressed a la sala Razzmatazz. L'any següent va realitzar un parell d'actuacions més, a La Cabra de Vic amb The Demencials i Rotten XIII, i al concert d'homenatge amb motiu del trentè aniversari de l'assassinat de Guillem Agulló a la sala Paral·lel 62 de Barcelona, amb Xavi Sarrià, Pirat's Sound Sistema i Guineu, entre d'altres.

## Discografia

* Cap oportunitat (1997, Propaganda pel fet!)
* International socialism (EP, 1999, Mad Butcher Records, compartit amb Brigada Flores Magon)
* Mai morirem (2000, Propaganda pel fet!)
* Terra cremada (2004, Bullanga Records)
* S/T (EP, 2009, Fire And Flames Music, compartit amb Brixton Cats)
* Reneix, 2010 (Bullanga Records)

## Referències

* ↑ «Opció K-95 interview». Skinhead Revolt Zine, 20-01-2011. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «Opció K-95». Músicapunk.net. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «Opció K-95». Botiboti.org. [Consulta: novembre 2016].
* ↑ Olària, Jordi «L'última nit, concurs i retorn». El Punt, 27-06-2011, pàg. 40.
* ↑ «L'únic concert de retorn d'Opció K-95, estrella del cartell del 3r Golden Rock d'Ullà» (en castellà), 18-02-2020. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «Raül Quevedo: "El punk no ha mort; està feridet"» (en catalan). L'Independent de Gràcia, 23-10-2022. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ Urenya, Ximo. «Tres cançons per a Guillem Agulló». Vilaweb, 11-04-2018. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «"Concert per la vida" en homenatge a Guillem Agulló a Barcelona». Llibertat.cat, 14-03-2023. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ «Compra el nuevo CD de Opció K-95 Reneix en Runnin Riot Mailorder» (en castellà). SkinsandPunks.com. [Consulta: 24 novembre 2016].
# Theodor Nauman

Frans Johan Theodor Nauman (Estocolm, 7 de desembre de 1885 – Estocolm, 6 de febrer de 1947) va ser un waterpolista suec que va competir durant la dècada de 1920. El seu fill Åke Nauman també fou waterpolista olímpic.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la competició de waterpolo, en què guanyà la medalla de bronze. Quatre anys més tard, als Jocs de París, va finalitzar en quarta posició de la competició de waterpolo.

## Referències

* 1 2 3 «Theodor Nauman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 15 setembre 2017].
# Jens Otto Krag

Jens Otto Krag (Randers, Dinamarca 1914 - Copenhaguen 1978) fou un polític danès, dues vegades primer ministre del seu país.

## Biografia

Va néixer el 15 de setembre de 1914 a la ciutat de Randers, població situada al comtat d'Århus. El 1930 es traslladà a la ciutat de Copenhaguen, on estudià economia a la Universitat de Copenhaguen.
Morí d'un infart de miocardi el 22 de juny de 1978 a la seva residència de Copenhaguen.

## Activitat política

Membre del Partit Socialista des de 1930, l'any 1947 fou escollit per primer cop diputat del Folketing (parlament danès) i fou nomenat Ministre de Comerç pel govern de Hans Hedtoft. L'any 1949 fou un dels principals valedors de l'entrada del seu país com a membre de dret a l'OTAN.
El 1950 renuncià al seu escó i posició al govern danès per esdevenir ambaixador als Estats Units d'Amèrica, càrrec que va desenvolupar fins al 1953. Aquell mateix any fou nomenat un altre cop ministre, inicialment ministre sense cartera i posteriorment Ministre del nou departament d'assumptes econòmics, i entre 1958 i 1962 fou nomenat Ministre d'Afers Estrangers.
El setembre de 1962 fou nomenat Primer Ministre de Dinamarca en substitució de Viggo Kampmann, càrrec que va desenvolupar fins al 1968. L'any 1966 fou guardonat amb el Premi Internacional Carlemany, concedit per la ciutat d'Aquisgrà, pels seus esforços en favor de la unitat europea. L'any 1971, quan el seu partit retornà al poder, fou novament nomenat Primer Ministre. Durant el seu segon mandat inicià una campanya en favor de la unitat i la cooperació europea, realitzant el referèndum d'entrada de Dinamarca a la Comunitat Econòmica Europea l'any 1972. El referèndum fou guanyat, però l'estret marge aconseguit li feu veure la severa divisió del seu país, renunciant Krag al seu càrrec aquell mateix any.
La seva carrera política finalitzà l'any 1975 ,després d'haver estat durant un any el representant de la Comunitat Econòmica Europea als Estats Units.

## Enllaços externs

* (anglès) Premi Internacional Carlemany