OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emydorhinus sciuroides

Emydorhinus sciuroides és una espècie de sinàpsid extint de la família de l'ordre dels dicinodonts que visqué al sud d'Àfrica durant el Permià superior. Se n'han trobat restes fòssils a la província sud-africana del Cap Oriental. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Emydorhinus. És el tàxon germà del miosaure, un sinàpsid primitiu del Triàsic inferior. El seu nom específic, sciuroides, significa 'semblant a un esquirol' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Emydorhinus sciuroides» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Kammerer et al., 2012, p. 118.

## Bibliografia

* Kammerer, C. F.; Fröbisch, J.; Angielczyk, K. D.; Smith, R. M. «Permian origins of the post-extinction therapsid recovery fauna» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 32 (sup. 2), 2012, pàg. 1-207. DOI: 10.1080/02724634.2012.10635175.
# Panochthus

Panochthus és un gènere extint de mamífers cingulats de la família dels gliptodòntids que visqueren a Sud-amèrica des del Pliocè superior fins a temps recents. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina, Bolívia, el Brasil, el Perú i l'Uruguai.
Podia atènyer 3 metres de llargada i fins a 1.500 kg de pes. La part superior del crani i el cos estaven protegits per una cuirassa hemisfèrica composta de centenars d'escates arrodonides. La cua, curta i cuneïforme, constava de petites bandes òssies dotades de punxes que servien per a la defensa de l'animal. Se n'ha trobat un espècimen amb els anells traqueals conservats.

## Referències

* 1 2 Entrada «Panochthus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Zamorano, M. «Exceptional preservation of tracheal rings in a glyptodont mammal from the Late Pleistocene of Argentina» (en anglès). Acta Palaeontologica Polonica, 65, 2020. DOI: 10.4202/app.00654.2019. ISSN: 0567-7920.
# Saloumia gorodiskii

Saloumia gorodiskii és una espècie de proboscidi extint que visqué a l'oest d'Àfrica durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils al Senegal. Es tracta de l'única espècie coneguda del gènere Saloumia.
Fou descrit el 2020 a partir d'una dent molar superior dreta que originalment havia estat assignada al gènere Moeritherium. Es diferencia de l'eriteri i el fosfateri per la major mida de la dent, la rugositat de l'esmalt, el cíngol lingual robust i la falta de centrocresta. El nom genèric Saloumia fa referència al riu Saloum, que discorre pel sud del jaciment on fou trobat l'holotip, mentre que el nom específic fou elegit en honor del geòleg Alexandre Gorodisk, descobridor tant de l'holotip com del jaciment.

## Referències

* 1 2 Entrada «Saloumia gorodiskii» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ Tabuce et al., 2020, p. 584.
* ↑ Tabuce et al., 2020, p. 583 i 585.

## Bibliografia

* Tabuce, R.; Sarr, R.; Adnet, S.; Lebrun, R.; Lihoreau, F.; Martin, J. E.; Sambou, B.; Thiam, M.; Hautier, L. «Filling a gap in the proboscidean fossil record: a new genus from the Lutetian of Senegal» (en anglès). Journal of Paleontology, 94, 3, 2020, pàg. 580-588. DOI: 10.1017/jpa.2019.98.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Chilgateri

El chilgateri (Chilgatherium harrisi) és una espècie de proboscidi extint de la família dels dinotèrids que visqué durant l'Oligocè superior a Àfrica. Se n'han trobat restes fòssils al nord d'Etiòpia. És l'única espècie del gènere Chilgatherium. És conegut únicament a partir d'unes quantes dents molars, de les quals s'ha extrapolat que devia tenir una alçada a la creu de 2 m i pesar fins a 1,5 t.

## Referències

* 1 2 Entrada «Chilgatherium harrisi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 10 gener 2023].
* ↑ Larramendi, A. «Shoulder height, body mass and shape of proboscideans» (en anglès). Acta Palaeontologica Polonica, 61, 2016. DOI: 10.4202/app.00136.2014.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Elefantiformes

Els elefantiformes (Elephantiformes) són un infraordre de proboscidis que conté els elefants i alguns dels seus parents extints més directes. Aparegueren a Àfrica durant el Lutecià (Eocè mitjà), fa més de 40 milions d'anys. Els seus representants més primitius eren bunolofodonts, és a dir, tenien dents molars amb crestes transversals i cúspides arrodonides a la superfície oclusiva. Així mateix, presentaven ullals superiors i inferiors de creixement constant i tenien el rostre llarg, amb les fosses nasals retretes (cosa que indica que tenien una trompa) i la símfisi mandibular llarga.
Es componen dels grups següents:
* Gènere Dagbatitherium †
* Gènere Eritreum †
* Gènere Hemimastodon †
* Família Palaeomastodontidae †
** Gènere Palaeomastodon †
* Família Phiomiidae †
** Gènere Phiomia †
* Clade Elephantimorpha

## Referències

* 1 2 Entrada «Elephantiformes» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, «Tethytheria» (P. Tassy).

## Bibliografia

* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Palaeonictis

Palaeonictis és un gènere extint de mamífers creodonts de la família dels oxiènids que visqueren entre el Paleocè superior i l'Eocè inferior. Sorgiren a Nord-amèrica i des d'allí passaren a Europa. Se n'han trobat restes fòssils a Bèlgica, el Canadà, els Estats Units, França i el Regne Unit. Eren animals terrestres. A banda dels mesoníquids, Palaeonictis i els seus parents propers foren els primers mamífers carnívors de grans dimensions del Cenozoic primerenc, tot i que la morfologia de les dents fa pensar que Palaeonictis tenia una dieta més omnívora o duròfaga que altres oxiènids.

## Referències

* 1 2 3 Rose, 2006, p. 122.
* 1 2 Entrada «Palaeonictis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2023].

## Bibliografia

* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Prolagus

Prolagus és un gènere extint de mamífers lagomorfs que visqueren a Europa entre el Miocè inferior i l'Holocè, possiblement fins al segle xviii. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, Espanya (incloent-hi Can Llobateres i el jaciment de Bunyol), França, Itàlia, Portugal i Suïssa. Els seus representants eren els lagomorfs més comuns del Miocè i el Pliocè. Pesaven aproximadament 500 g. Hi ha autors que classifiquen aquest grup en la família monotípica dels prolàgids (Prolagidae) i d'altres que el situen en la família dels ocotònids. La seva taxonomia interna tampoc no està del tot clara.

## Referències

* 1 2 Entrada «Prolagus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 maig 2023].
* ↑ «Can Llobateres». Bestiari Fòssil de Catalunya. Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 114 i 154.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
# Boško Vuksanović

Boško Vuksanović (Kotor, 4 de gener de 1928 - Belgrad, 4 d'abril de 2011) va ser un waterpolista serbi que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on guanyà la medalla de plata en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard fou convocat per disputar els Jocs de Melbourne, però no arribà a disputar cap partit. En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat d'Europa de waterpolo, de plata el 1954 i de bronze el 1950.
Posteriorment exercí d'entrenador de la selecció nacional iugolasva. D'entre els nombrosos èxits esportius aconseguits, destaca la medalla de plata que guanyà als Jocs de 1964, a Tòquio. També entrenà la selecció alemanya i diversos equips iugoslaus.

## Referències

* 1 2 3 Preminuo Boško Vuksanović (serbi)
* ↑ «Boško Vuksanović Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Men Water Polo European Championship 1954 Torino (ITA) - 31.08-05.09 Winner Hungary». todor66.com. [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ «Men Water Polo European Championship 1950 Wien (AUT) - 20-26.08 Winner Netherlands». todor66.com. [Consulta: 16 setembre 2019].
# Saina Nehwal

Saina Nehwal (Dhindar, districte d'Hisar, Haryana, 17 de març de 1990) és una jugadora de bàdminton de l'Índia, actual subcampiona del món, classificada la 2a millor del món al desembre de 2010 per la Federació Mundial de Bàdminton. Ella és la primera índia a guanyar una medalla en bàdminton en els Jocs Olímpics. Va aconseguir aquesta gesta en guanyar la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Londres 2012 el 4 d'agost de 2012. Ella és la primera índia a guanyar el Campionat Mundial Júnior de Bàdminton i també va ser la primera índia a guanyar un torneig Super Sèries, per alçar-se amb l'Obert d'Indonèsia el 21 de juny de 2009. Saina va obtenir l'or olímpic de Quest.
Anteriorment va ser entrenada per SM Arif, un guanyador del Premi de Dronacharya, Saina és la campiona nacional de l'Índia i actualment és la regnant i és entrenada per l'ex campió de l'All England i l'entrenador nacional de Pullela Gopichand. Saina Nehwal juga en Hyderabad Hotshots en Indian Badminton League.
En el Campionat Mundial de Bàdminton de 2015 de Jakarta, Indonèsia va aconseguir el segon lloc.

## Referències

* ↑ – Best World Rànquing
* ↑ «Saina first Indian shuttler to win Olympic medal». Arxivat de l'original el 2012-08-06. [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ «'Miracle win': Saina Nehwal wins bronze medal after opponent pulls out», 04-08-2012.
* ↑ «Saina signs with Olympic Gold Quest». [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «Delighted to be in same team as Taufiq Hidayat: Saina Nehwal». Arxivat de l'original el 2013-12-07. [Consulta: 14 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Interview with Saina Nehwal – "Your Call with Saina Nehwal" on NDTV http://www.ndtv.com/video/player/your-call/your-call-with-saina-nehwal/136852
# Galesaure

El galesaure (Galesaurus planiceps) és una espècie extinta de cinodont que visqué durant el Triàsic inferior en allò que avui en dia és Sud-àfrica. És l'única espècie reconeguda del gènere Galesaurus. En comparació amb l'escaloposaure, tenia les dents canines superiors més grosses i les molars superiors més curtes i robustes.
Fou esmentat en el primer número de la revista científica Nature, publicat el 1869, en el qual Thomas Henry Huxley manifestava la seva seguretat que s'acabaria demostrant que G. planiceps era un dinosaure. Tanmateix, s'ha acabat demostrant que pertany al grup dels cinodonts, actualment representat pels mamífers.

## Referències

* ↑ Entrada «Galesaurus planiceps» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Owen, 1876, p. 24.
* ↑ Huxley, 1869, p. 23.

## Bibliografia

* Owen, R. Descriptive and Illustrated Catalogue of the Fossil Reptilia of South Africa in the Collection of the British Museum (en anglès), 1876.
* Huxley, T. H. «Triassic Dinosauria» (en anglès). Nature, 1, 1, 1869, pàg. 23 i 24. DOI: 10.1038/001023a0.
# Canal Mar Bàltic-Blanc

El canal Mar Bàltic-Mar Blanc(en rus: Belomorsko-Baltíyskiy kanal (BBK)) es un canal de navegació per vaixells que uneix el mar Blanc amb el mar Bàltic a prop de Sant Petersburg, va ser inaugurat el 2 d'agost de 1933. El seu nom original era Belomorsko-Baltíyskiy kanal ímeni Stálina és a dir, "Canal Mar Blanc- Mar Baltic en nom de Stalin", donada la llargada del nom era usualment abreviat com Belomorkanal.
El canal va ser construir per presoners condemnats a treballs forçats provinents dels GULAGs. Hi van treballar a la vora de 126.000 presoners on al voltant de 10.933 van morir durant la construcció segons V.N.Zemskov.
La ruta que realitza el canal te aproximadament un 227 km, el canal utilitza majoritàriament rius i llacs de la zona, a destacar el Llac Vygozero. Des del 2008 el canal hi circula poca efluència d'embarcacions, al voltant de 10 a 14 vaixells al dia. La profunditat de 3,5 m del canal suposa una limitació econòmica considerable, ja que no permet el transport de mercaderies per part de vaixells de gran envergadura. Aquesta profunditat permet bàsicament la navegació de vehicles de transport d'un màxim aproximat de 600 tones. Els transports de mercaderia mes usuals transporten entre 2000-3000 dwt i requereixen canals de 4,5 a 6 metres de profunditat. Originalment el canal estava dissenyat per tenir una profunditat de 5,4 m de profunditat, no obstant, l'elevat cost i el límit de temps per finalitzar la construcció marcat pel Primer Pla Quinquennal de la Unió Soviètica van forçar a deixar el projecte amb la profunditat que te avui en dia.

## Referències

* ↑ Zemskov, Viktor Nikolaevich. Prisioners in 1930-th:social-demographic problems, p. 79 [Consulta: 4 novembre 2008].
* ↑ Derrett, D.R.. Ship Stability for Masters and Mates, Sixth edition. Stanford Maritime, 2006, p. Capitol 8.
* ↑ «Standard Size of Vessels». [Consulta: 29 novembre 2019].
* ↑ Morukov,, Mikhail. The economics of forced labor : the Soviet Gulag. Hoover Institution Press, 2004, p. 159. ISBN 978-0-8179-3942-7 [Consulta: 29 novembre 2019]. Arxivat 2020-09-18 a Wayback Machine.
# Curtis Shears

Curtis Shears (Omaha, 4 de juliol de 1901 - Bonita Springs, 30 de juliol de 1988) va ser un tirador d'esgrima estatunidenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la prova d'espasa per equips del programa d'esgrima.

## Referències

* ↑ «Curtis Shears Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 17 juliol 2019].
# Anaerobi facultatiu

Un organisme anerobi facultatiu és un organisme, normalment un bacteri, que fa ATP per respiració aeròbica si està present l'oxigen però que en absència d'aquest és també capaç de canviar cap a la fermentació. En contrast, un organisme anaerobi obligat es mor en presència d'oxigen.
Alguns exemples d'organismes anaerobis facultatius són Staphylococcus (grampositiu), Escherichia coli (gramnegatiu), i Listeria (grampositiu). Certs fílums d'eucariotes són també anaerobis facultatius, incloent fongs com els llevats i molts invertebrats aquàtics com alguns poliquets. També hi ha leucòcits que circulen pel corrent sanguini que són anaerobis facultatius. Aquests inclouen neutròfils, monòcits i macròfags tissulars.}
Les concentracions d'oxigen i de material fermentable en l'ambient influencien l'ús dels organismes de la fermentació en contra la respiració aeròbica.

## Referències

* ↑ Schöttler, U. «On the Anaerobic Metabolism of Three Species of Nereis (Annelida)». Marine Ecology Progress Series, 1, 30-11-1979, pàg. 249–54. ISSN: 1616-1599 [Consulta: 14 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Facultative Anaerobic Bacteria Arxivat 2011-04-11 a Wayback Machine.
* Obligate Anaerobic Bacteria Arxivat 2007-03-20 a Wayback Machine.
* Anaerobic Bacteria and Anaerobic Bacteria in the decomposition (stabilization) of organic matter. Arxivat 2009-02-05 a Wayback Machine.
# Leptomeryx

Leptomeryx és un gènere extint de mamífers artiodàctils de la família dels leptomerícids que visqueren a Nord-amèrica entre l'Eocè superior i el Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies canadenques de la Colúmbia Britànica i Saskatchewan, els estats estatunidencs de Califòrnia, Colorado, Dakota del Nord, Dakota del Sud, Montana, Nebraska, Utah i Wyoming i l'estat mexicà de Chihuahua. Tenien la mida d'un conill. Eren uns dels principals animals brostejadors dels boscos de l'Oligocè. El nom genèric Leptomeryx significa 'remugant esvelt' en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Leptomeryx» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 maig 2023].
* ↑ Prothero, 2017, p. 176.
* ↑ Rose, 2006, p. 303.

## Bibliografia

* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Branislav Martinović

Branislav Martinović (Belgrad, 29 de novembre de 1937 - Belgrad, 26 de febrer de 2015) fou un lluitador serbi, especialista en lluita grecoromana, que va competir sota bandera iugoslava durant la dècada de 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics de Roma, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes lleuger del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, guanyà la medalla de bronze en la competició del pes ploma del programa de lluita grecoromana.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze al Campionat del món i al Campionat d'Europa de lluita i una d'or als Jocs del Mediterrani.

## Referències

* ↑ Branislav Martinović's obituary Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (serbi)
* ↑ «Branislav Martinović Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 25 novembre 2019].
* ↑ Martinovic, Branislav (YUG) a International Wrestling Database
# Progalesaurus lootsbergensis

Progalesaurus lootsbergensis és una espècie extinta de cinodont que visqué durant el Triàsic inferior en allò que avui en dia és Sud-àfrica. És l'única espècie reconeguda del gènere Progalesaurus. Se n'han trobat restes fòssils a la província del Cap Oriental. Era un animal quadrúpede i cobert de pèl. El crani de l'holotip feia 9,35 cm de llargada.

## Referències

* 1 2 Entrada «Progalesaurus lootbergensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Sidor, Christian A.; Smith, Roger M. H. «A new galesaurid (Therapsida: Cynodontia) from the Lower Triassic of South Africa» (en anglès). Palaeontology, 47, 3, 5-2004, pàg. 535–556. DOI: 10.1111/j.0031-0239.2004.00378.x. ISSN: 0031-0239.
# Miquel Ametller i Caules

Miquel Ametller i Caules (Ciutadella de Menorca, 1937 - Ciutadella de Menorca, 20 d'octubre de 2024) va ser un glosador i activista cultural menorquí, fundador de l'associació Soca de Mots i revitalitzador del gènere. Va ser guardonat amb el premi Ramon Llull pel Govern de les Illes Balears el 2017.

## Referències

* ↑ «Mor Miquel Ametller, mestre de glosadors», 20-10-2024. [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ Elkartea, Xenpelar Dokumentazio Zentroa-Bertsozale. «Miquel Ametller - Biografiak - BDB. Bertsolaritzaren datu-basea» (en basc). [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ «Els guardonats amb els Premis Ramon Llull» (en català). Ara Balears, 13-02-2016. [Consulta: 20 octubre 2024].
# Cyrille Verbrugge

Cyrille Verbrugge (Mouscron, Hainaut, 9 de novembre de 1866 – Anvers, 1929) va ser un tirador d'esgrima belga que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, en què finalitzà en quinzena posició en la prova de floret, i el 1906 guanyà les proves d'espasa professional i sabre professional.

## Referències

* ↑ «Cyrille Verbrugge Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d'octubre 2012. [Consulta: 23 gener 2015].
# Neus Ballbé

Neus Ballbé i Miró (Vilafranca del Penedès) és una actriu i productora musical catalana. És especialment coneguda per haver interpretat Pati Pla a Super3, emès per Televisió de Catalunya des del 2006 fins al 2020.
Neus Ballbé té estudis en joieria i va estudiar música des dels 4 anys a l'escola Antartida dirigida per Oriol Mateu. A més va estudiar direcció cinematogràfica al Centre d'Estudis Cinematogràfics de Catalunya. L'any 2006 va començar a donar vida a Pati Pla del Super3, personatge que seguiria interpretant fins a l'any 2020.
Dalt dels escenaris, va estrenar A nosotros nos daba igual, una obra d'Helena Tornero dirigit per Ricard Soler Mallol al teatre Matadero Madrid. L'obra es va poder veure posteriorment a la Sala Petita del Teatre Nacional de Catalunya, sota el títol de Nosaltres. L'objectiu de l'obra és el de fer visibles, des de diferents òptiques, una sèrie de discriminacions que s'experimenten inconscientment.
Més enllà de la seva carrera com a actriu, ha treballat també com a dissenyadora de so en diversos espectacles, com Miss COSAS y yo de Diana Pla (2021) o Caché sous la peau de Nicolas Palma.

## Referències

* 1 2 3 «Neus Ballbé, interpretació i espai sonor». Entreacte, 05-07-2021. [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ CCMA. «Adolescents XL - Pati Pla i Roc, de la família del Super3: "Qui agafi el relleu sabrà adequar-lo al mercat actual"». [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ «Neus Ballbé» (en castellà). Fundació Princesa de Girona. [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ «I tu, d’on ets?». Oriol Osan. [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ «A ’Nosaltres’ no ens és igual». Laia Badal Casas. [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ «Miss COSAS y yo de Diana Pla Solina / Cia. NEMIN», 01-02-2021. [Consulta: 26 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Neus Ballbé al web de l'Associació d'Actors i Directors Professionals de Catalunya
* Neus Ballbé al web de l'agència que la representa (en castellà)
# Camelinis

Els camelinis (Camelini) són una tribu de mamífers artiodàctils de la família dels camèlids i la subfamília dels camelins. Es calcula que divergiren dels laminis fa aproximadament 11 milions d'anys, segons el registre fòssil, o fa aproximadament 25 milions d'anys, segons els estudis del rellotge molecular. Tenen una fórmula dental de ${\tfrac {1.1.3.3}{3.1.2.3}}$ El seu únic representant vivent, Camelus, també és l'únic que té una distribució fora de les Amèriques, des d'on emigraren al Vell Món a través de Beríngia.

## Referències

* ↑ Entrada «Camelini» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 18 maig 2023].
* ↑ Bonavia, 2008, p. 58.
* ↑ Cui et al., 2007, p. 1.
* ↑ Werdelin i Sanders, 2010, «Camelidae» (J. M. Harris, D. Geraads i N. Solounias).

## Bibliografia

* Bonavia, D. The South American Camelids (en anglès). Cotsen Institute of Archaeology Press, 2008. ISBN 9781938770845.
* Cui, P.; Ji, R.; Ding, F.; Qi, D.; Gao, H.; Meng, H. «A complete mitochondrial genome sequence of the wild two-humped camel (Camelus bactrianus ferus): an evolutionary history of camelidae» (en anglès). BMC Genomics, 8, 241, 2007. DOI: 10.1186/1471-2164-8-241.
* Werdelin, L.; Sanders, W. J. Cenozoic Mammals of Africa (en anglès). University of California Press, 2010. ISBN 9780520257214.
# Branislav Pokrajac

Branislav Pokrajac (Belgrad, 27 de gener de 1947 - Belgrad, 5 d'abril de 2018) fou un jugador d'handbol iugoslau d'origen serbi, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970. Posteriorment, fins al 2012, exercí d'entrenador en diversos equips i seleccions nacionals.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, fou cinquè en la mateixa competició.
Com a jugador també guanyà dues medalles de bronze al Campionat del món d'handbol, el 1970 i 1974.
Com a entrenador guanyà la medalla d'or als Jocs de Los Angeles de 1984, la de plata al Campionat del món de 1982 i les de bronze al Campionat del món de 2001 i d'Campionat d'Àsia de 2004.

## Referències

* ↑ «Décès de Branislav Pokrajac». [Consulta: 6 avril 2018].
* ↑ «Branislav Pokrajac 1947-2018» (en anglès). [Consulta: 6 avril 2018].
* ↑ «Branislav Pokrajac Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2011. [Consulta: 14 juliol 2019].