OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ilona Richter

Ilona Richter (alemany: Ilona Dörfel) (Neukirchen/Erzgeb., 11 de març de 1953) és una ex-remadora alemanya que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als jocs de Moscou, revalidà la medalla d'or en la mateixa prova del programa de rem. En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del món de rem, tres d'or en el vuit amb timoner, i una de plata en el quatre amb timoner; i una de plata en el vuit amb timoner al Campionat d'Europa de rem.

## Referències

* ↑ «Ilona Richter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ Rudern – Weltmeisterschaften – Achter – Damen. sport-komplett.de
* ↑ Rudern - Weltmeisterschaften - Vierer mit Steuerfrau. sport-komplett.de
* ↑ Rudern - Europameisterschaften (Damen - Achter). sport-komplett.de
# Caló (desambiguació)

«Caló» té aquests significats:
* Caló, llengua indoeuropea del grup romaní parlada pels gitanos originaris de la península Ibèrica
** Caló català, varietat parlada pels gitanos catalans
** Caló basc, varietat parlada pels gitanos bascs
* Un caló és una cala petita:
** Caló de s'Alga, al terme de Santa Eulària (Eivissa)
** Caló Blanc, al terme de Sant Lluís (Menorca)
** Caló de Can Mercadal, al terme de Llucmajor (Mallorca), dit també d'en Mercadal, de les Punxes, de la Partió o Caló Fort
** Caló de ses Donardes, al terme de Llucmajor (Mallorca)
** Caló de les Egües, al terme de Santanyí (Mallorca), dit també Cala Egües
** Caló dels Ermitans, al terme d'Artà (Mallorca)
** Caló des Genetó, al terme de Calvià (Mallorca)
** Caló de les Gerres, al terme de Calvià (Mallorca)
** Caló des Grells, al terme de Palma (Mallorca)
** Caló dels Macs, al terme de Palma (Mallorca)
** Caló des Màrmols, al terme de Santanyí (Mallorca)
** Caló d'en Monjo, al terme de Calvià (Mallorca)
** Caló del Moro, al terme de Santanyí (Mallorca)
** Caló des Mort, a Formentera
** Caló de s'Oli, a Formentera
** Caló d'en Pellicer, al terme de Calvià (Mallorca)
** Caló d'en Rigo, al terme de Palma (Mallorca)
** Caló de Sant Agustí, a Formentera
** Caló de Sant Antoni, al terme de Palma (Mallorca)
** Caló des Serral, al terme de Manacor (Mallorca)
# Sabine Röther

Sabine Röther (Rostock, 17 de juny de 1957), de casada Kirschke, fou una jugadora d'handbol alemanya que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1978 va guanyar el Campionat del món d'handbol que es va disputar a Txecoslovàquia. Dos anys més tard va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. Amb la selecció nacional jugà un total de 132 partits en què marcà 441 gols.
A nivell de clubs jugà al SC Empor Rostock.

## Referències

* ↑ Women Handball World Championship 1978 in Czechoslovakia 30.11-10.12 Champion East Germany a todor66.com
* 1 2 «Sabine Röther Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 2 novembre 2019].
* ↑ 300 und mehr Länderspieltore (alemany)
# Marc Demeyer

Marc Demeyer (Avelgem, 19 d'abril de 1950 - Merelbeke, 20 de gener de 1982) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1971 i 1982.
Durant la seva carrera professional aconseguí més de 70 victòries, sent les més importants dues etapes del Tour de França, on guanyà la classificació dels esprints intermedis de les edicions de 1973 i 1975; dues etapes al Giro d'Itàlia de 1977 i la París-Roubaix de 1976.
Deprimit i ple de problemes personals, va morir d'un infart de miocardi als 31 anys.

## Palmarès

* 1972
** 1r a l'A través de Bèlgica
** 1r del Gran Premi d'Isbergues
** 1r a Le Samyn
* 1973
** 1r al Gran Premi de Denain
** 1r de la Classificació dels esprints intermedis al Tour de França
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
* 1974
** 1r de la París-Brussel·les
** 1r al Grote Scheldeprijs
** 1r al Gran Premi Pino Cerami
* 1975
** 1r a la Nokere Koerse
** 1r de la Classificació dels esprints intermedis al Tour de França
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
* 1976
** 1r de la París-Roubaix
* 1977
** 1r al Grote Scheldeprijs
** 1r al Circuit de Houtland
** 1r al Circuit des frontières
** Vencedor de 2 etapes al Giro d'Itàlia
* 1978
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1979
** 1r a la Fletxa costanera
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
** Vencedor d'una etapa del Dauphiné Libéré
** Vencedor de 2 etapes del Midi Libre
** Vencedor de 3 etapes dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1980
** 1r al Circuit des frontières
** Vencedor d'una etapa del Midi Libre

### Resultats al Tour de França

* 1973. 72è de la classificació general. 1r de la Classificació dels esprints intermedis
* 1974. 41è de la classificació general
* 1975. 42è de la classificació general. 1r de la Classificació dels esprints intermedis
* 1976. 56è de la classificació general
* 1978. 49è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1979. 57è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1977. 78è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1977. 33è de la classificació general

## Referències

* ↑ «DEMEYER Marc». [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ «Palmarès de Marc Demeyer (Bel)». [Consulta: 11 novembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Marc DEMEYER» (en italià). [Consulta: 11 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Marc Demeyer a www.memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa de Marc Demeyer a www.sitiodeciclismo.net
* Marc Demeyer a ProCyclingStats
# Maritza Arribas Robaina

Maritza Arribas Robaina (Santiago de Cuba, 2 de juliol de 1971) és una jugadora d'escacs cubana, que té el títol de Gran Mestre Femení des de 1999.

## Resultats destacats en competició

Arribas ha estat onze vegades campiona de Cuba femenina d'escacs, els anys 1992, 1997, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007, 2008, 2009, 2013 i 2015, un rècord cubà, i també va ser guanyadora del campionat de Cuba juvenil femení els anys 1988, 1990 i 1991. També va guanyar el V campionat individual Panamericà, a Mèrida el 2000. Va participar representant Cuba en les Olimpíades d'escacs en onze ocasions, els anys 1988, 1990, 1994, 1996, 1998, 2000, 2002, 2004, 2006, 2008 i 2010.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Maritza Arribas Robaina» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ «Impone Maritza Arribas nuevo récord en ajedrez cubano». Juventud Rebelde, 06-02-2013 [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ Panamericà Mérida 2000
* ↑ Olimpíades d'escacs
# Imre Nyéki

Imre Nyéki (Szerep, 1 de novembre de 1928 - Budapest, 27 de març de 1995) fou un nedador hongarès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar dues proves del programa de natació. Va guanyar la medalla de plata en els 4x200 metres lliures, formant equip amb György Mitró, Elemér Szathmáry i Géza Kádas, mentre en els 400 metres lliures quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, disputà dues proves del programa de natació. Fou cinquè en els 4x200 metres lliures, mentre en els 100 metres esquena quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or, una de plata i dues de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1947, 1954 i 1958, i quatre campionats universitaris.
Des de 1988 una piscina de Budapest duu el seu nom.

## Referències

* ↑ Imre Nyéki a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Nyéki Imre uszoda». Arxivat de l'original el 2020-07-22. [Consulta: 20 juliol 2020].
# Caló de Sant Agustí

El Caló de Sant Agustí o, simplement, el Caló, és un nucli de població de Formentera situat entre la vénda del Carnatge i la de les Clotades, dins la parròquia del Pilar de la Mola. Està situat en una raconada de la costa de tramuntana, a l'extrem nord-est de l'istme del Carnatge, al peu de la Mola, a l'inici de l'antic camí de pujada a la Mola.
S'anomena Caló de Sant Agustí o, anteriorment, Caló dels Frares, pel fet que es creu que els ermitans de l'antic monestir de Sant Agustí de la Mola en feien ús. Tradicionalment ha estat usat com un dels ports de l'illa, però només per petites embarcacions i impracticable amb vent de tramuntana. El petit port està envoltat de barraques i varadors de pescadors.
El nucli urbà és de petites dimensions, amb 52 habitants el 2008 al seu nucli urbà, i 383 habitants disseminats. D'aquests 435 habitants totals, 230 són homes i 205 són dones Es va desenvolupar a partir dels anys setanta amb edificacions encarades al turisme. En l'edifici anomenat ca s'Alambí, el 1858 en Joan Marí i Mayans va instal·lar la primera destil·leria per produir licor de frígola i les típiques herbes eivissenques. Va ser l'embrió d'allò que després seria la fàbrica de licors Marí Mayans d'Eivissa.
Al costat del port, cap a l'oest, es troben les Platgetes, un tram de litoral compost per una sèrie de caletes consecutives de dimensions reduïdes. Són petits sortints rocosos alternats amb zones de sorra blanca que formen un sistema dunar amb vegetació de fixació: pins, savines i garriga. El pendent és suau i el fons és rocós amb zones de sorra. S'estén al llarg de 100 m amb una amplada mitjana de 25 m.
El referent més important formant una petita illa, del segment de costa que separa el Caló de Cala en Baster, al vessant nord-nord-est de Formentera, és el penyal d'en Jaume.

## Referències

* ↑ Padró municipal, de l'IBAE
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, penyal d'en Jaume
# Saeko Kimura

Saeko Kimura (japonès: 木村さえ子) (prefectura d'Ōsaka, 28 de gener de 1963) és una nedadora japonesa, ja retirada, especialitzada en natació sincronitzada que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on disputà dues proves del programa de natació sincronitzada. Guanyà la medalla de bronze en la prova per parelles, junt a Miwako Motoyoshi, mentre en la prova de solo abandonà.

## Referències

* ↑ «Saeko Kimura Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 28 març 2020].
# Terra i aigua

En els escrits del cronista grec antic Heròdot, la frase terra i aigua (grec: γῆ καί ὕδωρ – ge kai hydor, persa: آب و زمین) s'utilitza per representar la demanda dels perses de les ciutats o de les persones que s'hi van rendir.

## Ús a les històries d'Heròdot

Al quart llibre, Heròdot esmenta per primera vegada el terme terra i aigua en la resposta del rei Idantins dels escites al rei Darios. Al cinquè llibre5, s'informa que Darios va enviar heralds exigint terra i aigua al rei Amintas I de Macedònia, cosa que va acceptar. També es va sol·licitar a l'ambaixada d'Atena a Artafernes el 507 aC, que va complir. En el sisè llibre, Darios va enviar heralds a tot l'Hèl·lades ordenant-los que exigissin terra i aigua per al rei (Hdt. 6.48). No hi va haver moltes ciutats estat que es van negar. Al setè llibre, explica que quan els perses van enviar enviats als espartans i als atenencs que exigien el símbol tradicional de rendició, una ofrena de terra i aigua, els espartans els van llançar a un pou i els atenencs els van llançar a un congost, suggerint que en arribar a la part inferior, podrien "desenterrar-ho vosaltres mateixos".

## Interpretacions

La demanda de terra i aigua simbolitzava que els que es lliuraven als perses renunciaven a tots els seus drets sobre la seva terra i tots els productes d'ella. Donant terra i aigua, van reconèixer l'autoritat persa sobre tot; fins i tot les seves vides pertanyien al rei Persa. Aleshores es durien a terme negociacions per especificar les obligacions i els beneficis dels menors.
La frase terra i aigua, fins i tot en grec modern, simbolitza la subordinació incondicional a un conqueridor.
Segons l'historiador modern J. M. Balcer, la importància de la terra i l'aigua és que eren símbols zoroastrians i representaven el vassallatge a l'Imperi persa. "Els heralds perses van viatjar per tota Grècia exigint el reconeixement de la perseverança persa i els símbols zoroastrians de la terra i l'aigua, les marques del vassallatge...".

## Referències

* 1 2 3 4 Waters, Matt. Ancient Persia: A Concise History of the Achaemenid Empire, 550–330 BCE. Cambridge: Cambridge University Press, 2014, p. 123. ISBN 978-1-10700-960-8.
* ↑ Joseph Roisman,Ian Worthington. "A companion to Ancient Macedonia" John Wiley & Sons, 2011. ISBN 144435163X pp 343-345
* ↑ Heròdot Històries d'Heròdot, Setè llibre, secció 133.
* ↑ http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0125%3Abook%3D7%3Achapter%3D133%3Asection%3D1
* ↑ J. M. Balcer, "The Persian Wars Against Greece: A Reassessment", Historia;; 38 (1989) p. 130
# Carlos Gálviz García

Carlos Johan Gálviz García (Santa Ana del Táchira, Córdoba, Táchira, 27 d'octubre de 1989) és un ciclista veneçolà, professional del 2011 al 2015.
El gener de 2016 es va anunciar que va donar positiu en un control per EPO a la Volta a Costa Rica, i va ser suspès.

## Palmarès

* 2009
** Campió de Veneçuela sub-23 en contrarellotge
** 1r a la Volta al Zulia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Clásico Virgen de la Consolación de Táriba
* 2010
** Campió de Veneçuela sub-23 en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Guatemala
* 2012
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Vall del Cauca
* 2014
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib a la cursa en ruta
** Campió de Veneçuela en contrarellotge
** 1r a la Volta al Táchira
** 1r a la Volta a Trujillo i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Independència Nacional
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Veneçuela
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Táchira

## Referències

* ↑ «El ciclista venezolano Carlos Gálviz suspendido por dopaje». iusport.com, 10-01-2016 [Consulta: 4 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Martín Labollita

Martín Labollita (Buenos Aires, 27 de setembre de 1980), és un jugador d'escacs argentí, que té el títol de Mestre Internacional.

## Resultats destacats en competició

Labollita, que juga pel club Círculo de Ajedrez Torre Blanca, va començar a destacar en els campionats nacionals per edats; el 1992 fou campió sub-12 de l'Argentina a Rafaela, el 1994 fou campió de l'Argentina sub-14 a Tres de Febrero i el 1996 fou campió de l'Argentina sub-16 a la Capital Federal.
Labollita va guanyar el campionat absolut de l'Argentina el 2002, després de vèncer al desempat contra Sergio Slipak.
Va participar representant l'Argentina en una olimpíada d'escacs l'any 2002 a Bled.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Martín Labollita» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 6 gener 2013].
* ↑ «56 títulos de representantes de Torre Blanca» (en castellà). Círculo Torre Blanca. Arxivat de l'original el 2013-07-13. [Consulta: 6 gener 2013].
* ↑ «Martín Labollita. El nuevo Príncipe del ajedrez nacional» (en castellà). lanacion.com, 2000. [Consulta: 6 gener 2013].
* ↑ «Torneigs Majors i Campionats de l'Argentina (notes en castellà)». Arxivat de l'original el 25/10/2009.
* ↑ «Campions de l'Argentina fins al 2003» (en castellà). Web de la Federació Argentina d'Escacs. Arxivat de l'original el 2012-10-25. [Consulta: 6 gener 2013].
* ↑ «Historial de guanyadors del campionat d'escacs de l'Argentina, fins a 2008» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 6 gener 2013].
* ↑ «De príncipe a rey (Campeonato de Argentina 2002)» (en castellà). lanacion.com.ar, 26-09-2002. Arxivat de l'original el 2013-12-14. [Consulta: 6 gener 2013].
* ↑ «Fitxa de Martín Labollita» (en anglès). OlimpBase. [Consulta: 6 gener 2013].
# Teodoric I de Frísia Occidental

Teodoric I, (circa 870 - mort cap a 959), conegut també com a Dirk I, va ser comte de Frísia Occidental des de 916 a 959. Va ser enterrat a l'Abadia d'Egmond.

## Història

Era probablement fill de Gerulf II, comte al Kennemerland. És investit, en ple domini, per Carles III de França del comitatus de Kennemerland, on havia succeït al seu pare, en un lloc anomenat Pladella Vil·la -situat en l'actual municipi de Bladel- per carta patent datada el 20 d'abril de 922. El 923, el mateix monarca, trobant-se a Bladel, -poble del consell de 's-Hertogenbosch- li dona l'església d'Egmond amb totes les seves dependències. Als arxius de la seva abadia figura Teodoric com el primer «comte d'Holanda».
Tanmateix, aquest va ser l'últim favor que va rebre del sobirà, ja que Carles III de França és destronat, en aquesta època després de la seva derrota a la batalla de Soissons enfront de Robert I de França.
El nom de la seva esposa va ser Gerberga (Geva), va tenir dos fills:
* Teodoric?, comte a Frísia associat al seu pare des de 928 a 939, que va ser el pare de Teodoric II († 988), comte a Frísia. L'existència d'aquest fill ha estat posada en evidència per estudis recents.
* Gerulf.

## Referències

* ↑ Abrégé de L'Histoire de la Hollande y des Provinces-Unies ..., Volumen 1 Louis Gabriel Florence Kerroux. Ed. Jacques Murray. Leiden. 1778. p. 66 /(francès)
* ↑ Abrégé de L'Histoire de la Hollande y des Provinces-Unies ..., Volumen 1 Louis Gabriel Florence Kerroux. Ed. Jacques Murray. Leiden. 1778. p. 67 /(francès)
# Felipe Pinzón Sánchez

Felipe Pinzón Sánchez o Felipe Pinzón Solís (23 d'agost de 1917 - maig de 2015) va ser un jugador d'escacs peruà, quatre vegades guanyador del campionat peruà d'escacs (1947, 1950, 1951, 1952).

## Resultats destacats en competició

Des de finals dels anys 30 fins a mitjan dels 60, Felipe Pinzón va ser un dels principals jugadors d'escacs peruans. Va guanyar quatre cops els campionats peruans d'escacs: el 1947 (va compartir el 1r lloc amb Julio Súmar Casis i va guanyar el matx de desempat), 1950, 1951 i 1952. L'any 1951, Felipe Pinzón va participar al Torneig Zonal FIDE de Sud-amèrica.
Felipe Pinzón va jugar representant el Perú a les Olimpíades d'escacs següents:
* El 1939, al segon tauler a la 8a Olimpíada d'escacs a Buenos Aires (+3, =2, -8),
* El 1950, al quart tauler a la 9a Olimpíada d'escacs a Dubrovnik (+5, =5, -5),
* El 1964, al tauler de reserva a la 16a Olimpíada d'escacs a Tel-Aviv (+5, =2, -1).

## Referències

* ↑ «OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Felipe Pinzón Sánchez». www.olimpbase.org.

## Bibliografia

* Pinzón Sánchez, Felipe. El ajedrez en el Perú (en castellà). Lima: Fondo Editorial PUCP, desembre 2010. ISBN 978-9972-42-939-2. Arxivat 2022-11-06 a Wayback Machine.
# Sally Carbon

Sally Carbon (14 d'abril de 1967), de casada Sally Bell és una jugadora d'hoquei sobre herba australiana, ja retirada, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba. Quatre anys més tard, als jocs de Barcelona, fou cinquena en la mateixa competició. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or i una de plata a la Copa del món d'hoquei sobre herba i dues d'or i una de plata al Champions Trophy.
El 1989 va rebre la medalla de l'Orde d'Austràlia i el 2000 la Medalla australiana de l'esport en reconeixement pels seus serveis a l'hoquei.
Un cop retirada de l'esport s'ha dedicat a escriure llibres i durant uns 10 anys va tenir una columna pròpia al diari Sunday Times.

## Referències

* ↑ «Sally Carbon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ «Carbon, Sally May (1967 -)». womenaustralia.info. The Australian Women's Register. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ «Sally Carbon». australianspeaker.com. Australian Speakers Bureau. [Consulta: 5 abril 2020].
# Territori del Níger

El Territori del Níger fou un territori dins la colònia del Sudan Francès que es va formar per la conversió del Territori Militar del Níger en territori civil amb administració financera separada del Sudan Francès. Es va crear per decret de 20 de novembre de 1920 i només va durar dos anys, esdevenint colònia separada del Níger per decret de 13 d'octubre de 1922.
El comissionat Lucien Émile Rueff va restar en el càrrec fins a 1921 sent llavors substituït per Joseph Jules Brévié fins a finals de 1922.

## Notes

* ↑ segons Worldstatesmen el 20 de desembre de 1920
* ↑ Segons Worldstatesmen el 26 de desembre de 1922

## Referències

* Les Alhazai de Maradi (Niger): histoire d'un groupe de riches marchands sahéliens, per Emmanuel Grégoire
# Mikel Huerga Leache

Mikel Huerga Leache (Pamplona, 22 de desembre de 1989) és un jugador d'escacs navarrès que té el títol de Mestre Internacional des de 2008.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2472 punts, cosa que en feia el jugador número 34 (en actiu) de l'estat espanyol. El seu màxim Elo va ser de 2503 punts, a la llista de novembre de 2021.

## Resultats destacats en competició

Mikel Huerga va començar a jugar a escacs als 6 anys. El seu palmarès consta de dos subcampionats de Navarra (2004 i 2006), dos campionats de Navarra (2005 i 2007), subcampió del XVI Torneig Internacional Paz de Ziganda (2006), sot-campió del Magistral B del XVI Ciutat de Pamplona (2006), que li donar la seva primera norma, campió del VII Tancat Internacional (2007) a Mondariz (Pontevedra), que li va valdre la segona norma, campió Sub-18 d'Espanya (2007) Campió d'Espanya sub-18, a Granada, i tercer d'Espanya Zona Nord (2007).
El 2012 fou campió absolut d'Euskadi, i el 2014 en fou tercer per darrere de Santiago Gónzalez i Salvador Gabriel Del Río, i el 2015 subcampió a un punt del campió Santiago González. El setembre de 2015 fou tercer al Campionat d'Espanya absolut a Linares amb 7 punts de 9 partides, amb els mateixos punts que el campió Paco Vallejo però amb pitjor desempat.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Mikel Huerga Leache» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Espanya"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 3 gener 2022].
* ↑ «Elo de Mikel Huerga». FIDE. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Historial de campionats d'Espanya sub-18». Federació Espanyola d'Escacs. [Consulta: 3 gener 2022].
* ↑ «Mikel Huerga alcanza el título de Gran Maestro». [Consulta: 13 agost 2015]. (castellà)
* ↑ «Mikel Huerga campeón de Euskadi Absoluto 2012». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 13 agost 2015]. (castellà)
* ↑ «Santi González gana la txapela por vencer a Mikel Huerga y tener mejor desempate que Salvador del Río». Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 13 agost 2015]. (castellà)
* ↑ «Santiago González gana su quinta txapela de Euskadi». Arxivat de l'original el 7 de setembre 2015. [Consulta: 13 agost 2015]. (castellà)
* ↑ «Mikel Huerga, segundo en el Cto. de Euskadi». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 13 agost 2015]. (castellà)
* ↑ «Vallejo y Vega, campeones de España 2015». chessbase.com. [Consulta: 7 setembre 2015]. (castellà)
# Ingeborg Schmitz

Ingeborg Schmitz (Berlín, 22 d'abril de 1922) és una ex-nedadora alemanya que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on disputà dues proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en la competició dels 4×100 metres lliures formant equip amb Ruth Halbsguth, Leni Lohmar i Gisela Arendt, mentre en els 100 metres lliures quedà eliminada en sèries. En el seu palmarès també destaquen tres títols nacionals, un dels 100 i dos dels 400 metres lliures.

## Referències

* 1 2 «Inge Schmitz Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de gener 2011. [Consulta: 8 novembre 2019].