OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temporada 1999-2000 del Club Joventut Badalona

La temporada 1999-2000 va ser la 61a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial. La Penya va disputar la seva 44a temporada a la màxima categoria del bàsquet espanyol. Va acabar la fase regular en l'onzena posició, lluny de classificar-se per disputar els play-offs pel títol, en una posició similar a l'aconseguida a la temporada anterior. Tampoc no disputa la Copa. Aquesta és la darrera temporada amb la denominació Pinturas Bruguer Badalona.

## Resultats
### Lliga ACB

A la Lliga ACB finalitza la fase regular en l'onzena posició de 18 equips participants, sense aconseguir classificar-se per disputar els play-offs pel títol. En 34 partits disputats de la fase regular va obtenir un bagatge de 16 victòries i 18 derrotes, amb 2.640 punts a favor i 2.650 en contra (-10).

### Lliga Catalana

La Lliga Catalana 1999 es va celebrar a Granollers. La Penya va eliminar el Barça 69 a 71 a les semifinals, però no va aconseguir el títol en perdre el partit definitiu amb el TDK Manresa per 81 a 65.

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
| Club Joventut Badalona: plantilla 1999-00 # Jugador Pos. A. 4 Álex Mumbrú Aler 2.02 5 Rafa Jofresa Base 1.83 6 Crawford Palmer Pivot 2.04 9 Askia Jones Escorta 1.95 10 James Collins Escorta 1.94 11 Quique Andreu Pivot 2.07 12 Nacho Biota Aler 2.02 13 Ferran Martínez Pivot 2.12 14 Raül López Base 1.82 15 Fran Murcia Aler pivot 2.03 En fons verd, noves incorporacions de la temporada. | Club Joventut Badalona: staff 1999-00 Nom Funció Josep Maria Izquierdo Entrenador Xavier Zaragoza Entrenador assistent |
Jugadors del planter amb minuts al 1r equip :
| # | Jugador | Pos. | A. | Participació |
| 16 | Souley Drame | Aler | 2.02 | 2 partits |
| 99 | Sergi Vidal | Escorta | 1.99 | 1 partit |
| 99 | Albert Miralles | Pivot | 2.08 | 7 partits |
| 99 | Jordi Jiménez | Base | 1.83 | 4 partits |

### Baixes

Baixes a l'inici de temporada :
| Jugador | Pos. |
| Dani Garcia | Pivot |
| Darryl Middleton | Pivot |
| Iván Corrales | Espanya |
| Aaron Swinson | Aler |
| Roger Grimau | Base |
| Nikola Loncar | Escorta |
Baixes durant la temporada :
| Jugador | Pos. |
| Jordi Pardo | Aler |
| Serguei Babkov | Escorta |
| Byron Houston | Aler pivot |
| Alfred Julbe | Entrenador |

## Referències

* ↑ «Resultados Liga ACB 1999-00». ACB.com. Arxivat de l'original el 14 d’abril 2018. [Consulta: 14 abril 2018].
* ↑ «Lliga Catalana». Pop FLock. Arxivat de l'original el 14 d’abril 2018. [Consulta: 14 abril 2018].
* ↑ «Memoria de plantillas: Pinturas Bruguer Badalona 1999-00» (en castellà). ACB.com. Arxivat de l'original el 15 d’abril 2018. [Consulta: 14 abril 2018].
# CLAM - Festival Internacional de Cinema Social de Catalunya

El CLAM - Festival Internacional de Cinema Social de Catalunya és un projecte de promoció i divulgació cinematogràfica centrat en la solidaritat i els drets humans. Fundat el 2003, té seus a Navarcles, Manresa i una tercera seu convidada que varia cada any, així com activitats pedagògiques adreçades a escoles i instituts. El CLAM compta amb dues seccions oficials de curts i llargmetratges, respectivament. El festival presenta també, a cada edició, diferents activitats paral·leles relacionades amb el sector del cinema i amb temàtiques socials d'actualitat.
Cada any s'entreguen dos premis del jurat (Millor pel·lícula i Premi especial del jurat) i un Premi del públic per a cada categoria. Des de la primera edició, en el marc del festival, s'hi lliura el Premi Pere Casaldàliga a la Solidaritat. Des de la 16a edició, convocat per AMPANS en col·laboració amb el CLAM, es lliura el Premi Insert a la creació audiovisual de persones amb discapacitat intel·lectual. El CLAM és membre de Catalunya Film Festivals.
Després de l'edició del 2023, el festival CLAM va ser acceptat a la prestigiosa Human Rights Film Network (HRFN), convertint-se en l'únic festival de Catalunya que en forma part.

## Referències

* ↑ «El Festival Clam de Navarcles reconoce la labor de los socorristas catalanes en Grecia». La Vanguardia, 05-04-2016. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «El Festival Internacional de Cinema Solidari de Navarcles programa 36 films de 12 països». Ara, 24-04-2013.
* ↑ «El Clam incorpora Sallent com a tercera seu de la 16a edició del festival». Regió7, 11-03-2019. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «El Festival Internacional de Cinema Solidari de Navarcles presentarà al públic 37 pel·lícules de 15 països diferents». La Vanguardia, 20-04-2015 [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ «El Festival Internacional de Cinema Solidari de Navarcles serà l'escenari d'un documental dirigit per Pablo García». El Punt Avui, 02-04-2009.
* ↑ «El binomio cine social y salud protagoniza la nueva edición del festival CLAM», 28-03-2017. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «Home | Human Rights Film Network». [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ Paz, Susana. «El Clam entra a l'elit internacional dels principals festivals de cinema social com a únic representant català» (en castellà), 18-11-2023. [Consulta: 12 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial. CLAM Festival internacional de Cinema Social de Catalunya
# Elvio Banchero

Elvio Banchero (Alessandria, 28 d'abril de 1904 - Alessandria, 21 de gener de 1982) fou un futbolista italià, que jugava com a davanter, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
A nivell de clubs va ser jugador de la U.S. Alessandria Calcio 1912 (1921-1924, 1925-1929 i 1936-1937), SPAL (1924-1925), Genoa 1893 (1929-1932), Roma (1932-1934), Bari (1934-1936), Parma (1937-1938) i Savoia Marchetti (1938-1939).
Amb la selecció nacional jugà 3 partits entre 1928 i 1931, en què marcà 4 gols. El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de bronze en la competició de futbol.

## Referències

* 1 2 Elvio Banchero a national-football-teams.com
* ↑ Elvio Banchero a eu-football.info
* ↑ «Elvio Banchero Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Nancy Katherine Hayles

Nancy Katherine Hayles (Saint Louis, 16 de desembre de 1943) és una crítica literària postmoderna estatunidenca, coneguda per la seva contribució als camps de la literatura i la ciència, la literatura electrònica i la literatura nord-americana. És professora emèrita James B. Duke distingida de literatura, al Trinity College of Arts & Sciences de la Universitat de Duke. És una de les autores més rellevants en l’estudi del posthumanisme. La seva proposta posa la materialitat i la cognició al centre i critica la concepció de l’humà com a subjecte autònom i independent. En l’era de la intel·ligència artificial, les seves idees ens menen a una nova visió de l’evolució humana.

## Biografia

Hayles va néixer a Saint Louis, Missouri, filla d'Edward i Thelma Bruns. Va rebre el seu B.S. en química del Rochester Institute of Technology el 1966, i el seu M.S. en química de l'Institut Tecnològic de Califòrnia el 1969. Va treballar com a química investigadora el 1966 a Xerox Corporation i com a consultora de recerca química a la Beckman Instrument Company de 1968 a 1970. Aleshores, Hayles va canviar de camp i va rebre el seu màster en literatura anglesa a la Universitat de Michigan el 1970, i el seu doctorat en literatura anglesa per la Universitat de Rochester el 1977. Treballa com a crítica social i literària.
La seva recerca se centra principalment en les "relacions entre la ciència, la literatura i la tecnologia. Hayles ha impartit classes a UCLA, Universitat d'Iowa, Universitat de Missouri, l'Institut Tecnològic de Califòrnia i el Dartmouth College. Va ser la directora de la Facultat de l'Electronic Literature Organization del 2001 al 2006.
Del 2008 al 2018, va ser professora d'anglès i literatura a la Universitat de Duke. A partir de 2018, Hayles va ser el professora distingit James B. Duke emèrita de literatura al Trinity College of Arts & Sciences de la Universitat de Duke.

## Referències

* ↑ «Citations search: "N. Katherine Hayles" (Google Scholar)». .
* ↑ «Faculty – Program in Literature». literature.duke.edu. Arxivat de l'original el March 9, 2016. [Consulta: 2 abril 2018].
* ↑ «N. Katherine Hayles: «Necessitem una visió més integral de la cognició»», 06-02-2024. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ «Iowa Review Web». uiowa.edu. Arxivat de l'original el 2008-02-16. [Consulta: 12 març 2008].
* ↑ «N. Katherine Hayles, Literature, Duke University – Townsend Center for the Humanities». townsendcenter.berkeley.edu.
* ↑ «Literary Advisory Board (ELO)». eliterature.org. Arxivat de l'original el 2008-05-20. [Consulta: 21 maig 2008].
# La Unió (sa Botigueta)

La Unió és una societat cultural i esportiva de Sóller (Mallorca, Illes Balears, Espanya). Des dels seus inicis ha estat coneguda popularment com a Sa Botigueta. El seu president, des de l'any 2011, és Amador Castanyer Noguera
La Societat va néixer com a fruit de la fusió de dues societats existents anteriorment: La Torre, fundada l'any 1887, i el Círculo Recreativo, que s'unificaren l'any 1893 per constituir el casino La Unión. Inicialment enfocada a activitats purament recreatives, amb el pas del temps la Societat ha anat derivant cap a activitats culturals i esportives.
Actualment, sa Botigueta manté dues seccions en competició oficial:
* Billar, a través del Club Billar Sóller
* Futbol d'Empresa, amb un equip de Futbol 7

## Referències

* ↑ Veu de Sóller, 12 de març de 2012
* ↑ Quetglas Cifré, Antoni; Bernat Joy, Catalina: L'Associacionisme a Sóller de 1868 a 1936. II Jornades d'Estudis Locals de Sóller (2007)
* ↑ AIDEB, Equip de Futbol Empresa Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Quetglas Cifré, Antoni. L'Associacionisme a Sóller de 1868 a 1936. II Jornades d'Estudis Locals de Sóller (2007). Ajuntament de Sóller, ed., 2008. ISBN 978-84-96608-84-9.
# Llarg segle XVIII

L'anomenat llarg segle XVIII (anglès: Long 18th century) és un concepte utilitzat per un nombre d'historiadors britànics de manera anàloga al curt segle XX i llarg segle XIX d'Eric Hobsbawm. La intenció del terme és fer referència a un període històric més natural que la simple utilització del "segle xviii" marcat pel calendari. Aquesta era històrica occidental és marcada per dos esdeveniments rellevants especialment per al Regne Unit: s'iniciaria amb la Revolució Gloriosa de 1688 i els canvis sociopolítics que va suposar, i s'allargaria fins a la batalla de Waterloo de 1815, on l'hegemonia colonial mundial recauria en els britànics amb la caiguda de Napoleó. D'altres definicions amplien la cronologia fins a 1660-1830, interessant-se més en quüestions més d'ordre social general o esdeveniments polítics globals.
Entre altres línies de recerca relacionades amb aquest tema, la Universitat Harvard té un grup dedicat a les relacions entre aquesta periodització històrica i el romanticisme, que va sorgir cap a meitats del segle xviii, mentre que d'altres posen l'èmfasi en l'abast del moviment paneuropeu de la Il·lustració

## Referències

* ↑ O'Gorman, Frank (1997). The Long Eighteenth Century: British Political and Social History 1688–1832 (The Arnold History of Britain Series). A Hodder Arnold Publication.
* ↑ Baines, Paul (2004). The Long 18th century. London: Arnold.
* ↑ Marshall, P. J. (Editor) (2001). The Oxford History of the British Empire: Volume II: The Eighteenth Century (Oxford History of the British Empire). Oxford University Press, EUA.
* ↑ Col·loqui sobre el llarg segle xviii i el Romanticisme. Arxivat 2015-06-30 a Wayback Machine. Lloc web de la Universitat Harvard
* ↑ «Facultat d'història de la universitat d'Oxford». Arxivat de l'original el 2015-09-11. [Consulta: 15 agost 2015].
# Jouko Lindgren

Jouko Lindgren (Hèlsinki, 15 d'abril de 1955) és un regatista finlandès que va competir internacionalment durant les dècades de 1970 i 1980. És el pare dels també regatistes olímpics Niklas i Joonas Lindgren.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va guanyar la medalla d'or en la categoria de Classe 470 del programa de vela. Va compartir vaixell amb Georg Tallberg.

## Referències

* ↑ «Jouko Lindgren Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 12 abril 2020].
# Emil Benecke

Emil Benecke (Magdeburg, 4 d'octubre de 1898 - Riga, 12 d'agost de 1945) va ser un waterpolista i nedador alemany que va competir entre les dècades de 1910 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, guanyà la medalla de plata en la mateixa competició. En el Campionat d'Europa fou segon el 1931 i tercer el 1926. Guanyà la lliga alemanya amb el Hellas SC Magdeburg de 1924 a 1926 i de 1928 a 1931. Abans de centrar-se en el waterpolo fou un destacat nedador, guanyant vuit campionats nacionals entre 1917 i 1922 en diferents distàncies i modalitats.
Va lluitar en la Segona Guerra Mundial i fou fer presoner al front rus, on va morir poc després del final de la guerra.

## Referències

* 1 2 3 «Emil Benecke Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 3 juliol 2018].
# Dan Peralbo i El Comboi

Dan Peralbo i El Comboi és un grup català de música pop-rock que va guanyar el Sona9 l'any 2021. Dan Peralbo és també l'autor de «Vermell i negre», l'himne oficial del Club de Futbol Torelló.

## Membres

* Dan Peralbo: guitarra i veu
* Albert «Ret» Rams: guitarra
* Aleix «Jimmy» Vilarrasa: bateria
* Pol Villegas: baix

## Discografia
### EP

* Cosquis my (The Yellow Gate, 2020)
* Immaculada concepció (The Yellow Gate, 2021)
* Miris com t'ho miris (The Magic Mountain / The Yellow Gate, 2022)
* Cosa fina (The Yellow Gate, 2023)

### Àlbums

* Dan Peralbo i el Comboi (Montgrí, 2024)

## Referències

* ↑ Núñez, Sergi. «Dan Peralbo i El Comboi es redescobreix en «Tot allò que vaig sentir»». Enderrock.cat, 07-05-2024. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ Núñez, Sergi. «És insostenible intentar ser músic emergent i pagar-se un pis a Barcelona». Enderrock.cat, 27-09-2024. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ Rodríguez, Oriol. «Dan Peralbo i el Comboi, la banda de Torelló que ha enamorat Angelina Jolie». El Nacional, 15-05-2023. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ «Dan Peralbo i El Comboi». [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ Puigtobella, Bernat. «Tot ha set autodidacte». Núvol, 26-05-2022. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ Sánchez, Joan. «Dan Peralbo i El Comboi, entrevista en Mondo Sonoro (2024)» (en castellà). Mondo Sonoro, 20-09-2024. [Consulta: 24 octubre 2024].
# La carroza de plomo candente

La carroza de plomo candente és una obra de teatre escrita per Francisco Nieva el 1969 i estrenada el 1976. Segons escriu el propi Nieva, fou escrita l'estiu del 1969 juntament amb El combate de Ópalos y Tasia a Roma inspirat en objectes de bruixeria que va trobar a l'habitació on hi era, i amb clara influència d'Antonin Artaud i Filippo Tommaso Marinetti. No fou estrenada fins al 27 d'abril de 1976 al Teatro Fígaro de Madrid sota la direcció de José Luis Alonso de Santos i amb un repartiment format, entre d'altres, per Laly Soldevila, José María Prada, Rosa Valenty, Valeriano Andrés i Pilar Bardem.

## Argument

Frasquito anuncia enmig de sorprenents efectes lluminosos a Luis III (un individu asexuat) que el seu pare ha mort i que passarà a ser el nou rei. Alhora, però, basant-se en els pronòstics dels almanacs, anuncia l'hecatombe i l'apocalipsi i que ha de deixar embarassada la reina i tenir un hereu. Alhora, el Pare Camaleón insisteix en la mort del rei pare i li adverteix de possibles guerres carlines, raó per la qual li demana que fortifiqui la Inquisició i es posi de part de Déu. Després apareix la Garrafona amb la cabra Liliana i el torero Saturno, que proposen un ritual perquè el rei tingui descendència. La cabra es transforma en la Venus Calipigia, però la cerimònia es desemboca i finalment el rei queda embarassat de Saturno.

## Repartiment

* Laly Soldevila - Luis III
* Rosa Valenty - Venus Calipigia
* José María Prada
* Valeriano Andrés
* Pilar Bardem

## Premis

Laly Soldevila va obtenir el Fotogramas de Plata a la millor labor teatral de 1976.

## Referències

* ↑ El combate de Ópalos y Tasia y La carroza de plomo candente a teatro.es
* ↑ La desencadenada furia de Francisco Nieva, El País, 9 de maig de 1976
* ↑ La carroza de plomo candente al web de Francisco Nieva
* ↑ José-Luis Calvo Carilla, Jesús María Barrajón Francisco Nieva, p. 172
* ↑ Concedidos los Fotogramas de Plata a El País, 1 de febrer de 1977

## Enllaços externs

* PDF La carroza de plomo candente, text de l'obra
# Herbert Richardson

Herbert Richardson (Toronto, 25 de novembre de 1903 - valor desconegut, 17 de gener de 1982) fou un remer canadenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del vuit amb timoner del programa de rem, en què guanyà la medalla de bronze.

## Referències

* ↑ «Bert Richardson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 1r setembre 2018].
# Kaspar Hassel

Kaspar Fredrik Hassel (Roan, Sør-Trøndelag, 6 de novembre de 1877 - Bergen, Hordaland, 9 d'abril de 1962) va ser un arquitecte i regatista noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or en els 12 metres (1919 rating) del programa de vela, a bord del Heira II.

## Referències

* ↑ «Kaspar Hassel Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Temporada 2000-2001 del Club Joventut Badalona

La temporada 2000-2001 va ser la 62a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial. La Penya va disputar la seva 45a temporada a la màxima categoria del bàsquet espanyol. Va acabar la fase regular en la catorzena posició, lluny de classificar-se per disputar els play-offs pel títol, tres posicions per sota de la posició aconseguida a la temporada anterior. Tampoc no disputa la Copa. Aquesta temporada competeix amb la denominació Joventut Badalona.

## Resultats
### Lliga ACB

A la Lliga ACB finalitza la fase regular en la catorzena posició de 18 equips participants, sense aconseguir classificar-se per disputar els play-offs pel títol. En 34 partits disputats de la fase regular va obtenir un bagatge de 11 victòries i 23 derrotes, amb 2.692 punts a favor i 2.820 en contra (-128).

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
| Club Joventut Badalona: plantilla 2000-01 # Jugador Pos. A. 4 Slaven Rimac Escorta 1.96 5 Rafa Jofresa Base 1.83 6 Crawford Palmer Pivot 2.04 9 Souley Drame Aler 2.02 10 Josep Pacreu Escorta 1.94 11 Warren Kidd Pivot 2.05 12 Nkechi Ezugwu Pivot 2.04 13 Ferran Martínez Pivot 2.12 14 Stephane Dumas Base 1.90 15 Álex Mumbrú Aler 2.02 16 Albert Miralles Pivot 2.08 En fons verd, noves incorporacions de la temporada. | Club Joventut Badalona: staff 2000-01 Nom Funció Manel Comas Entrenador Joan Plaza Entrenador assistent |
Jugadors del planter amb minuts al 1r equip :
| # | Jugador | Pos. | A. | Participació |
| 18 | Borja Fernández | Pivot | 2.04 | 3 partits |

### Baixes

Baixes a l'inici de temporada :
| Jugador | Pos. |
| Askia Jones | Escorta |
| James Collins | Escorta |
| Quique Andreu | Pivot |
| Nacho Biota | Aler |
| Raül López | Base |
| Fran Murcia | Aler pivot |
Baixes durant la temporada :
| Jugador | Pos. |
| César Sanmartín | Aler |
| Josep Maria Izquierdo | Entrenador |

## Referències

* ↑ «Resultados Liga Endesa 2000-01». ACB.com. Arxivat de l'original el 14 d’abril 2018. [Consulta: 13 abril 2018].
* ↑ «Memoria de plantillas: Joventut Badalona 2000-01» (en castellà). ACB.com. Arxivat de l'original el 14 d’abril 2018. [Consulta: 13 abril 2018].
# Classificació per al Campionat de la CONCACAF 1985

La classificació per al Campionat de la CONCACAF 1985 va ser disputada per 17 equips. Guatemala va rebre una invitació de la CONCACAF i es va classificar directament per al torneig. Els 16 equips restants van ser emparellats i van jugar una eliminatòria a doble partit. El guanyador de cada eliminatòria es classificava per al torneig.

## Eliminatòria 1

* 29 de juliol de 1984, San Salvador, El Salvador - El Salvador 5 - 0 Puerto Rico
* 5 d'agost de 1984, San Juan, Puerto Rico - Puerto Rico 0 - 3 El Salvador
El Salvador es va classificar amb un marcador global de 8-0.

## Eliminatòria 2

* 29 de setembre de 1984, Willemstad, Antilles Neerlandeses - Antilles Neerlandeses 0 - 0 Estats Units
* 6 d'octubre de 1984, Saint Louis, Estats Units - Estats Units 4 - 0 Antilles Neerlandeses
Estats Units es va classificar amb un marcador global de 4-0.

## Eliminatòria 3

* 15 de juny de 1984, Colón, Panamà - Panamà 0 - 3 Hondures
* 24 de juny de 1984, Tegucigalpa, Hondures - Hondures 1 - 0 Panamà
Hondures es va classificar per un marcador global de 4-0.

## Eliminatòria 4

* 4 d'agost de 1984, Port-au-Prince, Haití - Antigua i Barbuda 0 - 4 Haití
    Aquest partit es va jugar a Haití en comptes de a Antigua i Barbuda.
* 7 d'agost de 1984, Port-au-Prince, Haití - Haití 1 - 2 Antigua i Barbuda
Haití es va classificar per un marcador global de 5-2.

## Eliminatòria 5

* 15 d'agost de 1984, Paramaribo, Surinam - Surinam 1 - 0 Guyana
* 29 d'agost de 1984, Georgetown, Guyana - Guyana 1 - 1 Surinam
Surinam es va classificar per un marcador global de 2-1.

## Eliminatòria 6

Jamaica es va retirar, per la qual cosa Canadà es va classificar automàticament.

## Eliminatòria 7

Barbados es va retirar, per la qual cosa Costa Rica es va classificar automàticament.

## Eliminatòria 8

Grenada es va retirar, per la qual cosa Trinitat i Tobago es va classificar automàticament.

## Referències

* CONCACAF.com
Edicions del Campionat de la CONCACAF (Copa d'Or) :
# Molí de Llanera

El molí de Llanera és un molí fariner del municipi de Torà (Solsonès), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Està situat a la dreta de la riera de Llanera. S'hi accedeix des del castell de Llanera, primerament per una pista i després per un sender molt desdibuixat.

## Descripció

Molí d'origen medieval bastit al peu del riu, sota el castell de Llanera, amb la particularitat que donada la irregularitat dels cabals del Llanera, el molí estava pensat per nodrir-se de l'aigua de la pluja mitjançant un sistema de recollida d'aquesta. De l'època medieval en restaria només la volta apuntada de la part baixa, mentre la resta de l'edificació correspon a intervencions de l'època moderna i que arribaria fins al segle xix, com data la llinda de l'entrada. Es conserven la bassa i el cacau, però l'edifici està força enrunat.

## Referències

* ↑ «Molí de Llanera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2016].

## Enllaços externs

* Ruta per anar-hi des de l'Hostal Nou
# Llei de l'efecte

La llei de l'efecte, formulada per Edward Thorndike, és una llei sobre el comportament de cort conductista.
Segons aquesta llei, les respostes que siguin seguides (contigüitat) de conseqüències reforçants seran associades a l'estímul i tindran major probabilitat d'ocurrència quan l'estímul torni a aparèixer.
Per contra, si la resposta a l'estímul va seguida d'una conseqüència aversiva, l'associació serà més feble, amb el que la probabilitat d'ocurrència serà menor.
No obstant això, es va haver de revisar aquesta teoria, ja que en la pràctica, la conseqüència aversiva, no complia la fi d'afeblir la connexió entre estímul i resposta sinó que en alguna mesura semblava tenir conseqüències de plaer en comptes de manifestar la resposta per a tal fi.
En aquesta llei es basen moltes de les teories formulades per B.F. Skinner, principalment amb les teories del reforçament tant positiu com a negatiu.

## Referències

* ↑ Schacter, Gilbert, Wegner. (2011). "Psychology Second Edition" New York: Worth Publishers.