OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Socialista de Macedònia

El Partit Socialista de Macedònia (macedònic Социјалистичка партија на Македонија, Socijalistička Partija na Makedonija, SPM) és un partit polític de Macedònia del Nord. fundat el 22 de setembre de 1990 com a successor de l'Aliança Socialista del Poble Treballador de Macedònia. El SPM es proclama que és un partit socialista democràtic. El SPM va formar part dels governs de coalició des del 1992 fins al 1998, dirigit per la Unió Socialdemòcrata de Macedònia. El primer líder del partit va ser Kiro Popovski i el seu líder actual és Ljubisav Ivanov - Dzingo.
A les eleccions legislatives macedònies de 2002 el partit va obtenir el 2,1% dels vots i 1 de 120 escons. Abans d'aquestes eleccions la SPM va trencar les seves relacions estretes amb la SDSM i es va negar a participar en el govern de coalició liderat per la SDSM. El desembre de 2003, el SPM va formar una coalició amb l'Alternativa Democràtica i amb la Unió Democràtica.
A l'eleccions legislatives macedònies de 2006 va formar part de la coalició encapçalada per VMRO-DPMNE, va augmentar el seu nombre d'escons 1 a 3 i va participar en el seu primer govern de coalició dirigit per Nikola Gruevski. A les eleccions legislatives macedònies de 2008 del partit va mantenir el seu nombre d'escons als 3 i actualment és el segon partit en el govern de coalició dirigit per la VMRO-DPMNE. En el govern del partit participa amb un ministre, Ljupco Dimovski, ministre d'agricultura, silvicultura i economia d'aigua i un viceministre de transport i comunicacions

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2005-08-10 a Wayback Machine.
# Partit Socialista d'Okinawa

El Partit Socialista d'Okinawa o Partit de les Masses Socials d'Okinawa (沖縄社会大衆党, Okinawa Shakai Taishū-tō) és un partit polític local de la Prefectura d'Okinawa. El partit és d'ideologia socialdemòcrata i pacifista. No s'ha de confondre amb el partit del mateix nom que va actuar com a secció local del Partit Socialista del Japó a principis de la dècada dels 60.

## Història

El partit va ser fundat el 31 d'octubre de 1950 durant l'ocupació estatunidenca de les illes Ryūkyū. El 29 d'abril de 1952, el partit va llançar la plataforma "Associació per a la Reversió al Japó" la qual va inciar una recollida de signatures per a demanar la reunificació amb el Japó. La campanya va aconseguir més de 199.000 signatures (vora el 72% del cens electoral d'Okinawa). Aquesta campanya va ser liderada per les forces locals esquerranes, tant el pròpi partit de les masses socialistes com el Partit Popular d'Okinawa, el qual després de la reunificació de 1972 es va fusionar amb el Partit Comunista Japonés. El PSO, en canvi, no es va unir a cap partit japonés després de la reunificació, romanent fins al dia d'avui com un partit exclusivament local. El partit va tindre un paper dominant com a líder de les forces d'esquerra a l'arxipèlag. Tot i això, després de la deriva cap a la dreta dels demobudistes del Kōmeitō els quals van començar a donar suport al Partit Liberal Democràtic del Japó per tot arreu del país, l'esquerra ha començat progressivament a perdre força a les illes. Actualment el PSO es troba a un govern de coalició a l'assemblea prefectural amb el Partit Socialdemòcrata, els comunistes i els independents. La formació te representació a l'Assemblea Prefectural, a la Cambra de Consellers del Japó i a les ciutats més importants de la prefectura, com Naha, la capital.

### Eleccions a l'Assemblea Prefectural d'Okinawa

* Els resultats de 1952 a 1968 corresponen a la cambra legislativa d'Okinawa durant l'ocupació dels Estats Units d'Amèrica.
| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 1952 | ??? | ??? | 11 / 31 | Nou |
| 1954 | 129.610 | 41,4 | 12 / 29 | 1 |
| 1956 | 74.072 | 22,1 | 8 / 29 | 4 |
| 1958 | 77.581 | 22 | 9 / 29 | 1 |
| 1960 | 117.720 | 31,29 | 5 / 29 | 4 |
| 1962 | 92.774 | 30,68 | 7 / 29 | 2 |
| 1965 | 82.672 | 27,07 | 7 / 32 | = |
| 1968 | 106.396 | 24,49 | 9 / 32 | 2 |
| 2004 | ??? | ??? | 4 / 48 | = |
| 2008 | ??? | ??? | 2 / 48 | 2 |
| 2012 | ??? | ??? | 3 / 48 | 1 |
| 2016 | ??? | ??? | 3 / 48 | = |

## Referències

* ↑ Eldridge, Robert D.. The Origins of the Bilateral Okinawa Problem. Nova York & Londres: Garland Publishing, Inc., 2001. p. 380
# Partit Socialista de Catalunya-Reagrupament

El Partit Socialista de Catalunya-Reagrupament (PSC-R) va ser un partit polític català d'ideologia socialdemòcrata fundat per Josep Pallach.
Té el seu origen en l'ala dreta del Moviment Socialista de Catalunya (MSC), fundat a França l'any 1946. El novembre de 1974 se separa d'aquesta organització i funda el Reagrupament Socialista i Democràtic de Catalunya, que al maig de 1976 es converteix en el Partit Socialista de Catalunya-Reagrupament. La mort de Pallach a principis de 1977 provocà a una forta crisi, després de la qual Josep Verde i Aldea és escollit secretari general. Aquest es va apropar al Partit Socialista de Catalunya-Congrés (PSC-C) i a la Federació Catalana del PSOE.
A les eleccions generals de 1977 es presenta en coalició amb Convergència Democràtica de Catalunya (CDC) i altres grups nacionalistes catalans en el Pacte Democràtic per Catalunya, que obté 11 escons (d'ells 4 per al partit). Després de les eleccions, el PSC-R decideix no continuar amb la coalició mentre que els seus diputats s'integren en el Grup Mixt del Congrés (excepte Joaquim Arana i Pelegrí, que va seguir als seus excompanys del Pacte al Grup parlamentari basc-català) i canviar la seva estratègia. En els mesos següents es decanta per la convergència socialista amb el Partit Socialista de Catalunya-Congrés i la federació catalana del PSOE (si bé a l'octubre de 1977 els seus tres diputats al Congrés s'integren en la Minoria Catalana) per fundar al juliol de 1978 el Partit dels Socialistes de Catalunya. Els sectors més catalanistes s'integraren en CDC o a Esquerra Republicana de Catalunya, encara que un grup de seguidors i col·laboradors de Pallach (inclosa la seva vídua) formessin un efímer Partit Socialista Democratic.

## Enllaços externs

* Glòria Rubiol. Josep Pallach i el reagrupament. L'Abadia de Montserrat, 1995. ISBN 9788478266111.
* Adhesiu del PSC-Reagrupament amb el lema socialisme en llibertat Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Partit Socialista d'Ucraïna

El Partit Socialista d'Ucraïna (ucraïnès Соціалістична Партія України/Sotsialistychna Partiya Ukrainy, SPU) és un partit polític socialista d'Ucraïna. És un dels partits més antics, ja que fou registrat a finals de 1991, així que es va dissoldre el Partit Comunista. Inicialment era un partit amb una orientació quasi-comunista, però s'ha convertit en un partit d'esquerra en sentit europeu. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2002 el partit va obtenir el 6,9% del vot popular, i 24 dels 450 escons a la Rada Suprema d'Ucraïna. El seu candidat per a les eleccions presidencials ucraïneses de 1999, Oleksandr Moroz, va quedar en tercer lloc, amb 11,3% dels vots en la primera ronda. Oleksander Moroz també va participar en les eleccions presidencials ucraïneses de 2004, i en la primera ronda novement quedà en tercer lloc, amb el 5,82% del vots, i posteriorment recomanà votar Víktor Iúsxenko en la segona volta.

## Eleccions de 2006

A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2006 va rebre el 5,67% dels vots, assegurant 33 escons al Parlament. S'esperava que el partit participés en la formació d'una coalició de govern amb el Bloc Iúlia Timoixenko i la Nostra Ucraïna, però després de tres mesos de negociacions no es va arribar a un acord perquè la Nostra Ucraïna no acceptava el nomenament de Moroz com a president de la Rada.
Davant la crisi constitucional potencial el Partit Socialista va acordar la formació d'una "coalició anti crisi" amb el Partit de les Regions i el Partit Comunista d'Ucraïna després de l'elecció d'Oleksander Moroz com a President del Parlament el juliol de 2006. Es formà un govern de coalició presidit per Víktor Ianukòvitx com a primer ministre d'Ucraïna.

## Eleccions de 2007

A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2007 el seu es va ensorrar, ja que no assolí el percentatge mínim del 3% per a assolir representació parlamentària (només el 2,86%) i es va quedar sense representació. Tot i els mals resultats, pensen presentar Oleksander Moroz com a candidat a les eleccions presidencials ucraïneses de 2010.

## Resultats electorals

Resultats des de 2002 :
| Any | Elecció | Vots | % | Escons |
| 2002 | Parlament | | 6,9 | 24 |
| 2004 | President | 1.632.098 | 5,82 | - |
| 2006 | Parlament | 1.444.224 | 5,69 | 33 |
| 2007 | Parlament | 668.185 | 2,86 | 0 |
| 2010 | President | 95.169 | 0,38 | - |

## Enllaços externs

* (ucraïnès) Web oficial Arxivat 2007-04-27 a Wayback Machine.
# Pas de vianants diagonal

Els passos de vianants diagonals, coneguts com a "cruïlles en X" al Regne Unit, pedestrian scramble o Barnes Dance és la disposició dels passos de vianants en una cruïlla que permet creuar als vianants en qualsevol direcció, inclosa la diagonal, al mateix moment mitjançant la interrupció total del trànsit de vehicles durant un període. Aquest tipus de cruïlles es van començar a utilitzar al Canadà i als Estats Units d'Amèrica a finals de la dècada de 1940 però es van suprimir al cap dels anys per prioritzar la circulació de vehicles respecte a la de vianants. Recentment s'han tornat a implantar a diferents ciutats de tot el món per la seguretat que aporten.

## Creació

S'atribuïa la invenció dels passos en diagonal a Henry Barnes (tot i que ell negava haver-los creat) per haver-ne implantat extensament a diferents ciutats dels Estats Units on era responsable de trànsit. Barnes sabia que n'hi havia d'instal·lats a la ciutat de Kansas, a Vancouver i en alguns altres llocs.

## Utilització al món

A Auckland (Nova Zelanda) es va instal·lar el primer pas de vianants diagonal l'any 1958.
A Londres (Anglaterra) l'any 2009 es va instal·lar un pas diagonal a la cruïlla d'Oxford Circus per on hi transiten més de 90 milions de vianants anualment.
A Edmonton (Canadà) el 2018 es van instal·lar dos passos diagonals com a prova pilot. La ciutat havia tingut passos diagonals instal·lats prèviament però el 1959 es van suprimir els dos últims que quedaven.
A Washington DC (Estats Units d'Amèrica) hi ha instal·lats alguns passos diagonals en zones molt freqüentades per vianants.
Al Japó hi ha diverses ciutats que utilitzen els passos diagonals i és on hi ha el que pot ser el més famós del món que fins i tot ha esdevingut un reclam turístic:" la cruïlla de Shibuya" a Tòquio disposa de pas de vianants diagonal que utilitzen entre 1.000 i 2.500 persones cada dos minuts.

## Referències

* ↑ «Where was the First Walk/Don't Walk Sign Installed? - General Highway History - Highway History - Federal Highway Administration». [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ Walker, Peter «X marks the spot: new Oxford Circus crossing opens» (en anglès). The Guardian, 02-11-2009. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «West End 'X-crossing' used by 90m» (en anglès). BBC, 02-11-2010.
* ↑ Mitchell, Laine. «Scrambled, please: City unveils new pedestrian pilot project» (en anglès), 21-09-2018. [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ «2 scramble crosswalks added by Rogers Place in downtown Edmonton» (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ «Northwest DC intersection getting a ‘Barnes dance’ makeover» (en anglès), 04-06-2017. [Consulta: 30 novembre 2019].
* 1 2 Organization (JNTO), Japan National Tourism. «Shibuya Crossing at Shibuya» (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2019].
# Krista Guloien

Krista Guloien (New Westminster, 20 de març de 1980) és una remadora canadenca de Port Moody.

## Biografia

Va competir als Jocs Olímpics de Pequín 2008, en l'especialitat de quatre scull. Als Jocs Olímpics de Londres 2012, va formar part de l'equip canadenc en l'especialitat del vuit i va guanyar la medalla de plata.
Estudia criminologia en la Universitat de Simon Fraser.

## Referències

* ↑ «2007 Heavyweight Women». Rowing Canada. Arxivat de l'original el 2010-10-13. [Consulta: 23 abril 2010].
* ↑ «How Canada fared Saturday». The Globe and Mail, 16-08-2008 [Consulta: 23 abril 2010].
* ↑ «2007 Heavyweight Women». Arxivat de l'original el 2010-10-13. [Consulta: 23 abril 2010].

## Enllaços externs

* Ficha en World Rowing Arxivat 2021-01-10 a Wayback Machine.
# Volker Winkler

Volker Winkler (Merseburg, Saxònia-Anhalt, 8 de novembre de 1958) va ser un ciclista de l'Alemanya de l'Est que es dedicà al ciclisme en pista, especialment en la persecució per equips. Del seu palmarès destaquen una medalla de plata als Jocs Olímpics de Moscou i quatre Campionats del món.

## Palmarès

* 1977
** Campió del món en Persecució per equips (amb Norbert Dürpisch, Matthias Wiegand i Gerald Mortag)
* 1978
** Campió del món en Persecució per equips (amb Uwe Unterwalder, Matthias Wiegand i Gerald Mortag)
* 1979
** Campió del món en Persecució per equips (amb Lutz Haueisen, Axel Grosser i Gerald Mortag)
** Campió de la RDA en Persecució
* 1980
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Moscou en persecució per equips (amb a Uwe Unterwalder, Matthias Wiegand i Gerald Mortag)
** Campió de la RDA en Madison (amb Dieter Stein)
* 1981
** Campió del món en Persecució per equips (amb Detlef Macha, Axel Grosser i Bernd Dittert)
* 1984
** Medalla d'or als Jocs de l'Amistat en Persecució per equips (amb Bernd Dittert, Mario Hernig i Carsten Wolf)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net'
* Fitxa a cyclebase.nl'
* Fitxa a museociclismo.it'
# Lu Huali

Lu Huali (xinès: 路華利) (Shenmu City, 14 de març de 1972) és una remadora xinesa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona on disputà dues proves del programa de rem. Guanyà la medalla de bronze, fent parella amb Gu Xiaoli, en la prova del doble scull, mentre en la del quàdruple scull fou setena.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Lu Huali». [Consulta: 8 juny 2021].
* ↑ «World Rowing - Lu Huali» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-06-08. [Consulta: 8 juny 2021].
# Peter Bacchus

Peter John Bacchus (Nova Jersey, 19 d'octubre de 1954 - 9 de juliol de 2016) va ser un flautista, compositor i arranjador estatunidenc que va exercir una bona part de la seva carrera professional a Catalunya.
També va ser professor artístic del festival internacional del College-Conservatory of Music de Cincinnati (EUA) i el Lucca Opera Theater a Itàlia.
Durant molts anys va ser director musical i va dirigir el grup de música contemporània Grup 21 que va estrenar i donar a conéixer moltes obres de compositors catalans i també estrangers a Catalunya. Els darrers anys també va dirigir diverses corals de gent gran.
Fou membre de l'Associació Catalana de Compositors.

## Composicions destacades

* El 16 de novembre de 2008, va estrenar Variacions per a cobla en el concert del Memorial Joaquim Serra, que tingué lloc a la Sala Oriol Martorell de l'Auditori de Barcelona.
* El Cor Vivaldi va estrenar el 2005 la seva obra Magnificat sota la direcció de Oscar Boada, i que van enregistrar en CD.
* Missa Brevis (2008)
* Fantasia sobre Syrinx per flauta solo
* Fantasia sobre Partita Allemand de Bach
* Serenade per conjunt de flautes i flauta solista interpretada per Up Town Flutes:
* Les seves obres es poden trobar a Dinsic Publicacions Musicals i a Clivis Music.

## Referències

* ↑ Persia, Jorge de «Compromís amb el seu temps : Peter Bacchus (1954-2016)». La Vanguardia, 14-07-2016, pàg. 33.
* ↑ «Bacchus a clivis-music.com». Arxivat de l'original el 2008-11-21. [Consulta: 8 febrer 2009].
* ↑ «Bacchus a dinsic.com». Arxivat de l'original el 2009-08-06. [Consulta: 8 febrer 2009].
* ↑ http://tirades7.blogspot.com/

## Enllaços externs

* Pàgina personal Arxivat 2022-03-07 a Wayback Machine. http://www.peterbacchus.com/
* Llista de sardanes a Sardanista.cat
* Entrevista a Peter Bacchus: http://www.barcelona-metropolitan.com/whats-on/interview-peter-bacchus/
* Article de Mònica Pagès: Peter Bacchus: l'amor a la flauta, Revista Musical Catalana (2016) : http://www.revistamusical.cat/peter-bacchus-lamor-a-la-flauta/
* - Missa Brevis (2008) https://www.youtube.com/watch?v=wYF98rKCsO8 - Sicus Locutus est Magnificat: https://www.youtube.com/watch?v=ZUrR20YqJc4 - Fantasia sobre Syrinx per flauta solo: (tocada per ell): https://www.youtube.com/watch?v=sOrk9z3jWio - Fantasia sobre Partita Allemand de Bach (tocada per ell): https://www.youtube.com/watch?v=gtJVYAu-3uE - Serenade per conjunt de flautes i flauta solista interpretada per Up Town Flutes: https://www.youtube.com/watch?v=fkKmgPiiGTk
# Kurt Helmudt

Kurt Helmudt (Copenhaguen, 7 de desembre de 1943 - 7 de setembre de 2018) fou un remer danès que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb John Hansen, Bjorn Haslov i Erik Petersen.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món de rem de 1970 i una de plata al Campionat d'Europa de rem de 1964.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Kurt Helmudt». [Consulta: 4 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Vierer ohne Steuermann». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer o.Stm.)». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Kurt HELMUDT» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-05-03. [Consulta: 4 maig 2023].
# Günther Ullerich

Günther Ullerich (Berlín, 30 d'abril de 1928 - Colònia, 28 de novembre de 2007) fou un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on fou cinquè en la competició d'hoquei sobre herba. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, guanyà la medalla de bronze en la mateixa competició. La tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1960, a Roma, on fou setè.
Entre 1951 i 1961 va disputar 58 partits internacionals. El 1954 va formar part de l'equip alemany que guanyà el Campionat d'Europa no oficial. A nivell de clubs jugà al Rot-Weiss Köln.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Günther Ullerich». [Consulta: 16 agost 2021].
* ↑ «hockey.de». [Consulta: 16 agost 2021].
# Daan de Groot

Daan de Groot (Amsterdam, 25 de maig de 1933 - Amsterdam, 8 de gener de 1982) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1954 i 1961. Combinà el ciclisme en pista i la carretera. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1955 i el Campionat dels Països Baixos de persecució.
Abans de passar a professional va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki de 1952, on fou cinquè en la prova persecució per equips del programa de ciclisme.

## Palmarès

* 1952
** Vencedor d'una etapa de la Cursa de la Pau
* 1953
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'IJsselmeer
** Vencedor d'una etapa de la Fletxa del Sud
* 1954
** 1r del Circuit de Kempen
* 1955
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1956
** Campió dels Països Baixos de persecució
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
** 1r a Assen
* 1959
** 1r a Alphen aan den Rijn
** 1r a Oostburg

### Resultats al Tour de França

* 1955. 36è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1956. 15è de la classificació general
* 1957. Abandona (8a etapa)
* 1959. Abandona (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1955. 53è de la classificació general
* 1956. 28è de la classificació general
* 1957. 35è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1955. Abandona (9a etapa) Porta el mallot groc durant 3 etapes

## Referències

* ↑ «DE GROOT Daan (Daniël)». [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Daan DE GROOT» (en italià). [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Daan de Groot». [Consulta: 8 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a siteducyclisme.net
# Alfred Tonello

Alfred Tonello (París, 11 de març de 1929 - Bondy, 21 de desembre de 1996) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1953 i 1958.
El 1952, com a ciclista amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki de 1952, en què guanyà la medalla de bronze de la contrarellotge per equips, junt a Jacques Anquetil i Claude Rouer. Com a professional destaca una victòria d'etapa a la Volta a Catalunya de 1956.

## Palmarès

* 1952 (amateur)
** Medalla de bronze a la contrarellotge per equips dels Jocs Olímpics
** 1r del Tour de l'Illa de França i vencedor d'una etapa
* 1953
** 1r al Tour de l'Oise i vencedor d'una etapa
* 1954
** 1r a Riom
* 1956
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya

### Resultats al Tour de França

* 1953. 49è de la classificació general
* 1954. 58è de la classificació general

## Referències

* ↑ «TONELLO Alfred (Sigisfredo)». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Olympedia – Alfred Tonello». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Palmarès d'Alfred Tonello (Fra)». [Consulta: 28 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Alfred Tonello a memoire-du-cyclisme.eu
# Lliga catalana de bàsquet femenina 2000-2001

La XV Lliga Catalana Femenina 2000-2001 fou la quinzena edició de la Lliga catalana de bàsquet. La competició se celebrà des del 27 d'agost al 10 de setembre de 2000 i fou organitzada per la Federació Catalana de Basquetbol. Hi participaren la Universitat de Barcelona BF, vigent campió, BF L'Hospitalet i Santa Rosa de Lima, que disputaren una fase prèvia en format de lligueta a doble volta per determinar els dos finalistes. Es classificaren per disputar la final la Universitat de Barcelona BF, com a primer classificat, i el Santa Rosa de Lima, com a segon.

## Fase regular
### Competició
#### Taula de resultats

| Casa \ Fora | HOS | LIM | UB |
| BF L'Hospitalet | — | 66–67 | 71–58 |
| Santa Rosa de Lima | 84–66 | — | 47–76 |
| Universitat de Barcelona BF | 82–63 | 69–64 | — |

#### Lligueta

* En negreta = Equip guanyador
* Pts = Punts
* Nota: Noms dels equips segons l'època

### Classificació

Després de la finalització de la lligueta, es classificaren per disputar la final la Universitat de Barcelona BF i el Santa Rosa de Lima.
| # | Equip | PJ | PG | PP | PF | PC | BA |
| 1 | Universitat de Barcelona BF | 4 | 3 | 1 | 285 | 245 | +40 |
| 2 | Santa Rosa de Lima | 4 | 2 | 2 | 262 | 277 | -15 |
| 3 | BF L'Hospitalet | 4 | 1 | 3 | 266 | 291 | -25 |

## Final

Els dos equips finalistes havien de disputar la final de XV Lliga Catalana Femenina amb un data i seu per determinar. Tanmateix, davant la incompatibilitat de dates s'acabà suspenent. Es proclamà campió la Universitat de Barcelona BF per haver quedat primer a la fase prèvia i guanyà el seu quart títol.
* En negreta = Equip guanyador
* Pts. = Punts
* Rbs. = Rebots
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| per determinar | Universitat de Barcelona BF | vs. | Santa Rosa de Lima | per determinar |
| Universitat de Barcelona BF | Santa Rosa de Lima |
| # | Jugadora |
| | Nieves Ayuso |
| | Mireia Bargalló |
| | Anna Folch |
| | Sandra Gallego |
| | Gertrudis Gómez |
| | Laia Palau |
| | Núria Martínez |
| | Korana Longin |
| | Lidia Mirchandani |
| | Elisabeth Cebrián |
| | Rosa Pérez |
| | Paula Seguí |
| | Efthinia Vardaki |
| Total | Total |
| Entrenadora ||||
| Carme Lluveras ||||
* Campió de la Lliga Catalana 2000-2001
* Universitat de Barcelona BF Quart títol
| # | Jugadora |
| | Monica Balaguè |
| | Cathy Boswell |
| | Raquel Callejón |
| | Laura Cano |
| | Montserrat Gilabert |
| | Anna Isabel Jiménez |
| | Marta Navarro |
| | Noelia Parrilla |
| | Sandra Peña |
| | Susana Senra |
| | Marta Soler |
| | Laura Villaescusa |
| Total | Total |
| Entrenador ||||
| Jordi Fernández ||||

## Referències

* 1 2 «'Uni' i Santa Rosa, a la final». Mundo Deportivo p. 48, 22-09-2000. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ «El Universitat de Barcelona, a la final femenina». Mundo Deportivo p. 54, 10-09-2000. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ «El Santa Rosa se enfrentará al Universitat de Barcelona en la final femenina». Mundo Deportivo p. 60, 11-09-2000. [Consulta: 2 agost 2024].