OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# István Bárány

István Bárány (hongarès: Bárány István) (Eger, 20 de desembre de 1907 - Budapest, 21 de febrer de 1995) va ser un nedador hongarès que va disputar tres edicions dels Jocs Olímpics: el 1924, 1928 i 1932.
El 1924, a París, quedà eliminat en sèries en els 100 metres lliures del programa de natació. El 1928, a Amsterdam, va disputar dues proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en els 100 metres lliures, mentre en els 4×200 metres lliures finalitzà en quarta posició. El 1932, a Los Angeles, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. Novament disputà dues proves del programa de natació. Guanyà la medalla de bronze en els 4×200 metres lliures, formant equip amb László Szabados, András Székely i András Wanié. En els 100 metres lliures quedà eliminat en sèries.
Entre 1926 i 1931 Bárány guanyà quatre Campionats d'Europa. El 1929 a ser la segona persona, rere Johnny Weissmuller, en nedar els 100 metres en menys d'un minut. Bárány va realitzar un doctorat en dret i ciències polítiques. De 1957 a 1959 va ser secretari general de l'Associació Hongaresa de Natació. També va ser entrenador nacional i àrbitre internacional i va escriure més de 30 llibres sobre natació. El 1978 va ingressar a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «August István Bárány Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-06-02. [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ «Dr. István Bárány (HUN) – 1978 Honor Swimmer». ISHOF. Arxivat de l'original el 2019-12-23. [Consulta: 25 novembre 2018].
# Norman Lessing

Norman Lessing (Nova York, 24 de juny de 1911 – Santa Monica, Califòrnia, 22 d'octubre de 2001), fou un guionista i productor de televisió, dramaturg, mestre i escriptor d'escacs estatunidenc.

## Biografia

Lessing es va criar a Nova York, on hi va jugar molt als escacs quan era jove, assolint una força de mestre nacional. Fou cocampió del campionat de l'estat de Nova York als 19 anys, el 1930 a Utica, amb 6½/8 (empatat amb Anthony Santasiere). Acostumava a jugar a l'«Stuyvesant Chess Club», a la baixa east side de Manhattan. Va guanyar el campionat del Santa Monica Chess Club de 1967, i l'obert sènior dels Estats Units del mateix any, moment en el qual tenia un rating Elo estatunidenc de 2207. Durant els 1960 va vèncer en la categoria sènior diversos cops a l'American Open i el National Open.
Lessing va escriure activament per a la televisió, des dels seus inicis el 1950 a Nova York, i es va mudar a Califòrnia per continuar-hi la seva carrera fins al 1979. Va escriure guions per a sèries de televisió molt populars com ara Hawaii Five-O, The Fugitive, Lost in Space, Bonanza, The Nurses, The FBI, Baretta, Cannon, Dragnet, Eight is Enough, Shirley Temple's Storybook, The Adventures of Ellery Queen, i The Man from U.N.C.L.E..
Lessing, conjuntament amb el Mestre Internacional Anthony Saidy, va escriure el llibre The World of Chess, publicat el 1974 per Random House. Aquest llibre, que ha estat titllat com un dels millors llibres d'escacs de sobretaula, conté moltes fotografies de jugadors d'escacs d'elit històrics, fotos de peces d'escacs exòtiques, i moltes històries narrades per cada autor sobre les seves experiències en el món dels escacs.
Va morir als 90 anys, degut a les complicacions de la seva malaltia de Parkinson. En el moment de la seva mort, Lessing estava treballant en un llibre sobre les seves experiències en escacs, que s'havia de titular The Stuyvesant Chess Club.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Norman Lessing» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 14 octubre 2013].
* ↑ Sam Sloan, Dake's Complete Chess Career
* ↑ The World of Chess, per Anthony Saidy i Norman Lessing, Nova York 1974, Random House.
* ↑ Wall, Bill. «California Chess in the 1960s» (en anglès). [Consulta: 14 octubre 2013].
* ↑ «Fitxa de Norman Lessing» (en anglès). imdb.com.
# Stephen Giddins

Stephen Giddins (nascut al Regne Unit, el 29 de gener de 1961), és un jugador i escriptor d'escacs anglès, que té el títol de Mestre de la FIDE.
Graduat al Keble College, Oxford en Filosofia, política, i economia el 1982, és conegut com a escriptor d'escacs; alguns dels seus llibres han estat traslladats a l'alemany. Va esdevenir editor de British Chess Magazine el 2010.

## Llibres

* 101 Chess Opening Traps, 1998
* How to Build Your Chess Opening Repertoire, 2003
* 50 Essential Chess Lessons, 2006
* 101 Chess Endgame Tips: golden nuggets of endgame wisdom, Gambit Publications 2007, ISBN 978-1-904600-66-4
* 50 Ways to Win at Chess, 2008

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Stephen Giddins» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 29 setembre 2011].
# Manuel Apicella

Manuel Apicella (nascut el 19 d'abril de 1970 a Longjumeau, Illa de França) és un jugador d'escacs francès, que té el títol de Gran Mestre des de 1995.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2501 punts, cosa que en feia el jugador número 24 (en actiu) de França. El seu màxim Elo va ser de 2560 punts, a la llista de juliol de 1996 (posició 142 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Apicella va guanyar el Campionat de França el 1992, en un torneig de categoria VII celebrat a Estrasburg. El 1994, fou subcampió, a Chambéry, rere Marc Santo-Roman. També ha estat campió del Campionat de França per equips sis cops, el 1986 jugant pel Caissa, i el 1989, 1992, 1996, 1997 i 1999 jugant pel Clichy. A la 4NCL britànica, va jugar pel Hilsmark Kingfisher.
Jugant amb l'equip nacional francès Sub-26 va guanyar una medalla de bronze al Campionat del Món Sub-26 el 1993. Al Campionat d'Europa per equips va representar França en dues ocasions (1989 i 1992). A més, va jugar en tres olimpíades d'escacs, els anys 1994, 1996 i 2000.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Manuel Apicella» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 17 gener 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: França"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 4 gener 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Manuel Apicella «benoni.de». Arxivat de l'original el 2013-12-31. [Consulta: 17 gener 2011]. (alemany)
* ↑ Thimognier, Dominique. «Historial dels campionats de França d'escacs» (en francès). Heritage des échecs français. [Consulta: 15 maig 2011].
* ↑ Delaire, Eric. «Championnats de France». Pagesperso-Orange.fr, 14-09-2007. Arxivat de l'original el 2008-04-29. [Consulta: 25 juny 2009].
* ↑ «Manuel Apicella (Team Results)». Cgueneau.Club.fr. [Consulta: 25 juny 2009].
* ↑ Bartelski, Wojciech. «European Men's Team Chess Championship: Apicella, Manuel». OlimpBase. [Consulta: 25 juny 2009].
# Jaan Kikkas

Jaan Kikkas (Walk, Livònia, 5 de juny de 1892 - Tallinn, 9 de març de 1944) fou un aixecador estonià que va competir durant la dècada de 1920.
Kikkas s'havia iniciat en l'esport com a ciclista i no va ser fins al 1921, amb 29 anys, quan passà a practicar l'halterofília. El 1922 va debutar internacionalment amb una quarta posició al Campionat del Món d'halterofília. El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la prova del pes mitjà, per a aixecadors amb un pes inferior a 75 kg, del programa d'halterofília. Hi guanyà la medalla de bronze, alhora que establia un nou rècord del món en arrancada.
El 1925 va guanyar el seu únic títol nacional d'aixecament de peses. En retirar-se passà a treballar en un taller metal·lúrgic a Tallinn, on va morir el 1944 durant una incursió aèria soviètica.

## Referències

* 1 2 «Jaan Kikkas Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ Jaan Kikkas. chidlovski.net
* ↑ Kikkas, Jaan. Eesti spordi biograafiline leksikon
# Jaap Kraaier

Jaap Kraaier (Zaandam, 28 de novembre de 1913 - 7 de gener de 2004) fou un piragüista neerlandès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició del K-1 1.000 metres del programa de piragüisme.

## Referències

* ↑ «Jaap Kraaier Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 d’octubre 2012. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Muhàmmad ibn Khàlid

Muhàmmad ibn Khàlid fou hàjib del califa abbàssida Harun ar-Raixid i membre de la família dels barmàquides. Fou nomenat hàjib el 788, però fou destituït el 795 i substituït per al-Fadl ibn ar-Rabí, que després va prendre gran influència a la cort. A la caiguda dels barmàquides fou l'únic membre de la família que no va patir represàlies i que no va perdre els seus béns.

## Referències

* ↑ Barthold, W.; Sourdel, D. «al-Barāmika» ( De subscripció o mur de pagament) (en anglès). Encyclopaedia of Islam New Edition Online. [Consulta: 26 octubre 2024].
* ↑ al-Ṭabarī, Abū Jaʿfar Muḥammad ibn Jarīr. The History of al-Ṭabarī Vol. 30: The ʿAbbāsid Caliphate in Equilibrium: The Caliphates of Mūsā al-Hādī and Hārūn al-Rashīd A.D. 785-809/A.H. 169-193 (en anglès). SUNY Press, 1989, p. 152–153, 219-224. ISBN 978-0-88706-564-4.
# Jacques Forestier

Jacques Ernest Forestier (Èx-los-Bens, Savoia, 27 de juliol de 1890 - París, 17 de març de 1978) va ser un destacat metge francès, especialista en medicina interna.
De jove fou jugador de rugbi a 15, i el 1920 va ser seleccionat per jugar amb la selecció francesa de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de plata.
Forestier va estudiar medicina a París. Durant la Primera Guerra Mundial va destacar com a metge al front, per la qual cosa va rebre la Creu de Guerra 1914-1918. Posteriorment va treballar a l'Hospital Cochin, on es va interessar per les malalties reumàtiques i llur tractament. El 1928 va participar en la fundació de la societat francesa de reumatologia.
Forestier és recordat per incorporar les sals d'or com a remei per a l'artritis reumatoide i pels seus estudis sobre la polimialgia reumàtica i la hiperostosi vertebral anquilosant.

## Bibliografia

* J.Forestier, Ja. Sicard, Méthode générale d'exploration radiologique par l'huile iodée (Lipiodol), Bull Mém Soc Méd Hop Paris, Séance de 17 març 1922.
* J.Forestier, Ja.Sicard, Laplane, Méthode générale d'exploration radiologique par l'huile lipiodolée (Lipiodol), 4a neurologique internationale, 8-9 juny 1923 a Revue Neurologique, juny 1923.
* J.Forestier, Etude expérimentale radiologique des cavités broncho-pulmonaires par les injections intra-trachéales d'huile iodée, Journal médical français, gener 1924.
* J.Forestier, L'aurothérapie dans les rhumatismes chroniques, Bull Mém Soc Méd Hop Paris, Séance du 1 març 1929.
* (anglès) J.Forestier, The treatment of rheumatoïd arthritis with gold salt injection, The Lancet, 27 febrer 1932.

## Referències

* 1 2 3 «Jacques Forestier Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Enllaços externs

* «Jacques Forestier, 1890-1978, Médecin, rhumatologue français».
* (anglès) «Jacques Forestier».
* (anglès) G. D. Kersley: Obituary - Dr. Jacques Forestier; In: Annals of the Rheumatic Diseases, 1978 (pdf).
# James Bausch

James Bausch (anglès: James Aloysius Bernard «Jim» Bausch) (Marion, 29 de març de 1906 - Hot Springs, 9 de juliol de 1974), també conegut com a Jim Bausch, va ser un atleta estatunidenc, especialista en decatló, que va competir durant la dècada de 1930.
Estudià a la Universitat de Kansas, on jugà a futbol americà i bàsquet. El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla d'or en la competició del decatló del programa d'atletisme. Bausch també va jugar al futbol professional, com a corredor, amb els Chicago Cardinals i els Cincinnati Reds de la National Football League (NFL).
Durant la Segona Guerra Mundial, mentre servia amb la Marina dels Estats Units al Pacífic, va contreure osteomielitis i el dolor associat el va dur a l'alcoholisme. Bausch va superar ambdós problemes, i va dedicar els seus darrers anys de vida a ajudar altres pacients amb osteomielitis.

## Referències

* 1 2 «Jim Bausch Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ «Dropping Back In NFL History: The NFL's Olympians: (page 4)». Footballnation.com. Arxivat de l'original el 24 setembre 2015. [Consulta: 19 setembre 2012].
# James Brooker

James Brooker (Cass City, 12 d'agost de 1902 - Bay City, 25 de setembre de 1973) va ser un atleta estatunidenc, especialista en salt de perxa, que va competir durant la dècada de 1920.
Estudiant de la Universitat de Michigan, el 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de bronze en la prova del salt de perxa del programa d'atletisme.

## Millors marques

* Salt de perxa. 3m 97cm (1925)

## Referències

* 1 2 «Jim Brooker Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2011. [Consulta: 21 juny 2018].
# James Corson

James Corson (Modesto, 14 de gener de 1906 - Burlingame, 12 de novembre de 1981) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el llançament de disc, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de bronze en la prova del llançament de disc. El 1927 guanyà el campionat de disc de la NCAA.

## Millors marques

* Llançament de disc. 47,10 m (1928)

## Referències

* 1 2 3 «Jim Corson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ James Corson a trackfield.brinkster.net
# James Cristy

James Cristy (Detroit, 22 de gener de 1913 - Kalamazoo, 7 de juny de 1989) va ser un nedador estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en els 1.500 metres lliures del programa de natació. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, quedà eliminat en sèries en la mateixa prova.

## Referències

* ↑ «Jim Cristy Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-07-18. [Consulta: 11 desembre 2018].
# Marie Větrovská

Marie Větrovská (Praga, 26 de juny de 1912 - 21 de maig de 1987) va ser una gimnasta artística txecoslovaca que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Marie Větrovská Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 8 gener 2019].
# Síndrome del nord

La síndrome del nord (basc: Iparreko sindrome, castellà: Síndrome del norte) és el nom que rep una síndrome que pateixen els membres de les forces de seguretat espanyoles que treballen al País Basc Meridional (Policia Nacional i Guàrdia Civil espanyoles).
Com a conseqüència, hi ha hagut diversos casos de suïcidi entre policies i guàrdies civils espanyols al País Basc Sud. El trastorn va ser especialment influent als anys vuitanta. Alguns experts creuen que la síndrome s'ha de classificar com un trastorn d'estrès posttraumàtic. L'any 1985, els experts forenses van examinar el primer cas. El guàrdia civil José Antonio Sánchez va matar un transsexual a Barcelona. La condemna es va reduir a "vuit mesos pel deteriorament de la seva situació mental i emocional al País Basc". L'informe forense constatava que el guàrdia civil estava traumatitzat per la situació al País Basc.
El govern espanyol no ha reconegut mai que existeixi aquesta síndrome, encara que sigui de manera indirecta, perquè ETA podria reconèixer que estava aconseguint els seus objectius militars. En relació amb l'anterior, però ha reconegut que la policia espanyola tenia poc suport al País Basc Sud.
Tot i que aquesta frase gairebé mai no s'ha utilitzat per a l'Ertzaintza (va aparèixer en alguns diaris l'any 2008), el 2016 el Govern Basc va concedir una subvenció per estudiar l'impacte d'aquesta síndrome en l'Ertzaintza.
La banda Soziedad Alkoholika va publicar l'any 1993 una cançó sobre la síndrome, titulada Síndrome del norte.

## Referències

* ↑ «Un tribunal culpa a ETA del suicidio de un policía a causa del 'síndrome del norte'». EL PAÍS, 16-12-2001 [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ Yárnoz, Carlos «El 'síndrome del Norte'». EL PAÍS, 11-08-1985 [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ María Pascual, Ana. «'Síndrome del Norte', la asignatura pendiente». 13 abril 2015. Arxivat de l'original el 25 agost 2017. [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ «El ‘síndrome del norte’ llega a la Ertzaintza. Un año después del atentado de ETA contra la comisaría de Ondarroa (coche bomba de 100 kilos), la mitad de los agentes están de baja». Confidencial Digital, 24-10-2009 [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ B. de Otálora, Óscar «El Gobierno vasco financiará un estudio sobre el polémico 'síndrome del Norte' en la Ertzaintza». El Correo, 09-01-2016 [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ «Sindrome Del Norte». YouTube, 20-01-2015 [Consulta: 14 març 2022].

## Enllaços externs

* Policia a Euskadi: la síndrome del nord reportatge a TV3 sobre la Síndrome del nord
# Sàtir (músic)

Sàtir (en llatí Satyrus, en grec antic Σάτυρος) fou un flautista grec, possible descendent de Sàtir de Tebes.
Claudi Elià indica sobre aquest músic que va escoltar molt sovint al filòsof Aristó de Quios i en endavant es va dedicar principalment a estudiar filosofia. La seva música la va dedicar a personatges de l'obra d'Homer.

## Referències

* ↑ 3.Satyrus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 728
# Ständchen, D 920 (Schubert)

"Ständchen", D 920/921 (també coneguda com a "Notturno") és una part song de Franz Schubert per a contralt solista, cor i piano. La va compondre a Viena el juliol de 1827, a partir d'un text de Franz Grillparzer ("Zögernd leise, in des Dunkels nächt'ger Hülle").
Schubert va compondre dues versions, per a cor d'homes i per a cor de dones, originalment catalogades com a:
* D 920, per contralt solista, cor de TTBB & piano.
* D 921, per contralt solista, cor de SSAA & piano, Op. 135(p).
La posterior revisió del Catàleg Deutsch classificaren ambdues versions com a D 920, i la numeració D 921 ja no s'utilitza.

## Història

El poema que Schubert usà com a text era un encàrrec d'Anna Fröhlich, una mestra de cant a Viena, a Franz Grillparzer. La petició era per celebrar l'aniversari (o el dia del sant) de la seva alumna Louise Gosmar. Fröhlich va mostrar el poema de Grillparzer a Schubert i li va preguntar si podia posar-li música. Només tenia uns quants dies i compongué la versió per a mezzo-soprano i cor d'homes (D. 920 en el catàleg cronològic d'Otto Deutsch).
Tanmateix, Fröhlich no quedà contenta perquè va volia una versió perquè poguessin cantar Louise Gosmar i les seves amigues. Així que Schubert ràpidament realitzà una altra partitura però per a cor de dones (SSAA), D. 921. El compositor no va aparèixer quan interpretaren la peça i el van trobar en una cerveseria al costat de la casa.
Schubert només musicà dos altres poemes de Grillparzer: "Bertas Lied in der Nacht", D 653, i "Mirjams Siegesgesang", D 942.

## Manuscrits i publicació

El títol pot ser que el posés Diabelli: el manuscrit de D 920 tan sol està encapçalat amb la denominació 'Chor mit Alt=Solo / Gedicht von Grillparzer'. La partitura D 921 va ser publicada per Anton Diabelli com a "Ständchen", Op. [posth.] 135.

## Vegeu també

* Llista de composicions de Franz Schubert

## Referències

* 1 2 Deutsch, 1978, p. 587.
* ↑ Deutsch, 1978, p. 588.
* ↑ Flower, 2013, p. 187-9.
* ↑ Dahms, 1918, p. 240-241.
* ↑ «D 920 Ständchen (op. posth. 135)» (en alemany). [Consulta: 7 maig 2017].

### Fonts

* Dahms, Walter. Schubert (en alemany). Schuster & Loeffler, 1918.
* Deutsch, Otto. Franz Schubert, thematisches Verzeichnis seiner Werke in chronologischer Folge (en alemany). Bärenreiter, 1978. ISBN 9783761805718.
* Flower, Newman. Franz Schubert - The Man And His Circle. Read Books Ltd, 2013. ISBN 9781473383500.

## Enllaços externs

* Ständchen, D 920 per a TTBB, i D 921 per a SSAA a IMSLP
# Sugar Mountain

Sugar Mountain és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 226 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sugar Mountain tenia 226 habitants, 121 habitatges i 61 famílies. La densitat de població era de 35,8 habitants per km².
Dels 121 habitatges en un 7,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43% hi vivien parelles casades, en un 4,1% dones solteres, i en un 48,8% no eren unitats familiars. En el 35,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 6,2% tenia menys de 18 anys, un 18,6% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.500 $ i la renda mediana per família de 50.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.528 $ mentre que les dones 30.833 $. La renda per capita de la població era de 27.063 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 21% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sugar Mountain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sugar Mountain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sugar Grove (Virgínia)

Sugar Grove és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 741 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sugar Grove tenia 741 habitants, 320 habitatges, i 213 famílies. La densitat de població era de 34,2 habitants per km².
Dels 320 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.563 $ i la renda mediana per família de 31.065 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.607 $ mentre que les dones 21.016 $. La renda per capita de la població era de 14.172 $. Entorn del 7,9% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sugar Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sugar Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].