OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Presbiterianisme

El presbiterianisme és el nom donat a la doctrina d'algunes esglésies protestants, principalment les esglésies reformades, basades en els ensenyaments de la Bíblia, que tenen a Joan Calví com un dels comentaristes més importants. El presbiterianisme té els seus orígens en la Reforma Escocesa, especialment en aquella que fou dirigida per John Knox. Avui dia existeixen diverses esglésies presbiterianes separades en diferents nacions.
El nom de la denominació prové del grec presbyteros, que significa ‘ancià’, en referència al títol donat al dirigent o pastor, en oposició al títol de ‘bisbe’. Aquest sistema d'administració o govern eclesiàstic té els seus orígens en la Reforma de Suïssa. A Anglaterra, Gal·les, Escòcia i Irlanda, les esglésies protestants van adoptar el sistema presbiterià en lloc del sistema episcopal. John Knox (1505-1572), qui havia estudiat sota Joan Calví a Ginebra, va retornar a Escòcia i va dirigir el Parlament Escocès cap a l'acceptació de la Reforma Protestant el 1560.
Els presbiterians es distingeixen d'altres denominacions per la seva doctrina i per l'organització institucional, anomenada per ells «ordre eclesiàstic». L'origen i la base de la doctrina és la Bíblia. Els presbiterians es caracteritzen per la seva doctrina del baptisme infantil (en oposició al baptisme adult predicat pels anabaptistes), per cantar exclusivament els salms de la Bíblia en la litúrgia, per l'ús d'una copa única per la comunió, per la prohibició de l'ordenació de dones, i per la seva acceptació completa de la doctrina de la salvació bíblica. No obstant això, hi ha hagut diferències que han provocat la secessió d'alguns grups del presbiterianisme.

## Vegeu també

* Església d'Escòcia
# Angustictis mayri

Angustictis mayri és una espècie extinta de mamífer carnívor de la família dels prociònids que visqué a Europa durant el Miocè superior, fa entre 16,9 i 23 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya. Es tracta de l'única espècie del gènere Angustictis. Es distingeix d'altres prociònids extints, com ara Broiliana, per tot un seguit de caràcters dentals. Originalment fou classificat en el si del gènere Plesictis. El nom genèric Angustictis significa 'mostela angosta' en llatí i es refereix a l'estretor de les seves dents molars superiors.

## Referències

* 1 2 Entrada «Angustictis mayri» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 17 novembre 2023].
* ↑ Wolsan, 1993, p. 373.
* ↑ Wolsan, 1993, p. 372.

## Bibliografia

* Wolsan, M. «Phylogeny and classification of early European Mustelida (Mammalia: Carnivora)» (en anglès). Acta Theriologica, 38, 4, 1993, pàg. 345-384.
# Xabestan

Un xabestan o xabistan (Persa antic xšapā.stāna) és un espai subterrani típic de l'arquitectura tradicional de mesquites, cases i escoles de l'antic Iran. Aquests espais s'acostumaven a fer servir durant els estius i podien ser ventilats per captadors de vent i qanats.
Durant l'Imperi Sasànida i els períodes islàmics posteriors, els "xabestan" també feien referència a les habitacions interiors dels xas on residien les seves concubines. Més tard aquestes estructures es van anomenar zanāneh (residència femenina), andaruni (zona privada interior) i haram (de l'àrab harem ).

## Refrigeració

Un xabestan es pot refredar amb l'acció conjunta d'un qanat i un captador de vents. El captador és una estructura semblant a una xemeneia situada a sobre de la casa amb una de les seves quatre obertures obertes oposades a la direcció del vent per treure l'aire calent de dins la casa. L'aire entrant és empès per un qanat sota la casa. El flux d'aire a través de l'obertura vertical de l'eix crea una pressió més baixa (efecte Bernoulli) i extreu l'aire fresc del túnel del qanat sota la casa. L'aire del qanat es portat pel túnel una certa distància i es refreda tant pel contacte amb les parets/aigua fredes del túnel com per l'absorció de la calor latent d'evaporació a mesura que l'aigua s'evapora dins el corrent d'aire. En climes desèrtics secs, això pot resultar en una reducció de la temperatura de l'aire procedent del qanat de més de 15 °C. Els captavents i el refredament qanat s'han utilitzat en climes desèrtics d'ençà més de 1000 anys.

## Vegeu també

* Arquitectura iraniana

## Referències

* ↑ Dehkhoda Persian Dictionary
* ↑ Bahadori MN Scientific American, 238, 2, 2-1978, pàg. 144–54. Bibcode: 1978SciAm.238b.144B. DOI: 10.1038/scientificamerican0278-144.
# Rudolf Ramseyer

Rudolf Ramseyer (Berna, 17 de setembre de 1897 - Berna, 13 de setembre de 1943) fou un futbolista suís, que jugava de defensa, que va competir entre les dècades de 1910 i 1930.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la competició de futbol. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, fou novè en la competició de futbol. Pel que fa a clubs, defensà els colors del Young Boys (1919-1925) i FC Bern (1925-1933). El 1920 guanyà la lliga amb el Young Boys. Amb la selecció nacional jugà 59 partits, en què marcà 3 gols.

## Referències

* ↑ «Rudolf Ramseyer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ Rudolf Ramseyer - eu-football.info (anglès)
* ↑ Rudolf Ramseyer - national-football-teams.com
# Edward Gourdin

Edward Gourdin (Jacksonville, 10 d'agost de 1897 - Quincy, 21 de juny de 1966) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el salt de llargada, que va competir durant la dècada de 1920. Va ser el primer home en la història en saltar 25 peus en el salt de llargada i el primer afroamericà i amerindi estatunidenc (seminola) en ser nomenat jutge de la Cort Superior a Nova Anglaterra.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de plata en la prova del salt de llargada del programa d'atletisme.
Gourdin estudià dret a la Harvard University. En tornar dels Jocs va ser admès com a bar. Va abandonar la pràctica jurídica el 1935 per passar a servir com a Assistent del Fiscal dels Estats Units de Massachusetts. El 1951 va ser nomenat al Tribunal del Districte de Roxbury. El 22 de juliol de 1958 va ser nomenat pel governador Foster Furcolo per servir al Tribunal Superior de Massachusetts. Va ocupar el càrrec fins a la seva mort, el 22 de juliol de 1966.

## Millors marques

* salt de llargada. 7m 69cm (1921) Rècord del món entre el 23 de juliol de 1921 i el 7 de juliol de 1924

## Referències

* 1 2 Dean, Amy «Edward Gourdin: Olympic silver medalist, but a man of firsts». B.U. Bridge. Boston University [Boston], 12-02-2002 [Consulta: 27 octubre 2008].
* 1 2 «A New Superior Court Justice». Christian Science Monitor, 22-07-1958.
* 1 2 Jet. Johnson Publishing Company, Inc. [Chicago, Illinois], 14, 14, 07-08-1958, pàg. 5.
* 1 2 3 «Ned Gourdin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2011. [Consulta: 5 setembre 2018].
* ↑ Harold L. Vaughn «Thousands Attend Rites For Gourdin». Washington Afro-American, 02-08-1966 [Consulta: 12 abril 2010].
* ↑ Edward Gourdin a trackfield.brinkster.net
# Evelyn Colyer

Evelyn Lucy Colyer, nascuda Evelyn Munro, (Wandsworth, Anglaterra, 16 d'agost de 1902 − Bishnath, Índia Britànica, 6 de novembre de 1930) fou una tennista anglesa. Fou guanyadora d'una medalla de bronze en els Jocs Olímpics de París 1924 en categoria de dobles fent parella amb Dorothy Shepherd-Barron.
Va disputar totes les edicions del torneig de Wimbledon entre els anys 1920 i 1929 però el seu millor resultat fou la quarta ronda l'any 1927. En canvi, en dobles va arribar a disputar dues finals a Wimbledon i dues més a l'Internationaux de France, però no es va poder imposar en cap d'elles. Va formar part de l'equip britànic de la Wightman Cup, guanyant les edicions de 1924 i 1925 i perdent l'any 1926.
Es va casar amb Hamish Munro el 13 de febrer de 1930, propietari d'una plantació de te a Assam, aleshores l'Índia Britànica, i la parella es va traslladar a aquella localitat. Va morir el 6 de novembre de 1930 per complicacions produïdes del part de bessons que va tenir el 20 d'octubre anterior.

## Torneigs de Grand Slam
### Dobles: 4 (2−2)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1923 | Wimbledon, Londres, Regne Unit | Joan Austin | Suzanne Lenglen Elizabeth Ryan | 3−6, 1−6 |
| Finalista | 2. | 1925 | Internationaux de France, París, França | Kitty McKane | Suzanne Lenglen Julie Vlasto | 1−6, 11−9, 2−6 |
| Finalista | 3. | 1926 | Internationaux de France (2) | Kitty McKane | Suzanne Lenglen Julie Vlasto | 1−6, 1−6 |
| Finalista | 4. | 1926 | Wimbledon (2) | Kitty McKane | Mary Kendall Browne Randolph Lycett | 1−6, 1−6 |

## Jocs Olímpics
### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1924 | Jocs Olímpics, París, França | Dorothy Shepherd-Barron | Marguerite Broquedis Yvonne Bourgeois | 6−1, 6−2 |

## Referències

* ↑ «Tennis Star Marries» (en anglès). The Montreal Gazette, 14-02-1930. [Consulta: 14 setembre 2017].
* ↑ «Loss To British Lawn Tennis» (en anglès). The Singapore Free Press and Mercantile Advertiser, 07-11-1930. [Consulta: 14 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Evelyn Colyer a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
# Elna Montgomery

Elna Charlotte Elvira Montgomery (Estocolm, 23 d'octubre de 1885 – Båstad, Escània, 13 de juny de 1981) va ser una patinadora artística sobre gel sueca que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on fou quarta en la prova individual femenina del programa de patinatge artístic.
En el seu palmarès destaquen dos campionats nacionals absoluts i un de categoria júnior.

## Resultats

| Competició | 1900 | 1901 | 1905 | 1908 | 1909 | 1912 | 1916 |
| Jocs Olímpics d'Estiu | | | | 4a | | | |
| Jocs Nòrdics | | | 4a | | 3a | | |
| Campionat de Suècia | 2a J. | 1a J. | | 1a | | 1a | 2a |

## Referències

* ↑ «Elna Montgomery Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 27 juliol 2017].
# Anisolophus

Anisolophus és un gènere extint de mamífers litopterns de la família dels proterotèrids que visqueren a Sud-amèrica durant el Miocè inferior, fa entre 16,3 i 17,5 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Santa Cruz. Es caracteritzen per la tendència del protocon i l'hipocon a separar-se. Mancaven de dits laterals funcionals a les potes posteriors. Eren proterotèrids menuts que brostejaven en hàbitats mixtos i es nodrien sobretot de plantes dicotiledònies. El nom genèric Anisolophus significa ‘cresta desigual’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Anisolophus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ Villafañe, Schmidt i Cerdeño, 2012, p. 370.
* ↑ Croft, 2016, p. 131.
* ↑ Cassini, 2013, p. 211 i 212.
* ↑ Palmer, 1904, p. 104.

## Bibliografia

* Cassini, G. H. «Skull Geometric Morphometrics and Paleoecology of Santacrucian (Late Early Miocene; Patagonia) Native Ungulates (Astrapotheria, Litopterna, and Notoungulata)» (en anglès). Ameghiniana, 50, 2, 2013, pàg. 193-216. DOI: 10.5710/amgh.7.04.2013.606.
* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Villafañe, A. L.; Schmidt, G. I.; Cerdeño, E. «Consideraciones sistemáticas y bioestratigráficas acerca de Thoatheriopsis mendocensis Soria, 2001 (Litopterna, Proterotheriidae)» (en castellà). Ameghiniana, 49, 3, 2012, pàg. 365-374. DOI: 10.5710/AMGH.v49i3(480).
# Òxid d'or(III)

L'òxid d'or (III) (Au₂O₃, sesquiòxid d'or) és l'òxid d'or més estable. És un sòlid de color vermell marró i tèrmicament inestable que es descompon a 160 °C. La forma hidratada és feblement àcida i es dissol en alcalí concentrat per formar sals que es creu que contenen l'àlona Au (OH).
L'Au₂O₃ anhidre es pot preparar escalfant l'òxid d'or hidratat amorfo (III) amb àcid perclóric i un perclorat de metall alcalí en un tub de quars segellat a una temperatura de 250 °C i una pressió d'uns 30 MPa.

## Referències

* ↑ Greenwood, Norman N.; Earnshaw, Alan. Chemistry of the Elements (2nd ed.). Butterworth–Heinemann, 1997. ISBN 0-08-037941-9.
* ↑ Jones PG, Rumpel H, Sheldrick GM, Schwartzmann E, Gold(III) Oxide and Oxychloride, Gold Bulletin 1980, 13, 56.
# Rudolf Watzl

Rudolf Watzl (Viena, 4 d'abril de 1882 – Przemyśl, Polònia, 15 d'agost de 1915) va ser un lluitador austríac que va competir a començaments del segle xx.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on disputà dues proves del programa de lluita. Va guanyar la medalla d'or en la categoria del pes lleuger la de bronze en la classe oberta.
Durant la Primera Guerra Mundial lluità al 32è Regiment d'infanteria. Va morir a l'hospital militar número 3 de febre tifoide i fou enterrat al cementiri de Przemyśl.

## Referències

* ↑ «Rudolf Watzl Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2010. [Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2017. [Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ «Nachrichten über Verwundete und Kranke ausgegeben». kramerius.nkp.cz. [Consulta: 19 juliol 2014].
# Kang Young-mi

Kang Young-mi –en hangul, 강영미– (Inchon, 1 de març de 1985) és una esportista sud-coreana que competeix en esgrima, especialista en la modalitat d'espasa.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu en els anys 2016 i 2020, i hi va obtenir una medalla de plata a Tòquio 2020 en la prova per equips.
A més, va guanyar tres medalles (1 d'or) en els Campionats Mundials d'Esgrima, totes en la prova per equips i 11 medalles (6 d'or) en els Campionats d'Àsia.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 2 | Espasa per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2018 | Wuxi ( Xina) | 2 | Espasa per equips |
| 2022 | El Caire ( Egipte) | 1 | Espasa per equips |
| 2023 | Milà ( Itàlia) | 3 | Espasa per equips |
| Campionat d'Àsia ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2015 | Singapur | 1 | Espasa per equips |
| 2016 | Wuxi ( Xina) | 3 | Espasa individual |
| 2016 | Wuxi ( Xina) | 1 | Espasa per equips |
| 2017 | Hong Kong | 1 | Espasa individual |
| 2017 | Hong Kong | 2 | Espasa per equips |
| 2018 | Bangkok ( Tailàndia) | 2 | Espasa individual |
| 2018 | Bangkok ( Tailàndia) | 3 | Espasa per equips |
| 2019 | Tòquio ( Japó) | 3 | Espasa individual |
| 2019 | Tòquio ( Japó) | 1 | Espasa per equips |
| 2022 | Seül ( Corea del Sud) | 1 | Espasa per equips |
| 2023 | Wuxi ( Xina) | 1 | Espasa per equips |

## Referències

* ↑ «Kang Young-Mi». Base de dades de la FIE (anglès)
# Mohammedia

Mohammédia —àrab: المحمدية, al-Muḥammadiyya, anteriorment Fadala, Fadhala, Fedhala o Fédala; amazic: ⵎⵓⵃⴰⵎⴰⴷⵉⵢⴰ— és una vila i port a tocar de Casablanca (a 25 km del centre), a la costa atlàntica del Marroc, a la regió de Casablanca-Settat, a l'antic territori de la tribu amaziga dels Zanata. El nom original derivaria d'una fracció de la tribu Ziyyada (propera a la regió) de nom Faddala. La vila té 188.619 habitants (uns 120.000 habitants el 2000); el 1910 només tenia 300 habitants, 25.189 el 1952 (448 jueus i 3.860 europeus), 35.000 el 1960 (150 jueus i 3.100 europeus).

## Història

És esmentada al segle xiv i XV i els mercaders europeus hi venien sovint. El sultà sidi Muhammad ibn Abd Allah li va concedir privilegis comercials a comerciants europeus el 1773 per servir de centre d'abastiment de la regió de Tamasma, però els foren retirats el 1774 i concedits a una companyia espanyola (Compañia de los Cinco Gremios Mayores de Madrid), que ja tenia el monopoli a Casablanca. El 1914 els francesos hi van construir un fortí. Progressivament va esdevenir un port auxiliar de Casablanca, especialment pel petroli. La principal refineria del Marroc es troba a aquesta ciutat. Va agafar el seu actual nom de Mohammédia en honor del rei Muhàmmad V el 25 de juny de 1960.

## Barris

* El Alia (la «Part Alta»)
** Barris antics : El Hassania, Derb Marrakech, Diour Kraii, Dioure Doukala, Derb Jamila, Derb Ourida, Derb Fath, Derb Douchmane, Les Crêtes, Laayoune, Riyad, Chabab, Rabat, Sâada (lkarwa, Derbe Fouzia, Derbe 60, Derbe Abderazak) i altres.
** Barris moderns: Hay El Falah, Anfa, Rachidia, Hay Nasr, Hay el Fajr, Lacolline, Hay Alwahda
* El Kasbah (antiga «Fadala»)
** El-Wafaa, Rue de Dous, Mohamed V
* Partie Est de Mohammedia (zona de les platges)
** les platges: plage Monica, plage Sablettes, Plage Yasmina, plage Mannessman, plage La Siesta
** Els grups residèncials: lotissement Soleil, lotissement Nice, lotissement Al Assil i altres

## Agermanaments

* Belfort, França
* Gant, Bèlgica
* Zaouia, Líbia
* Perpinyà, Catalunya

## Enllaços externs

* Dades i fotos de Mohammédia
* Escola Claude Monet de Mohammédia Arxivat 2012-03-12 a Wayback Machine.
* Facultat de ciències i tècniques de Mohammédia
# Märtha Adlerstråhle

Anna Märtha Vilhelmina Adlerstråhle, coneguda com a Märtha Adlerstråhle (Torpa, Västmanland, 16 de juny de 1868 − Engelbrekts, Estocolm, 4 de gener de 1956) fou una tennista sueca, guanyadora d'una medalla de bronze als Jocs Olímpics d'estiu de Londres 1908 en la categoria individual interior. Disputà la final de consolació contra la seva compatriota Elsa Wallenberg.

## Jocs Olímpics
### Individual

| Any | Campionat | Oponent | Resultat |
| 1908 | Jocs Olímpics, Londres, Regne Unit (interior) | Elsa Wallenberg | 1−6, 6−2, 6−3 |
# Promegateri

Els promegateris (Promegatherium) són un gènere extint de mamífers pilosos de la família dels megatèrids que visqueren a Sud-amèrica durant el Miocè superior, fa entre 6,8 i 9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina d'Entre Ríos. Les espècies d'aquest grup eren animals terrestres de dieta herbívora. La mandíbula conservava una símfisi poc prolongada i la branca horitzontal no era gaire profunda. La branca ascendent estava inclinada cap enrere i cobria l'última dent molar. El nom genèric Promegatherium significa ‘abans de Megatherium’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Promegatherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2023].
* ↑ Palmer, 1904, p. 583.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Sabin Carr

Sabin Carr (Dubuque, 4 de setembre de 1904 - Santa Barbara, 12 de setembre de 1983) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el salt de perxa, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla d'or en la prova del salt de perxa del program d'atletisme. El 1927 va establir diferents rècords del món de l'especialitat, tant a cobert com a l'aire lliure, sent el primer home en superar els 14 peus (4m 27cm). L'any següent va perdre el rècord a l'aire lliure a mans de Lee Barnes. En el seu palmarès també destaquen dos campionats a cobert de l'AAU, tres a l'aire lliure i dos a cobert de l'IC4A.

## Millors marques

* Salt de perxa. 4m 29cm (1928)

## Referències

* 1 2 3 4 «Sabin Carr Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ Sabin Carr a trackfield.brinkster.net
# Edward Vaughan Bevan

Edward Vaughan Bevan (Chesterton, 3 de novembre de 1907 - Cambridge, 22 de febrer de 1988) fou un remer anglès que va competir durant la dècada de 1920.
Estudià a Bedford School, on jugà a rugbi a XV i al Trinity College de la Universitat de Cambridge, on remà pel First Trinity Boat Club. Formant equip amb Michael Warriner, Richard Beesly i John Lander va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem.
Després de la universitat va mantenir el seu vincle amb el rem, sent tresorer del Cambridge University Boat Club durant molts anys, participant activament en l'entrenament de la tripulació i sent el president del Rob Roy Boat Club entre 1946 i 1980.

## Referències

* ↑ Bedford School and Old Bedfordian Rugby Union Arxivat 29 September 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Trinity College Olympians
* ↑ «Edward Bevan Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2012. [Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ The David Owen archive - the Physician Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (Microsoft Word)
* ↑ – present Rob Roy Boat Club Officers
# Newcastle (Austràlia)

Newcastle és la sisena ciutat més important d'Austràlia i la segona de l'estat de Nova Gal·les del Sud. Està situada a 160 km al nord de Sydney, a la desembocadura del riu Hunter. Segons el cens del 2001 l'àrea de Newcastle, que inclou les poblacions més properes, té una població de 470.610 habitants.
El seu port és molt important i és el major exportador de carbó del món.
A Newcastle abunden les activitats de platja, principalment surf, bodyboard i kitesurf. També és comú veure gent volant en ala delta i parapent. Les seves platges més importants són "Nobbys Beach", "Bar Beach", "Newcastle Beach" i "Merewether Beach". En aquestes dues últimes també hi ha els anomenats "Ocean Baths", que són piscines d'aigua salada construïdes a la vora del mar. Aquestes possibiliten nedar a l'aigua de l'oceà amb la tranquil·litat que no hi hagi onades, per cert molt fortes en el lloc. També hi ha una platja per a gossos anomenada "Horseshoe Beach" (platja ferradura) sobre el marge sud de la desembocadura del riu Hunter.

## Clima

Newcastle té un clima entre oceànic i subtropical humit com la majoria de les ciutats de la costa central de Nova Gal·les del Sud. Els estius són generalment calorosos i els hiverns suaus. La major quantitat de pluges es registra a finals de la tardor i a principis de l'hivern.

## Referències

* Newcastle Nobbyw Signal Station AWS». Climate statistics for Australian locations. Bureau of Meteorology. Consultat el 2009-05-30.

## Bibliografia

* Docherty, James Cairns, Newcastle – The Making of an Australian City, Sydney, 1983, ISBN 0-86806-034-8
* Susan Marsden, Coals to Newcastle: a History of Coal Loading at the Port of Newcastle New South Wales 1977–1997 2002
* Marsden, Susan, Newcastle: a Brief History Newcastle, 2004 ISBN 0-949579-17-3
* Marsden, Susan, 'Waterfront alive: life on the waterfront', in C Hunter, ed, River Change: six new histories of the Hunter, Newcastle, 1998 ISBN 0-909115-70-2
* Greater Newcastle City Council, Newcastle 150 Years, 1947.
* Thorne, Ross, Picture Palace Architecture in Australia, Melbourne, Victoria, 1976 (P/B), ISBN 0-7251-0226-8
* Turner, Dr. John W., Manufacturing in Newcastle, Newcastle, 1980, ISBN 0-9599385-7-5
* Morrison James, Ron, Newcastle – Times Past, Newcastle, 2005 (P/B), ISBN 0-9757693-0-8

## Enllaços externs

* Newcastle City Council
* Newcastle Visitor Centre Arxivat 2014-12-31 a Wayback Machine.
* Newcastle Beaches Guide
* Newcastle Region Art Gallery
# Zhang Ning

Zhang Ning (en xinès tradicional: 張寧; en xinès simplificat: 张宁; en pinyin: Zhāng Níng) (Jinzhou, República Popular de la Xina 1975) és una jugadora de bàdminton xinesa, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 19 de maig de 1975 a la ciutat de Jinzhou, població situada a la província de Liaoning.

## Carrera esportiva

Va participar, als 29 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova individual de bàdminton, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat cinc medalles en el Campionat del Món de bàdminton, entre elles una medalla d'or.