OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Bosch Aimerich

Casa Bosch Aimerich és un habitatge del municipi de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada a l'inici de l'antic nucli emmurallat de Castelló, formant cantonada entre els carrers Climent, Comtes d'Empúries i carrer de la Muralla.
Edifici de planta rectangular formada per tres crugies perpendiculars a la façana principal, amb teulada a dues vessants de teula àrab. Consta de planta baixa, primera planta i altell. A la planta baixa, es documenten cobertes de voltes d'aresta de maó pla, sustentades amb pilars de pedra escairada. A la primera planta, el sistema de coberta és el mateix, però amb unes grans arcades bastides amb maó massís que separen les diferents sales. La façana principal, al carrer Comtes d'Empúries, permet veure la separació de les diferents crugies clarament. La central, que alhora és la crugia de més alçada, està formada per un gran portal d'obertura rectangular, amb els brancals i la llinda de pedra escairada. A banda i banda, dues finestres rectangulars de les mateixes característiques. Al primer pis s'obren tres balcons amb les baranes de ferro treballades, els brancals de pedra vista i les llindes bastides amb maons disposats a cantell. Entremig d'aquestes obertures hi ha un rellotge de sol. A l'altell es documenta una petita galeria formada amb arcs de mig punt bastits amb maons. Els altres dos cossos s'adossen a banda i banda de la crugia central. Ambdues façanes tenen les obertures petites, rectangulars i bastides amb maons. El cos adossat per la banda sud compte amb un portal d'arc de mig punt de maó amb els brancals de pedra i dues finestres rectangulars adovellades, a la façana amb el carrer Climent. Per la part posterior s'obre un pati-jardí al que s'accedeix des del carrer de la Muralla, amb porxo d'arcs de mig punt a la planta baixa i galeria coberta d'arcs de mig punt de maó a la primera planta.

## Història

Encara que no s'ha documentat notícies històriques que facin referència a la l'edifici en si, es pot relacionar el nom de la casa amb la nissaga dels Bosch Aymerich.
Un dels personatges actuals més importants d'aquesta família va ser Josep Maria Bosch i Aymerich (Girona, 1917), arquitecte i enginyer. Construí l'edifici de Hoechst Ibèrica i el de l'Institut d'Estudis Nord-americans, tots dos a Barcelona; l'hotel Cap Sa Sal, a Begur i la clínica Puerta de Hierro, el Banco de Madrid i el teatre Marquina, tots tres a Madrid. Va guanyar el gran premi d'arquitectura de la Tercera Biennal Hispanoamericana d'Art (1956).

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Bosch Aimerich». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Casa Botet

Casa Botet és una obra eclèctica de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici està situat a la cantonada del carrer del Raval amb el carrer Josep Anselm Clavé. És una casa entre mitgeres de planta baixa, tres pisos i terrat. El seu interès és fonamentalment tipològic.

## Història

La Casa Botet, edificada dintre de l'eixample vuitcentista de Sant Sadurní en el sector del carrer del Raval, data del 1867, any que figura a la porta de l'edifici. Actualment, el sector es veu afectat per un procés de terciarització.

## Referències

* 1 2 «Casa Botet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Acherontiscus caledoniae

Acherontiscus caledoniae és una espècie extinta de tetràpode prehistòric que va viure durant el període Carbonífer.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database». Arxivat de l'original el 2012-10-16. [Consulta: 1r juny 2010].
* ↑ Carroll, Robert L. «A new family of Carboniferous amphibians». Palaeontology, 12, 1969. Arxivat de l'original el 2010-02-15 [Consulta: 26 juny 2010]. Arxivat 2010-02-15 a Wayback Machine.
# Alida van den Bos

Alida van den Bos (Amsterdam, 18 de gener de 1902 - Amsterdam, 16 de juliol de 2003) va ser una gimnasta artística neerlandesa que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla d'or en el concurs complet per equips del programa de gimnàstica.
L'any 2000 va ser condecorada am l'Orde Olímpic. En el moment de la seva mort, el 2003, era la campiona olímpica més vella.

## Referències

* 1 2 «Alie van den Bos Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de gener 2014. [Consulta: 29 maig 2018].
* ↑ «Alida van den Bos vereerd met olympische onderscheiding». Algemeen Dagblad, 14-09-2000 [Consulta: 19 desembre 2011].)
# Brent Corrigan

Sean Paul Lockhart (Lewiston, Idaho, 31 d'octubre de 1986) és un model i actor gai estatunidenc, conegut amb el nom artístic de Brent Corrigan.
Lockhart va començar la seva carrera pornogràfica el 2004 a Cobra Video, com un jove model a Every Poolboy's Dream. De seguida esdevingué un dels membres més importants i reconeguts de Cobra, on les seves pel·lícules amb temàtiques de tipus bareback foren molt valorades en la crítica, a més de tenir força èxit. Durant la seva carrera ha ofert una gran varietat d'activitat sexual, com sexe oral, sexe oral-anal i la primera doble penetració anal de la productora Cobra Videos, realitzada pels actors Chase McKenzie i Brent Everett.
El setembre de 2005, Corrigan afirmà que havia falsificat els seus documents d'identitat per tal de poder realitzar les seves primeres pel·lícules, ja que era menor d'edat quan va començar a fer-les. Aquesta declaració va resultar ser força controvertida, i va ocasionar que moltes de les seves pel·lícules fossin retirades dels canals de distribució del mercat a causa del delicte que la pornografia infantil representa a moltes jurisdiccions legals dels Estats Units i d'altres països.
Posteriorment ha participat en pel·lícules de cinema convencional com Em dic Harvey Milk (2008), Judas Kiss (2011) i Triple Crossed (2013).

## Filmografia

Filmografia :
| Any | Pel·lícula | Estudi |
| 2004 | Every Poolboy's Dream | Cobra Video |
| 2004 | Schoolboy Crush | Cobra Video |
| 2004 | Bareboned Twinks | Cobra Video |
| 2005 | Casting Couch 4 | Cobra Video |
| 2005 | Cream BBoys | Cobra Video |
| 2005 | Naughty Boy's Toys | Cobra Video |
| 2006 | Fuck Me Raw | Cobra Video |
| 2006 | Take It Like a Bitch Boy | Cobra Video |
| 2006 | The Velvet Mafia: Part 1 | Falcon Studios |
| 2006 | Velvet Mafia 2 | Falcon Studios |
| 2007 | Soccer Boys | BrentCorriganOnline |
| 2008 | The Porne Ultimatum | Pink Bird Media |
| 2008 | Brent Corrigan's Summit | Pink Bird Media |
| 2008 | Drafted 3 | Active Duty |
| 2008 | Just the Sex | Pink Bird Media |
| 2009 | Just the Sex 2 | Pink Bird Media |
| 2009 | The Porne Identity | Pink Bird Media |
| 2009 | Brent Corrigan's Big Easy | Pink Bird Media |
| 2010 | Brent Corrigan's Working Hard | Pink Bird Media |
| 2010 | Getting Levi's Johnson | Jet Set Men |
| 2010 | Brent Corrigan's Heat | Pink Bird Media |
| 2012 | The Brent Corrigan Sex Tapes | Cobra Video |

## Referències

* ↑ «Sean Paul Lockhart In-Depth Interview By Jeff 4 Justice». Sean Paul Lockhart In-Depth Interview By Jeff 4 Justice. [Consulta: 16 octubre 2014].
* ↑ Wheeler, Jody «Underage but man enough to tell». Gay Monkey Magazine, 4, 4, 01-08-2006, pàg. 20 [Consulta: 15 octubre 2014].
* ↑ «SEAN PAUL LOCKHART (BRENT CORRIGAN) INTERVIEW AT THE INTERBELT NITE CLUB - NOV. 2012». Vision Video Productions. [Consulta: 22 octubre 2014].
* ↑ «2008 Golden Dickie Award Nominations». RAD Video, 01-03-2008. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2010. [Consulta: 16 febrer 2010].

## Enllaços externs

* www.brentcorriganonline.com Arxivat 2008-07-30 a Wayback Machine. (anglès)
# Nasolamia velox

Nasolamia velox és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 150 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de la Península de Baixa Califòrnia (Mèxic) i el Golf de Califòrnia fins al Perú.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jordan, D. S. & B. W. Evermann 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America north of the Isthmus of Panama. Part III. Bull. U. S. Natl. Mus. No. 47: i-xxiv + 2183a-3136.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Euzó

Un euzó (grec: Εύζωνες o Ευζώνοι) és un soldat d'infanteria lleugera de l'exèrcit grec. Formaven diversos regiments dins dels batallons d'elit de la infanteria lleugera de l'exèrcit grec. Actualment, són els membres de la Guàrdia Presidencial grega, una unitat cerimonial que custodia el Parlament grec i la Tomba del Soldat desconegut a la plaça Síndagma d'Atenes. Històricament es desenvoluparen a partir de la infanteria pesada, que s'alliberava de l'escut per esdevenir infanteria lleugera.
Els euzons porten vestits tradicionals que tenen com a element més característic, la fustanela, una faldilla a l'estil del kilt escocès, amb 400 plecs, un per cada any que els otomans van ocupar Grècia.

## Referències

* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ «euzó | enciclopedia.cat». [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ Papaloizos, Theodore C.. Modern Greek. Papaloizos Publications, 2009. ISBN 9780932416025.
* ↑ Greek Tsolias - Evzones, greece-greece.info

## Bibliografia

* (anglès) Mylonas, Yannis (1997). Paxinou, Barbara, ed. The Evzones. Strategic Publishing. p. 332. ISBN 9607178416
* (grec) Μυλωνάς, Γιάννης (1998). ΟΙ ΕΥΖΩΝΟΙ [Les Evzones]. Athènes: Στρατηγικές Εκδόσεις. p. 331. ISBN 960-7178-39-4
* (grec) Κολόμβας, Νικόλαος (2009). 2/39 Σύνταγμα Ευζώνων. Σελίδες από την πολεμική ιστορία του. (Régiment Evzone 2/39 : pages de son histoire de guerre) (Seconde éd.). Αιτωλική Πολιτιστική Εταιρεία (ΑΙ.ΠΟ.Ε).
* (grec) Αλεξόπουλος, Σωτήρης (2012). Το Ημερολόγιο του Εύζωνα Χρήστου Δ. Αλεξόπουλου [Le journal de l'Evzone Christos D. Alexopoulos]. Kavala: Ξυράφι. p. 267. ISBN 978-960-89430-6-3.

## Enllaços externs

* Guàrdia presidencial grega
# Acrea

«Acrea» té aquests significats:
* Acrea era la filla del riu-déu Asterió, prop de Micenes. El turó d'Acrea, també proper a Micenes, tenia el seu nom.
* Acrea i Acreos eren també atributs donats a algunes deesses i déus que tenien temples situats a turons, com per exemple Zeus, Afrodita i Artemisa.
# Rebecca Romero

Rebecca Romero MBE (Carshalton, Gran Londres, 24 de juny de 1980) és una remadora i ciclista britànica. Ha guanyat Campionats del món i medalles olímpiques en les dues especialitats.
Romero es va especialitzar de jove en el rem i va guanyar una medalla d'argent als Jocs Olímpics d'Atenes en la prova de Quàdruple Scull. També aconseguí el Campionat del món, l'any següent, en la mateixa especialitat.
El 2006 va decidir deixar el rem i dedicar-se al ciclisme, concretament a la pista. El seu major èxit va ser la medalla d'or aconseguida als Jocs Olímpics de Pequín de 2008 en Persecució individual. Aquell mateix any també es va proclamar Campiona del Món en Persecució i Persecució per equips.

## Palmarès en rem

* 2004
** Medalla de plata als Jocs Olímpics del 2004 en Quàdruple Scull (amb Alison Mowbray, Debbie Flood i Frances Houghton)
* 2005
** Campiona del món en Quàdruple Scull (amb Sarah Winckless, Katherine Grainger i Frances Houghton)

## Palmarès en ciclisme

* 2006
** Campiona del Regne Unit en contrarellotge
* 2007
** Campiona del Regne Unit en persecució
* 2008
** Medalla d'or als Jocs Olímpics del 2008 en Persecució individual
** Campiona del món de Persecució
** Campiona del món de Persecució per equips (amb Wendy Houvenaghel i Joanna Rowsell)

### Resultats a la Copa del Món

* 2007-2008
** 1a a Copenhaguen, en Persecució

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Resolució 1296 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1296 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 19 d'abril de 2000, el Consell hi va discutir mesures per millorar la protecció dels civils durant conflictes armats.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat lamenta que la majoria de les víctimes dels conflictes armats siguin civils. Hi va haver preocupació, en particular, que grups vulnerables com dones, nens, refugiats i persones desplaçades internes eren objecte d'una determinació. Totes les parts implicades es van referir a la importància del compliment de la Carta de les Nacions Unides i el dret internacional pel que fa al dret internacional humanitari, als drets humans i al dret de refugiats.

### Actes

El Consell va condemnar enèrgicament els atacs deliberats contra civils i va subratllar la necessitat de considerar maneres de protegir millor els civils. La majoria de les víctimes eren persones desplaçades internes i grups vulnerables i, per tant, se'ls oferia protecció sota la llei internacional. Les violacions sistemàtiques i generalitzades del dret internacional humanitari i dels drets humans en situacions de conflicte armat podrien constituir una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals.
Era important que els civils tinguessin accés a l'ajuda humanitària, i una denegació d'assistència constituïa una violació del dret internacional. Al mateix temps, era important que les agències d'ajuda es mantinguessin neutrals durant el conflicte.
La resolució va assenyalar que el Consell inclouria mesures per desmobilització, desmilitarització i reintegració d'excombatents i nens soldat, la disposició d'armes i municions, i recursos per a la protecció de civils en perill immediat. Aquestes mesures inclourien zones de seguretat o passadissos per protegir els civils i la facilitació de l'assistència humanitària en casos de genocidi, crims contra la humanitat i crims de guerra. Les missions de manteniment de la pau també podrien incloure un component per a la difusió d'informació sobre el dret internacional a través dels mitjans de comunicació.
El Consell de Seguretat també va prendre nota de l'entrada en vigor del tractat d'Ottawa el 1997 i l'impacte positiu que tindria sobre la seguretat dels ciutadans. A més, es va reconèixer l'efecte desestabilitzador de les armes petites pel que fa a la prolongació dels conflictes i la distribució de l'ajuda humanitària. Finalment, es va demanar al Secretari General Kofi Annan que continués el seu treball i presentés un informe abans del 30 de març de 2001 sobre la situació dels civils en els conflictes armats.

## Referències

* ↑ «Security Council moves to enhance protection of civilians in conflict». United Nations, 19-04-2000.
* ↑ Ramsbotham, Oliver; Woodhouse, Tom; Miall, Hugh. Contemporary conflict resolution: the prevention, management and transformation of deadly conflicts. 2a edició. Polity, 2005, p. 149. ISBN 978-0-7456-3213-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 - 2000)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Botiga

Una botiga o comerç (a voltes tenda) és un tipus d'establiment comercial, físic o virtual, on la gent pot adquirir béns o serveis a canvi d'una contraprestació econòmica, de forma tradicional.
El vocable botiga implica un petit establiment amb atenció directa per part d'un venedor o dependent; també pressuposa l'existència d'un taulell o taula que separa la sala de vendes dels articles en venda. Aquesta forma de comerç contrasta, d'una banda, amb les grans superfícies, i, de l'altra, amb el comerç en règim d'autoservei (supermercats i similars), on el consumidor s'apropa als articles, els tria i els porta fins a la línia de caixes enregistradores per a pagar la compra.

## Característiques

Les botigues poden dedicar-se a vendre un producte determinat, tals com a roba, menjar o electrònica, o ampliar el seu assortiment a diversos tipus d'articles. A més de les botigues independents que funcionen per si mateixes, existeixen les galeries comercials i llocs coneguts com a centres comercials on diverses botigues (locals comercials) comparteixen un recinte tancat.
Als Països Catalans proliferen les botigues de proximitat, més o menys petites, sovint familiars, que donen caràcter a carrers, barris i localitats i contribueixen a bastir i mantenir un teixit social dens. Hi ha bon nombre de botigues de llarg historial que conserven l'aspecte originari i poden considerar-se de valor patrimonial (per interès històric i, sovint, artístic). El 2017 hi havien 101.389 botigues a Catalunya.
El règim de petites botigues de barri es dona, així mateix, en força regions d'Iberoamèrica, d'Espanya i d'altres països. En països com Colòmbia, aquests establiments representen més del 70% del total de les vendes de vitualles i productes bàsics de consum de la població. A Espanya, aquestes botigues tradicionals, també anomenades tiendas de ultramarinos (botigues d'ultramarins), representen el 13% de les vendes d'alimentació i productes bàsics de drogueria i perfumeria.
Algunes botigues ofereixen als clients la possibilitat de pagar a crèdit.

## Variants actuals

Arran el desenvolupament de la telemàtica i, particularment, d'Internet, avui dia també botigues virtuals en forma de lloc web, on l'usuari pot adquirir els productes en línia. Aquestes botigues virtuals poden ésser una secció d'una botiga física o bé existir exclusivament en la versió virtual. Algunes botigues simplement ofereixen la possibilitat de consultar-ne el catàleg en línia, mentre que es restringeix la compra a la botiga física.

## Referències

* ↑ Rourera, Mireia, El país de les cent mil botigues, El Punt avui, 15/04/2017
* ↑ Alonso Leache, Belén. Los sistemas de venta. Animación del punto de venta. Madrid: Editorial Editex, S.A., 2003. ISBN 978-84-9771-177-7.

## Vegeu també

* Empresa
* Aparadorisme
* Colmado o botiga de queviures
* Botiga d'ultramarins
* Gremi de Tenders Revenedors

## Enllaços externs

* Carles Carreras (dir), Sergio Moreno i Assumpta Ariño.Botigues històriques de Catalunya Arxivat 2008-12-07 a Wayback Machine.. Manresa – Barcelona: Angle Editorial – Fundació Caixa de Manresa, 2006. ISBN 84-96521-36-2.
Viccionari
# Casa al carrer del Carme, 5 (Cornellà del Terri)

La Casa al carrer del Carme, 5 és una obra de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici urbà de planta rectangular, desenvolupat en planta baixa i una planta pis, amb coberta de teula àrab orientada a dues vessants. Les parets estructurals són de pedra morterada, arrebossada i pintada a la façana. Les obertures de la façana principal són compostes seguint un eix de simetria amb la porta d'accés, balcó centrals i obertures menors laterals. Totes les obertures estan emmarcades amb arrebossat imitant la pedra. El mateix criteri es segueix en el sòcol, línies d'imposta i límits verticals de la façana.
El pis del balcó està format per una llosana emmotllurada de pedra i les baranes són formades per barrots cilíndrics de ferro colat.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer del Carme, 5». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Naso reticulatus

Naso reticulatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 49 cm de llargària màxima i 2.250 g de pes.
* 5 espines i 29 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 27 radis tous a l'anal.
* Nombre de vèrtebres: 21.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima temperat que viu fins als 15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Taiwan i Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Naso reticulatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* 1 2 Randall, J. E., 2001.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia, and German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.

## Bibliografia

* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Eurostar Italia

Eurostar Italia és una xarxa de ferrocarril italiana d'alta velocitat operada per Trenitalia. Cada dia es realitzen una mitjana de 130 trajectes amb aquest tipus de tren.
Encara que alguns trens siguin capaços d'arribar i superar els 300 km/h, la seva velocitat depèn directament de la capacitat de la infraestructura per on circula. A Itàlia cap d'aquests trens circulen a velocitats superiors a 250 km/h, a excepció dels trens Eurostar Italia AV els quals circulen per les línies d'alta velocitat Torí-Milà, Milà-Bolonya, Bolonya-Florència, Florència-Roma i Roma-Nàpols, adaptades per arribar a velocitats superiors als 300 km/h.

## Eurostar Italia AV

Eurostar Italia Alta Velocità és la categoria assignada als trens d'alta velocitat en servei a Itàlia i gestionats per Trenitalia. Les principals característiques d'aquests trens són l'elevada velocitat del servei (300 km/h en línies adaptades) i l'alt nivell de confort a bord. Els serveis Eurostar Italia Alta Velocità Fast efectuaven menys parades intermèdies que els trens Eurostar Italia AV mentre que les tarifes quilomètriques eren les mateixes. La categoria AV Fast va ser eliminada el desembre de 2010.
Durant la posada en marxa de la línia d'alta velocitat Milà-Bolonya, el servei es va dividir en Frecciarossa i Frecciaargento. El primer és el servei d'alta velocitat (300 km/h) operat amb unitats ETR 500. Aquest és operat principalment en les línies d'alta velocitat adaptades per arribar als 300 km/h i connecta les principals ciutats italianes situades en l'eix ferroviari italià que va del nord al sud de la península: Torí-Milà i Milà-Bolonya-Florència-Roma-Nàpols. El servei Frecciaargento, operat amb les unitats tipus Pendolino ETR 485 i ETR 600, cobreix línies més tortuoses oferint una velocitat màxima de 250 km/h. Aquest servei arriba a destinacions com Venècia, Verona, Lecce i Reggio Calabria.

## Eurostar Italia

Eurostar Italia és la categoria de servei assignada als trens que connecten Roma amb Ancona, Gènova, Lamezia Terme, Reggio Calabria, Perusa, Ravenna, Rímini i Tàrent amb unitats ETR 450 i ETR 460. Els serveis Eurostar Italia Fast efectuaven menys parades intermèdies respecte als trens Eurostar Italia. El desembre de 2010 aquests trens van ser eliminats de la categoria Eurostar Italia.

## Eurostar City Italia

Eurostar City Italia és una categoria de servei introduïda per Trenitalia des del 10 de desembre de 2006. Referint-nos pel que fa a les tarifes dels trens Eurostar City, es pot definir com una categoria intermèdia entre els trens InterCity i Eurostar tradicionals; ofereixen un confort superior als trens InterCity però a un cost inferior que els típics trens Eurostar. Des de l'any 2010, Trenitalia també els anomena Frecciablanca, d'aquesta manera es pretén classificar a aquests trens inferiors als Frecciarossa i Frecciargento (Eurostar Italia AV).

## Enllaços externs

* Informació sobre Eurostar Italia a Trenitalia Arxivat 2008-12-17 a Wayback Machine.
* Informació sobre Eurostar Italia a EuRail Arxivat 2011-07-26 a Wayback Machine.