OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Combinada nòrdica als Jocs Olímpics d'hivern de 1984

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1984 celebrats a la ciutat de Sarajevo (Iugoslàvia) es disputà una prova de combinada nòrdica en categoria masculina.
La competició se celebrà entre els dies 11 (prova de salt amb esquís) i 12 de febrer (prova de 15 quilòmetres d'esquí de fons) de 1984 a les instal·lacions esportives de Sarajevo. Hi participaren un total de 28 esquiadors d'11 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Combinada | Tom Sandberg | Jouko Karjalainen | Jukka Ylipulli |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Noruega | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Finlàndia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Total | Total | 1 | 1 | 1 | 3 |
# El Mallol d'en Calç

El Mallol d'en Calç és una muntanya de 288 metres al municipi de Forallac, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Georges Piot

Georges Piot (17è districte de París, 14 de setembre de 1896 - Créteil, 5 d'abril de 1980) fou un remer francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la prova del dos sense timoner del programa de rem. Formant parella amb Maurice Bouton guanyà la medalla de plata. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, quedà eliminat en sèries de la prova de quatre amb timoner.

## Referències

* 1 2 «Georges Piot Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’agost 2011. [Consulta: 16 gener 2018].
# Eubalichthys gunnii

Eubalichthys gunnii és una espècie de peix de la família dels monacàntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 60 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical i demersal que viu entre 5-150 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes meridionals d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1930. Leatherjacket genera. Aust. Zool. v. 6 (pt 2). 179.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press. Honolulu, Hawaii. 437 p.

## Bibliografia

* Bussing, W.A. i R.J. Lavenberg, 1995. Monacanthidae. Cachúas, lijas. p. 1278-1280. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hutchins, J.B., 1984. Monacanthidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 3. FAO, Roma. pag. var.
* Hutchins, J.B., 2001. Monacanthidae. Filefishes (leatherjackets). p. 3929-3947. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tortonese, E., 1979. Monacanthidae. p. 643. A: J. C. Hureau i Th. Monod (eds.) Check-list of the Fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM). UNESCO, París. Vol. 1.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ròca des Nau Horats

La Ròca des Nau Horats és una muntanya de 1.250 metres que es troba al municipi de Vielha e Mijaran, a la comarca de la Vall d'Aran.
# Roca Blanca (Espot)

La Roca Blanca és una muntanya de 1.485 metres que es troba al municipi d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1988 - Individual masculí

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1988 celebrats a la ciutat de Calgary (Canadà) es disputà una prova de patinatge artístic sobre gel en categoria masculina que formà part del programa oficial dels Jocs.
La competició se celebrà entre els dies 17 i 20 de febrer de 1988 a les instal·lacions de l'Olympic Saddledome.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 28 patindors de 21 comitès nacionals diferents.
| Austràlia (1) Bulgària (1) Canadà (3) Corea del Nord (1) Corea del Sud (1) Dinamarca (1) Estats Units (3) | França (1) Itàlia (1)  Japó (1) Mèxic (1) Polònia (1) Regne Unit (1) RDA (1) | RFA (2) Suècia (1)  Suïssa (1) Txecoslovàquia (1) Unió Soviètica (3) R.P. de la Xina (1) Xina Taipei (1) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Brian Boitano | Brian Orser | Víktor Petrenko |

## Resultats

| Posició | Nom | CON | F | PC | PL | Pts. |
| 1 | Brian Boitano | Estats Units | 2 | 2 | 1 | 3.0 |
| 2 | Brian Orser | Canadà | 3 | 1 | 2 | 4.2 |
| 3 | Viktor Petrenko | Unió Soviètica | 6 | 3 | 3 | 7.8 |
| 4 | Alexander Fadeev | Unió Soviètica | 1 | 9 | 5 | 8.2 |
| 5 | Grzegorz Filipowski | Polònia | 7 | 4 | 5 | 10.8 |
| 6 | Vladimir Kotin | Unió Soviètica | 5 | 6 | 8 | 13.4 |
| 7 | Christopher Bowman | Estats Units | 8 | 5 | 7 | 13.8 |
| 8 | Kurt Browning | Canadà | 11 | 7 | 6 | 15.4 |
| 9 | Heiko Fischer | RFA | 4 | 11 | 10 | 16.8 |
| 10 | Paul Wylie | Estats Units | 12 | 8 | 9 | 19.4 |
| 11 | Richard Zander | RFA | 9 | 17 | 11 | 23.2 |
| 12 | Oliver Honer | Suïssa | 10 | 10 | 14 | 24.0 |
| 13 | Petr Barna | Txecoslovàquia | 15 | 15 | 12 | 27.0 |
| 14 | Lars Dresler | Dinamarca | 14 | 12 | 15 | 28.2 |
| 15 | Axel Mederic | França | 13 | 14 | 17 | 30.4 |
| 16 | Neil Paterson | Canadà | 17 | 13 | 16 | 31.4 |
| 17 | Makoto Kano | Japó | 19 | 19 | 19 | 38.0 |
| 18 | Paul Robinson | Regne Unit | 16 | 21 | 18 | 36.0 |
| 19 | Cameron Medhurst | Austràlia | 18 | 16 | 20 | 37.2 |
| 20 | Shubin Zhang | R.P. de la Xina | 22 | 18 | 19 | 39.4 |
| 21 | Alessandro Riccitelli | Itàlia | 20 | 20 | 22 | 42.0 |
| 22 | Sung-Il Jung | Corea del Sud | 24 | 24 | 21 | 45.0 |
| 23 | Michael Huth | RDA | 21 | 25 | 23 | 45.6 |
| 24 | Peter Johansson | Suècia | 23 | 22 | 24 | 46.6 |
| No realitzaren el programa lliure |||||||
| 25 | David Liu | Xina Taipei | 25 | 23 | | |
| 26 | Boyko Alexiev | Bulgària | 26 | 27 | | |
| 27 | Walbe Olavarrieta-Navarro | Mèxic | 28 | 26 | | |
| 28 | Kang Ho | Corea del Nord | 27 | 28 | | |
# Puig Rodó (Massís del Montgrí)

El Puig Rodó, nom que l'Institut Cartogràfic de Catalunya atribueix a la muntanya popularment coneguda com a Muntanya d'Ullà o també Puig Anill és una muntanya de 307,9 msnm a cavall dels municipis de Torroella de Montgrí i Ullà, a la comarca catalana del Baix Empordà. Al cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 312094001 de l'ICC). És una muntanya afusada en sentit N-O/SE que deixa al nord la Vall de Santa Caterina. Al seu vessant sud hi ha el Cau del Duc d'Ullà d'interès arqueològic. A l'oest hi ha el Mas Blanc i una vistosa pedrera a cel obert. La muntanya i el seu llit també es coneix com a Àrea 21 (nom d'origen desconegut) per algunes persones. Té quatre pics de diferents altituds coneguts popularment amb els noms de Cim de Gea, Cim d'Hades, Cim de Cronos i Cim d'Afrodita (d'est a oest).
La seva flora està caracteritzada per les extenses clapes de garric. Pel que fa a la fauna hi ha diversitat d'aus i mamífers com, per exemple, les cabres salvatges.
# Georgina Jones

Georgina Frances Jones (Nova York, 1 de setembre de 1882 - Los Angeles, 3 de setembre de 1955) va ser una tennista estatunidenca que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar les proves individual femenina de tennis i de dobles mixtos, fent parella amb Charles Sands. En ambdues finalitzà en cinquena posició.

## Referències

* ↑ «Georgina Jones». Olympedia. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ «Georgina Frances Jones Walton (1882-1955)» (en anglès). Find a Grave Memorial. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ «Georgina Jones Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2014. [Consulta: 2 agost 2017].
# Euphorbia ingens

Euphorbia ingens és una espècie fanerògama suculenta pertanyent a la família de les euforbiàcies. És endèmica de les regions tropicals del sud d'Àfrica. Es troba a una altitud de 10-1.600 m, tant a boscos caducifolis de la vall del Rift com a zones rocoses als voltants de camps de cultiu o en sòls sorrencs sense gaire vegetació, als turons rocosos, monticles de tèrmits i també a argiles al·luvials.
Es tracta d'un arbre que pot arribar a mesurar fins a 15 m d'alçada, i és autènticament xerofític, ja que les seves fulles són molt reduïdes, rudimentàries i curtes, adoptant les tiges la funció fotosintètica, que és també on s'emmagatzema el líquid. Les espines hi apareixen en parelles al llarg de les costes que fan les tiges. Té un tronc curt principal ramificat lliurement inicialment molt baix, el que dona lloc, generalment, a la forma de canelobre de la corona individual de les branques. Produeix flors grogues i verdes a la part més alta de les branques durant la tardor i hivern. El fruit és el típic de les eufòrbies: rodó, trilobulat, una càpsula que es torna vermella o púrpura quan madura. A la seva maduresa és un arbre molt ramificat i de grans dimensions, essent una característica dominant del paisaje.
Les branques s'utilitzen com a verí per a peixos al sud d'Àfrica i Zimbàbue. La fusta del tronc principal és lleugera i resistent, essent utilitzada per a fer portes, taulons i vaixells. També és fàcil de cultivar.
Aquesta espècie és propera a Euphorbia candelabrum.

## Taxonomia

Euphorbia ingens va ser descrita per E.Mey. ex Boiss. i publicada a Prodromus Systematis Naturalis Regni Vegetabilis 15(2): 87. 1862.

### Etimologia

* Euphorbia: nom genèric que deriva del metge grec del rei Juba II de Mauritània (52 a 50 aC - 23), Euphorbus, en el seu honor – o fent al·lusió al seu gran ventre – ja que usava mèdicament Euphorbia resinifera. El 1753 Linné va assignar el nom a tot el gènere.
* ingens: epítet llatí que significa "enorme".

#### Sinonímia

* Euphorbia similis A. Berger

## Referències

* ↑ Dades a Kew
* 1 2 «Euphorbia ingens». Conservatorio y Jardín Botánico de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 5 juliol 2012].
* ↑ «Euphorbia ingens». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 5 juliol 2012].
* ↑ (Spec. Pl. [ed. 1]: 450)
* ↑ « ingens» a Epítetos Botánicos.
* ↑ «Euphorbia ingens» a EOL. Data consulta: 09 de gener de 2014.

## Bibliografia

* Gibbs Russell, G. E., W. G. Welman, E. Reitief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. v. Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
# Kamet

Kamet (en hindi कामेत) és, amb 7.756 msnm, la segona muntanya més alta de Garhwal, a la regió d'Uttarakhand, rere el Nanda Devi. Es troba al districte de Chamoli, a la frontera amb el Tibet. És la tercera muntanya de l'Índia, tot i que aquesta posició minva si es tenen en compte els territoris en disputa amb el Pakistan i que formen part del Caixmir, i la 29a més alta del món. En aparença s'assembla a una piràmide gegant coronada per una zona plana al cim, que consta de dos pics.

## Ascensions

Els primers intents per pujar la muntanya es van dur a terme el 1855 pels germans Adolf i Robert Schlagintweit, que van arribar fins als 6.785 m d'altitud.
No va ser fins al 1931 quan es va aconseguir fer la primera ascensió del Kamet. Els responsables foren Frank Smythe, Eric Shipton, R.L. Holdsworth i Lewa Xerpa Sherpa, membres d'una expedició britànico-nepalí. Aquesta fita convertí aquest cim en el més alt escalat durant prop de cinc anys, fins al 1936, quan es va coronar el Nanda Devi. Amb tot, no era cap rècord mundial d'altura, ja que per aquells anys a l'Everest ja s'havien assolit els 8.000 metres, tot i que sense fer cim.

## Cims propers i secundaris

El Kamet esta envoltat per tres cims:
* Mukut Parbat, 7.242 m 97è del món, prominència = 840 m, 30° 57′ 08″ N, 79° 34′ 13″ E﻿ / ﻿30.95222°N,79.57028°E﻿ / 30.95222; 79.57028, al nord-oest del Kamet. Ascendit per primera vegada el 1951.
* Abi Gamin, 7.355m prominència = 217 m 30° 55′ 57″ N, 79° 36′ 09″ E﻿ / ﻿30.93250°N,79.60250°E﻿ / 30.93250; 79.60250, al nord nord-est del Kamet; unit al Kamet per la collada de Meade. Ascendit per primera vegada el 1950.
* Mana, 7.272m 92è del món, prominència = 720 m, 30° 52′ 52″ N, 79° 36′ 57″ E﻿ / ﻿30.88111°N,79.61583°E﻿ / 30.88111; 79.61583, al sud sud-est del Kamet. Ascendit per primera vegada el 1937.
A banda d'aquests cims n'hi ha molts més sense una prominència destacable, com el Mana NW, 7.092 m, Point 6.977 m, Deoban, 6.855 m i Bidhan Parbat, 6.519 m.

## Referències

* ↑ Albert Schäffer: Gefördert, gefeiert und vergessen. Eine Ausstellung in München würdigt die wegweisende Indien-Expedition der Brüder Schlagintweit. A: Frankfurter Allgemeine Zeitung, 6 de juny 2015, S. 7.
* ↑ Joydeep Sircar, Himalayan handbook, Calcuta 1979

## Enllaços externs

* Kamet a Peakware
# Walter Henneberger

Walter Henneberger (19 de maig de 1883, Ennenda – 15 de gener de 1969, Zúric) fou un jugador d'escacs suís.

## Resultats destacats en competició

Fou Campió suís en quatre ocasions, els anys 1904, 1906 (ex aequo), 1911 (ex aequo), i 1912. Fou 16è al Campionat del món d'escacs d'aficionats de La Haia 1928, un torneig que guanyà Max Euwe. Fou 6è a Winterthur 1931 (Campionat suís, guanyat per Aron Nimzowitsch fora de concurs).
Fou 9è a Berna 1932 (campió: Aleksandr Alekhin), fou 10è a Zuric 1934 (campió: Alekhin), fou 11è a Bad Liebenwerda 1934 (campió: Salo Flohr), i empatà als llocs 5è a 8è a Luzern 1950 (Campionat suís, el campió fou Hans Johner).
Pel que fa a competicions per equips, va representar Suïssa en matxs amistosos contra Iugoslàvia (1949), Bèlgica (1950), i la RFA (1952).

## Referències

* ↑ Historial de campionats suïssos Arxivat 2008-01-27 a Wayback Machine. (italià)
* ↑ OlimpBase :: 2a Olimpíada d'escacs, La Haia 1928: Amateur World Championship (anglès)
* ↑ «Taules de torneigs de 1931». Arxivat de l'original el 2007-08-07. [Consulta: 20 gener 2010].
* ↑ Classificació i partides, Bad Liebenwerda 1934 (anglès) [Consulta 20 gener 2010]

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Walter Henneberger a «chessmetrics.com». [Consulta: 20 gener 2010]. (anglès)
# Roca del Llop

La Roca del Llop és una muntanya de 1.943 metres que es troba al municipi de Lles de Cerdanya, a la comarca de la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Esquí alpí als Jocs Olímpics d'hivern de 1992

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 celebrats a la ciutat d'Albertville (França) es disputaren deu proves d'esquí alpí, cinc en categoria masculina i cinc més en categoria femenina.
Les proves es realitzaren entre els dies 9 i 22 de febrer de 1992 a les instal·lacions de Les Menuires (eslàlom masculí), Val-d'Isère (resta de proves masculines) i Méribel (proves femenines). Hi participaren un total de 321 esquiadors, entre ells 210 homes i 111 dones, de 50 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Descens Detalls | Patrick Ortlieb | Franck Piccard | Günther Mader |
| Super Gegant Detalls | Kjetil André Aamodt | Marc Girardelli | Jan Einar Thorsen |
| Eslàlom gegant Detalls | Alberto Tomba | Marc Girardelli | Kjetil André Aamodt |
| Eslàlom Detalls | Finn Christian Jagge | Alberto Tomba | Michael Tritscher |
| Combinada Detalls | Josef Polig | Gianfranco Martin | Steve Locher |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Descens Detalls | Kerrin Lee-Gartner | Hilary Lindh | Veronika Wallinger |
| Super Gegant Detalls | Deborah Compagnoni | Carole Merle | Katja Seizinger |
| Eslàlom gegant Detalls | Pernilla Wiberg | Diann Roffe | Anita Wachter |
| Eslàlom Detalls | Petra Kronberger | Annelise Coberger | Blanca Fernández-Ochoa |
| Combinada Detalls | Petra Kronberger | Anita Wachter | Florence Masnada |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Àustria | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 2 | Itàlia | 3 | 2 | 0 | 5 |
| 3 | Noruega | 2 | 0 | 2 | 4 |
| 4 | Canadà | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Suècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | França | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 7 | Estats Units | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 7 | Luxemburg | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 9 | Nova Zelanda | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Espanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 10 | 10 | 10 | 30 |

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Resultats 1992 Arxivat 2010-02-20 a Wayback Machine.
# Ognjen Cvitan

Ognjen Cvitan (nascut el 10 d'octubre de 1961 a Šibenik, a la República Federal Socialista de Iugoslàvia) és un jugador d'escacs croata, que havia jugat anteriorment sota bandera iugoslava, i que té el títol de Gran Mestre des de 1987. En Cvitan va obtenir anteriorment el títol de Mestre Internacional quan va guanyar el Campionat del món juvenil de 1981. El 2011 la FIDE li va atorgar el títol de FIDE Trainer, el segon màxim títol d'entrenador internacional.
A la llista d'Elo de la FIDE d'octubre de 2014, hi tenia un Elo de 2527 punts, cosa que en feia el jugador número 14 (en actiu) de Croàcia. El seu màxim Elo va ser de 2576 punts, a la llista de juliol de 1994 (posició 82 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

En edat juvenil va assolir potser el més gran èxit de la seva carrera: el 1981 es proclamà Campió del món júnior, superant Jaan Ehlvest (2n), en el torneig celebrat a Ciutat de Mèxic, un honor en què succeí el futur Campió del món absolut Garri Kaspàrov, que havia estat Campió del món juvenil l'any anterior.
Durant gran part de la seva carrera, en Cvitan ha estat un molt actiu jugador de torneigs, tot assolint un nivell d'Elo respectable, tot i que mai suficient com per arribar a entrar en el circuit d'"elit". Ha participat en nombrosos torneigs de GMs, on hi ha obtingut un alt nivell d'èxits, amb molts primers llocs, en solitari o ex aequo. A les darreries dels 1980, fou primer a Wolfsberg 1986, Praga 1987, Pula 1987 i 1988, Mendrisio 1987, 1988 i 1989, San Bernardino 1987, Belgrade 1987, Ginebra 1988, Bela Crkva 1988, Oberwart 1988, Chiasso 1989, i Vrsac 1989. En els 1990 fou primer a Cannes 1990 i 1996, Dubrovnik 1990, Bad Ragaz 1992, Forli 1993, Basel 1999 i Zuric 1999. Ja en el mil·lenni dels 2000, fou primer a Zadar 2001, Oberwart 2001, Rijeka 2001 i Bizovac 2002.
Va prendre part al Campionat del món de la FIDE de 2002, però fou eliminat a la primera ronda per Aleksandr Lastin.

### Participació en competicions per equips

En Cvitan ha representat tant a Iugoslàvia com a Croàcia a nivell internacional per equips. Va fer el seu debut amb l'equip "C" de Iugoslàvia a l'Olimpíada de Novi Sad de 1990, on va assolir un marcador positiu al primer tauler. A l'Olimpíada de Manila de 1992, va jugar com a segon suplent de l'equip croata, i va guanyar una medalla d'or individual.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica d'Ognjen Cvitan» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 4 agost 2011].
* ↑ Weeks, Mark. «World Junior Chess Champions» (en anglès). mark-weeks.com. [Consulta: 24 octubre 2011].
* ↑ «Llista de FIDE Trainers» (en anglès). Fide.com. [Consulta: 4 agost 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Croàcia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 16 desembre 2014].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Ognjen Cvitan «benoni.de». Arxivat de l'original el 2014-10-23. [Consulta: 4 agost 2011]. (alemany)
* ↑ Weeks, Mark. «World Chess Championship 2001-02 FIDE Knockout Matches». Mark-Weeks.com. [Consulta: 4 agost 2011].

## Enllaços externs

* Estimació Elo d'Ognjen Cvitan a «chessmetrics.com». [Consulta: 4 agost 2011]. (anglès)
# Euristhmus microphthalmus

Euristhmus microphthalmus és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia (Territori del Nord) i Indonèsia (Irian Jaya).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ogilby J. D., 1899. Contributions to Australian ichthyology. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 24 (pt 1). 154-186.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Murdy, E. O. i C. J., Jr. Ferraris, 2006: A revision of the marine eel-tailed catfish genus Euristhmus (Teleostei: Siluriformes: Plotosidae). The Beagle, Records of the Museums and Art Galleries of the Northern Territory v. 22: 77-90.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB