OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Companyia de Dansa Batsheva

La Companyia de Dansa Batsheva (en hebreu: להקת מחול בת-שבע‎) és una companyia de dansa de Tel-Aviv (Israel) fundada per Martha Graham i la baronessa Batsheva de Rothschild en l'any 1964. L'inici de la companyia va estar marcat pel interès creixent a Israel per la dansa contemporània americana, principalment Martha Graham i Anna Sokolow. Les classes seguint la tècnica de Martha Graham es van començar a oferir llavors. Algunes d'aquestes classes eren ensenyades per Rina Schenfeld i Rena Gluck, que van ser les ballarines principals de la companyia durant molts anys. Batsheva de Rothschild va deixar de finançar la companyia l'any 1975, i aquesta va començar a perdre l'estètica que havia dominat la companyia durant els seus primers anys. Va ser durant aquest període de transició que la companyia va començar a incloure les obres d'artistes emergents i coreògrafs en el seu repertori. Poc després que Ohad Naharin fos nomenat director artístic en l'any 1990, va fundar la jove companyia, la Batsheva Ensemble per a ballarins amb edats entre els 18 i els 24 anys. Entre els seus graduats hi ha els coreògrafs Hofesh Shechter i Itzik Galili. El conjunt va fer una gira pel Regne Unit i va actuar en el Festival Internacional d'Edimburg en l'any 2012.

## Referències

* ↑ Brafman, Ora. «Israel honors its baroness of dance». Dance Magazine, 01-01-1998. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2013. [Consulta: 7 novembre 2012]. De subscripció o mur de pagament
* ↑ Dori, Roni. «Divinely inspired». Haaretz, 16-07-2009. [Consulta: 7 novembre 2012].
* ↑ Galili, Deborah. «Contemporary Dance in Israel», 2012.
* ↑ Herman, Judi «What is special about Batsheva». Jewish Renaissance, 12, 1, 10-2012, pàg. 36–37.

## Enllaços externs

* Companyia de Dansa Batsheva - Lloc web oficial (hebreu) (àrab) (anglès)
# Combat de Chanay

La lluita a Chanay va tenir lloc el 26 de maig de 1832 durant la cinquena chouannerie.

## Procés

El 25 de maig, una tropa d'uns 170 chouans es va reunir al Château de Chaunay, a Grez-en-Bouère. Aquests últims estan dirigits pel general Clouet i per Pierre Gaullier, fill de Marin-Pierre Gaullier. El 26 de maig, els legitimistes van ser atacats per 40 homes del 31è regiment d'infanteria de línia1 procedents de Château-Gontier.
Els orleanistes van ser retrocedits primer a Gennes-sur-Glaize pels chouans, però es van reorganitzar i van contraatacar. Els bel·ligerants es van enfrontar amb escaramusses de les tres a les set de la tarda. Els chouans finalment es van retirar a Saint-Charles-la-Forêt.

## Pèrdues

Els orleanistes van deplorar tres morts: el sergent major Hero, el granader Joubain i el Voltigeur Louage. Els chouans van comptar almenys vuit morts, inclòs un líder: Jean-René Guitter conegut com Saint-Martin.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Deniau 1899, p. 659-661.
* 1 2 Gabory 2009, p. 992-993.
* 1 2 Bulletin de la Société d'agriculture, sciences et arts de la Sarthe, Volumes 52 à 53, 1929, p.452. [archive]

## Bibliografia

* Félix Deniau, Histoire de la Vendée d'après des documents nouveaux et inédits, t. VI, Angers, La Chèse et Dolbau, 1899, 778 p. (llegir en línia [arxiu]).
* Émile Gabory, Les Guerres de Vendée, Éditions Robert Laffont, coll. «Bouquins», 2009, 1504 p. (ISBN 978-2221113097).
# Jean Mondielli

Jean Baptiste Pierre Mondielli (Besiers, 13 de setembre de 1882 - Niça, 31 de maig de 1955) va ser un tirador d'esgrima i pentatleta modern francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de plata en la prova de sabre per equips del programa d'esgrima. En aquests mateixos Jocs disputà la competició del pentatló modern, que finalitzà en dinovena posició.

## Referències

* ↑ Jean Mondielli a olympic.org
* ↑ «Jean Mondielli Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Päivi Meriluoto

Päivi Meriluoto (Tampere, 12 de desembre de 1952), de casada Päivi Aaltonen és una ex-tiradora amb arc finlandesa que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics. El 1980, als Jocs de Moscou, guanyà la medalla de bronze en la prova individual del programa de tir amb arc. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, fou cinquena en la mateixa prova, mentre el 1988, als Jocs de Seül, va disputar dues proves del programa de tir amb arc. Fou tretzena en la prova per equips i vintena en la prova individual. En el seu palmarès també destaquen tres medalles de plata i una de bronze al Campionat d'Europa de tir amb arc i vuit campionats nacionals entre 1977 i 1988.

## Referències

* 1 2 «Päivi Meriluoto-Aaltonen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 d’octubre 2012. [Consulta: 1r desembre 2019].
# Åsa Håkonsdatter

Åsa Håkonsdatter —Ása Hákonardóttir— (n. 852) va ser una llegendària reina consort de Noruega, filla d'Håkon Grjotgardsson, jarl de Lade i aliat del rei Harald I de Noruega. Åsa apareix principalment com a personatge de la Haralds saga ins hárfagra (Saga d'Harald Hárfagre), un dels llibres d'Heimskringla. Segons la saga, va estar casada dos cops, primer amb un hersir anomenat Ketill, amb qui va tenir un fill, Ketilbjörn Ketilsson; i en segones noces amb el rei Harald, amb qui va tenir quatre fills:
* Guttorm Haraldsson.
* Halfdan Haraldsson el Blanc.
* Halfdan Haraldsson el Negre.
* Sigrød Haraldsson.

## Referències

* ↑ Genealogisk-historiske tabeller over de nordiske rigers kongeslægter (1856), Königsfeldt, J. P. F., (2nd edition. Kjøbenhavn: Trykt i Bianco Lunos bogtrykkeri, 1856), FHL microfilm 1,124,504, item 3., table 9 p. 110.
* ↑ Sigurðsson, 1999, p. 68.
* ↑ Harald Hårfagres saga, kap 9 (giftemålet) og kap. 34 (kongsnavn til sønnene)

## Bibliografia

* Sigurðsson, Jón Viđar. Samlagets Norsk historie 800-2000.. Oslo: Det Norske Samlaget, 1999. ISBN 8252155448.
# Tora Larsson

Alma Viktoria "Tora" Larsson (Kristinehamn, Värmland, 12 de març de 1891 – Estocolm, 1 de setembre de 1918) va ser una saltadora sueca que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1912.
Va prendre part en la prova de palanca de 10 metres del programa de salts, en la qual va finalitzar en vuitena posició. Va morir durant la gran epidèmia de grip de 1918.

## Referències

* ↑ «Tora Larsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 2 febrer 2017].
* ↑ Viktoria Larsson. Comitè Olímpic Suec
# Anna Watkins

Anna Rose Watkins (nom de naixement Bebington, nascuda el 13 de febrer de 1983) és una remera britànica. Va competir en els Jocs Olímpics de 2008, on va guanyar una medalla de bronze en doble scull i ha guanyat quatre medalles en els Campionats del Món, i va defensar el seu títol mundial amb Katherine Grainger, a Bled, Eslovènia en 2011. Va guanyar una medalla d'or en els doble scull als Jocs Olímpics de Londres 2012.

## Referències

* ↑ «Town honours its Olympic ace Anna». The Sentinel, 16-11-2008. [Consulta: 16 novembre 2008].

## Enllaços externs

* http://www.annawatkins.co.uk
* http://www.britishrowing.org/gb/biographies/anna-watkins
* http://www.leander.co.uk/athletes/Anna_Watkins.asp Arxivat 2012-03-14 a Wayback Machine.
# Arantza López Medina

Arantza López Medina, (Barcelona,1975) és una dramaturga, creadora i ballarina. Com a creadora, ha signat peces com
* La dona del sac
* A Placer

## Referències

* ↑ «La dona del sac». Time Out Barcelona.
* ↑ «La dona del sac a RECOMANA.CAT». Arxivat de l'original el 2018-11-07. [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ «A placer - Sala Beckett». Sala Beckett.
# Josep Carreras i d'Argerich

Josep Carreras i d'Argerich (Barcelona, 1790 - Barcelona, 13 de novembre de 1863) fou un col·leccionista d'art català actiu del segle xix.

## Biografia

Era fill del notari Baldiri Carreras i Ubach i de Cristina d'Argerich, natural de Sant Feliu de Llobregat. Va treballar com a apoderat del baró de Cervelló i del marquès de Castellbell, convertint-se després en administrador del Reial Patrimoni de Teià. El 1838 es va casar amb Vicenta Xuriach i Roger.
Va crear una col·lecció d'art al Palau de la Virreina amb obres de Dürer, Peruggino, Tintoretto, Caravaggio, entre molts d'altres.
La col·lecció Carreras va ser divulgada per un fullet publicat el 1849 pel seu propietari, i elogiada per Andreu Avel·lí Pi i Arimon en la seva obra Barcelona Antigua i Moderna (1854), i pel que sembla, el seu contingut –ara dispers- era molt eclèctic i segurament fet amb peces adquirides en el mercat local.

## Referències

* ↑ Quílez i Corella, Francesc Miquel. «Introducció». A: Bonaventura Bassegoda. Col·leccionistes, col·leccions i museus. Barcelona: UdL, UAB, UdG i MNAC, 2007, p. 18 (Memoria Artium). ISBN 978-84-8043-174-3.
* 1 2 Noticia de los objetos artísticos y bibliográficos que contienen las colecciones de José Carreras de Argerich redactada á consecuencia de lo que indica D. Antonio de Bufarull en su publicacion titulada Guía-Cicerone de Barcelona.
* ↑ Francesc Cambó. El món de Cambó: permanència i canvi en el seu 125è aniversari. Editorial Alpha, 2001, p. 130. ISBN 978-84-7225-800-6.
* ↑ Bassegoda i Hugas, 2009.

## Bbiliografia

* Bassegoda i Hugas, Bonaventura «El comerç de pintura antiga i el col·leccionisme a Barcelona a la segona meitat del segle XIX». E-art Documents, 1, 2009.</ref>
# Jeanne Filleul-Brohy

Jeanne Marie Henriette Filleaul-Brohy, nascuda Haëntjens, (París, 1 de gener de 1867 – Le Loroux-Bottereau, Loira Atlàntic, 20 d'abril de 1937) va ser una jugadora de croquet francesa, que va competir a cavall del segle xix i el xx. Era germana del també esportista Marcel Haëntjens i cosina de Jacques Sautereau i Marie Ohier.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París en la competició de croquet. Finalitzà en cinquena posició en la prova individual a dues boles i abandonà en la prova d'una bola individual.

## Referències

* 1 2 «Jeanne Filleaul-Brohy Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 d’abril 2016. [Consulta: 2 agost 2017].
# Domingos Gonçalves

Domingos André Maciel Gonçalves, conegut com a Domingos Gonçalves, (Barcelos, 13 de febrer de 1989) és un ciclista portuguès, professional des del 2012 i actualment a l'equip Rádio Popular-Boavista. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en contrarellotge de 2017.
El seu germà bessó José també es dedica al ciclisme.

## Palmarès

* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal del Futur
* 2017
** Campió de Portugal en contrarellotge
* 2018
** Campionat de Portugal de ciclisme en ruta
** Campió de Portugal en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2019. No surt (14a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Cambre

Cambre és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la comarca de la Corunya.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 6.722 | 7.805 | 8.011 | 9.181 | 20.919 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

| Anceis (San Xoán) Andeiro (San Martiño) Brexo (San Paio) Bribes (San Cibrán) Cambre (Santa María) Cecebre (San Salvador) | Cela (San Xulián) Meixigo (San Lourenzo) Pravio (San Xoán) Sigrás (Santiago) O Temple (Santa María) Vigo (Santa María) |

## Galeria d'imatges

* Pont de la ria d'O Burgo
* Església de Santa María de Cambre
* Vila romana de Cambre
# 27

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu vint-i-set.

## Esdeveniments

* El mal estat de l'estai Fidenae al caure provoca la mort de 20.000 els 50.000 espectadors.
* Utilitzant les dates i els intervals enumerats a l'Evangeli de Lluc, aquest any es pot establir com quan Joan Baptista comença a predicar al Jordà. També és probable que Jesús de Natzaret fos batejat per Joan els darrers mesos d'aquest any abans de la seva temptació i la primera de les tres Pasques enumerades a l'Evangeli de Joan.

## Naixements

* Judea: Herodes II Agripa
* Petroni, escriptor romà
* Wang Chong, escriptor xinès

## Referències

* ↑ Klingaman, William K. The First Century: Emperors, Gods, and Everyman. Edison, NJ: Castle Books, 2007, p. 139. ISBN 978-0-7858-2256-1.
# Tore Eriksson

Tore Eriksson (Transtrand, 7 d'agost de 1937 - 17 de febrer de 2017) fou un biatleta suec que va competir durant la dècada de 1960.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Grenoble, on guanyà la medalla de bronze en el relleu 4x7,5 quilòmetres del programa de biatló. Va formar equip amb Lars-Göran Arwidson, Olle Petrusson i Holmfrid Olsson. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del món de biatló.

## Referències

* ↑ Tore Eriksson a Comitè Olímpic Suec (suec)
* 1 2 «Tore Eriksson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 25 febrer 2020].
# Annekatrin Thiele

Annekatrin Thiele (Sangerhausen, 18 d'octubre de 1984) és una remera alemanya. Va competir en els Jocs Olímpics de Pequín 2008, on va guanyar una medalla de plata en doble scull al costat de la seva companya Christiane Huth. En els Jocs Olímpics de Londres 2012, va obtenir novament la medalla de plata, encara que en aquesta ocasió en l'especialitat de quatre scull. També ha guanyat en dues ocasions el Campionat Mundial de Rem, en ambdues ocasions en el quadre scull.

## Referències

* ↑ http://sports.espn.go.com/oly/summer08/fanguide/athlete?id=16147
* ↑ «Annekatrin Thiele Bio, Stats, and Results». Olympics at Sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2015-08-01. [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ «Annekatrin THIELE - worldrowing.com». www.worldrowing.com. Arxivat de l'original el 2021-01-11. [Consulta: 7 setembre 2015].
# Loups-garous

Loups-garous és una pel·lícula de comèdia fantàstica d'aventures francesa del 2024 dirigida per François Uzan i escrita per Hervé Marly i Philippe des Pallières. És una adaptació del joc de cartes francès Els homes llop de Vallnegra publicat per Asmodee. Es va estrenar a Netflix el 23 d'octubre de 2024. S'ha subtitulat al català.

## Producció

¡ La pel·lícula està basada en el joc Els homes llop de Vallnegra creat per Philippe des Pallières i Hervé Marly i publicat per Asmodee Group. La pel·lícula és dirigida per Francis Uzan a partir d'un guió d'Hervé Marly i Philippe des Pallières. El repartiment està encapçalat per Jean Reno, al costat de Franck Dubosc, Suzanne Clément, Gregory Fitoussi i Bruno Gouery.
El rodatge principal va tenir lloc a Praga l'estiu del 2023, utilitzant un conjunt medieval creat originalment per a la sèrie de televisió Knightfall. La pel·lícula també va utilitzar ubicacions txeques com Drevníky, Zduchovice i Výsluní u Chomutova.

## Referències

* ↑ Schimautz, Julia. «The New Netflix Movies You Can Watch This Fall». Netflix, 28-08-2024. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ «Loups-Garous». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ Bassil, Matt. «Werewolf board game gets Jumanji-style Netflix spin-off». Wargamer. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ Mishra, Shrishty. «Game Night Takes an Epic Turn in New 'Family Pack' Poster». Collider, 21-06-2024. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ «Family Pack Trailer: When games get too realistic». Cinema Express, 06-09-2024. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ «‘Family Pack’: Prague-shot werewolf movie with Jean Reno drops on Netflix this October». Prague Reporter, 18-09-2024. [Consulta: 5 octubre 2024].
# Jenny Maakal

Jenny Maakal (Província de Transvaal, 2 d'agost de 1913 - Durban, 15 de setembre de 2002) va ser una nedadora sud-africana que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on disputà dues proves del programa de natació. Guanyà la medalla de bronze en la prova dels 400 metres lliures, mentre en els 100 metres lliures fou sisena.
El 1934, als Jocs de la Commonwealth, guanyà la medalla de plata en les proves de les 400 iardes lliures i el 4x100 iardes lliures, formant equip amb Kathleen Russell, Enid Hayward i Molly Ryde.

## Referències

* 1 2 «Jenny Maakal Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2011. [Consulta: 9 gener 2019].
# Dantons Tod

Dantons Tod (en alemany, La mort de Danton) és una òpera en dos actes de Gottfried von Einem sobre un llibret de Boris Blacher i el mateix compositor, basat en l'obra homònima de 1835 de Georg Büchner. Es va estrenar al Festival de Salzburg el 6 d'agost de 1947. Va ser revisada el 1955.

## Representacions

Dantons Tod va ser estrenada al festival de Salzburg de l'any 1947. Era la primera vegada que aquest festival estrenava una òpera d'un autor viu. Ferenc Fricsay va dirigir al Cor de l'Òpera de Viena, a l'Orquestra Filharmònica de la mateixa ciutat i als cantants com Maria Cebotari, Julius Paizak i Paul Schöffler. La direcció havia d'haver estat a càrrec d'Otto Klemperer, que no va poder pujar al podi per una sobtada malaltia.

## Personatges

| Funció | Tipus de veu | Repartiment de l'estrena 6 d'agost de 1947 Director: Ferenc Fricsay |
| Georges Danton | baríton | Paul Schöffler |
| Camille Desmoulins | tenor | Julius Patzak |
| Lucile | soprano | Maria Cebotari |
| Hérault de Séchelles | tenor | Peter Klein |
| Robespierre | tenor | Josef Witt |
| Sant-Just | baix | Ludwig Weber |
| Simon | baix | Georg Hann |
| Julie | mezzosoprano | Gisela Thury |
| Hermann | baix | Herbert Alsen |
| La muller de Simon | contralt | Rosette Anday |
| Home jove | Tenor | Erwin Nowaro |
| Dos executioners | tenor, baix | William Wernigk, Wilhelm Felden |
| Dona | soprano | Trude Ballasch |
| Cor (SATB) |||

## Enregistraments

* Paul Schöffler com a Danton, Julius Patzak com a Desmoulins i Maria Cebotari com a Lucile. Enregistrament en viu de l'estrena a Salzburg el 6 d'agost de 1947 amb la Viena Philharmonic i el cor de la Vienna State Opera dirigits per Ferenc Fricsay..
* Theo Adam, Werner Hollweg, Horst Hiestermann, Krisztina Laki, ORF Chor & Orchester, Lothar Zagrosek Orfeo 1983

## Referències

* ↑ Martín Bermúdez, Santiago. «Von Einem y la muerte de Danton» (en castellà). Scherzo, 01-11-1989. Arxivat de l'original el 2012-06-26. [Consulta: 30 juliol 2017].
* ↑ «Almannaco 6 August 1947». AmadeusOnline. [Consulta: 12 setembre 2010].
# Aglomeració Lannion-Trégor

L' Aglomeració Lannion-Trégor (CCCT) (en bretó Tolpad-kêrioù Lannuon-Treger) és una estructura intercomunal francesa, situada al departament de les Costes d'Armor a la regió Bretanya. Té una extensió de 313,58 kilòmetres quadrats i una població de 53.013 habitants (2007). També és una de les comunitats de municipis que ha signat la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Composició

Està formada per les 20 comunes següents :
| Kermaria-Sulard Lannion Louannec Plestin-les-Grèves Pleumeur-Bodou Ploubezre Ploulec'h Ploumilliau Plouzélambre Plufur | Rospez Saint-Michel-en-Grève Saint-Quay-Perros Trébeurden Trédrez-Locquémeau Tréduder Trégastel Trélévern Trémel Trévou-Tréguignec |

## Transport

L'Aglomeració Lannion-Trégor gaudeix d'una xarxa de transport en bus urbà i periurbà.

## Economie

L'Aglomeració valorz l'empresariat a través de diverses accions de suport a empreses.
El 1960 Lannion ha vist el desenvolupament de la seva regió mercè a l'arribada del CNET i Alcatel. Lannion i la seva regió agrupen una part important de les activitats de recerca en telecomunicacions de França, en el si del tecnopol Anticipa que aplega un centenar de petites i grans empreses. La seu del pol de competitivitat Images et Réseaux es troba a Lannion. La vila posseeix una antena de la Cambra de Comerç i d'Indústria de les Costes d'Armor. La sinergia d'aquests organismes i associacions permet a les regions de Lannion i Trégor-Goëlo ser una referent en matèria d'innovació en diferents sectors :
* TIC (95 empreses)
* Òptica/Fotònica (20 empreses)
* Indústria agroalimentària
* Indústria marina (31 empreses)
Actualment l'antic lloc del Centre de telecomuncació per satèl·lit de Pleumeur-Bodou acull la Cité des télécoms.

## Història

Ele 17 d'abril de 2008, Joël le Jeune, alcalde de Trédrez-Locquémeau succeí Denis Mer en la presidència de la comunitat d'aglomeració.

## Vegeu també

* Intercomunalitats de les Costes del Nord

## Referències

* ↑ «Images et Réseaux». Arxivat de l'original el 2011-08-28. [Consulta: 14 abril 2013].
* ↑ «Agro-industries - ADIT TECHNOPOLE ANTICIPA». Arxivat de l'original el 2013-05-13. [Consulta: 14 abril 2013].
* ↑ Article del web lannion-tregor.com

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Aglomeració Lannion-Trégor Arxivat 2012-08-19 a Wayback Machine.
# Tore Sjöstrand

Tore Sjöstrand (Danmarks parish, 31 de juliol de 1921 - Växjö, 26 de gener de 2011) fou atleta suec, especialista en curses de mig fons, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla d'or en la prova del 3.000 metres obstacles del programa d'atletisme, per davant dels seus compatriotes Erik Elmsäter i Göte Hagström.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze en la prova dels 3.000 metres obstacles del Campionat d'Europa d'atletisme de 1946, rere Raphaël Pujazon i Erik Elmsäter, i dos campionats nacionals en obstacles, el 1947 i 1948.

## Millors marques

* 3.000 metres obstacles. 8' 59.8" (1948)

## Referències

* ↑ «Tore Sjöstrand har avlidit», 07-02-2011. Arxivat de l'original el 2011-02-07. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Erik Elmsäter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «Stora Grabbar». [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Tore Sjöstrand - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 8 maig 2020].
# Arthur McKinlay

Arthur McKinlay (Detroit, 20 de gener de 1932 - Royal Oak, 10 d'agost de 2009) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1950. Era germà bessó del també remer John McKinlay.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb John Welchli, John McKinlay i James McIntosh.
Membre del Detroit Boat Club, va guanyar quatre títols nacionals de rem. Va lluitar a la Guerra de Corea al Cos de Marines amb el rang de sargent. Va estudiar a la Universitat de Boston.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Arthur McKinlay». [Consulta: 11 agost 2022].
# Portada/efemèride novembre 6

Montserrat Tura
« 5 de novembre · 6 de novembre · 7 de novembre »
# Jerzy Skolimowski (remer)

Jerzy Skolimowski (Łuków, 9 de desembre de 1907 - Londres, 12 de febrer de 1985) va ser un remer polonès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amserdam, on quedà eliminat en sèries en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, disputà dues proves del programa de rem. Guanyà la medalla de plata en la competició del dos amb timoner, formant equip amb Jerzy Braun i Janusz Ślązak; i la de bronze en la prova del quatre amb timoner, formant equip amb Jerzy Braun, Stanisław Urban, Edward Kobyliński i Janusz Ślązak. En aquests Jocs també disputà les proves de pintura de la competició d'art. El 1936, a Berlín, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. Disputà les proves del dos i quatre amb timoner, en les que quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa de rem.
Durant la Segona Guerra Mundial va lluitar en la Campanya de Polònia i posteriorment es va unir a les forces poloneses a l'exili. En acabà la guerra emigrà a Anglaterra, on morí el 1985.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Jerzy Skolimowski Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de juny 2009. [Consulta: 27 febrer 2019].