OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anacroneuria curiosa

Anacroneuria curiosa és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Amèrica: Costa Rica, Panamà, Nicaragua i Colòmbia.
En el seu estadi immadur, és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Anacroneuria talamanca Stark 1988, especie nueva para la fauna de Nicaragua (Plecoptera, Perlidae) (anglès)
* ↑ Stoneflies (Plecoptera: Perlidae) of Nicaragua Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Zúñiga, M. del C., B.P. Stark, W. Cardona, C. Tamaris-Turizo, & O.E. Ortega, 2007. Additions to the Colombian Anacroneuria fauna (Plecoptera: Perlidae) with descriptions of seven new species. Illiesia, 3(13):127-149. «PDF».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Harper, P.P., 1992. A: Unknown Author. Insects of Panama and Mesoamerica, selected studies 114-121.
* ↑ «The Anacroneuria of Costa Rica and Panama (Insecta: Plecoptera: Perlidae). Los Anacroneuria de Costa Rica y Panamá (Insecta: Plecoptera: Perlidae)». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 25 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Anacroneuria cosnipata

Anacroneuria cosnipata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Etimologia

El seu nom científic fa referència a l'indret on aquesta espècie fou trobada per primera vegada: el riu Cosñipata.

## Descripció

* Els adults presenten una coloració general marró fosc (incloent-hi el cap i les potes), el pronot marró fosc amb rugositats, les membranes alars i la nervadura marró fosc i el segment del fémur groc a la base.
* Les ales anteriors del mascle fan 10,5 mm de llargària.
* Ni la nimfa ni la femella no han estat encara descrites.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú i Bolívia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:19«PDF»..
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):152.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 24 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Antoni Joan Bertomeu Vallés

Antoni Joan Bertomeu Vallés (Teulada, 2 d'agost de 1968) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la IX legislatura.

## Biografia

És llicenciat en dret, especialitzat en dret financer i tributari, des de 1991 exerceix com a advocat. Militant del PPCV, fou elegit regidor de l'ajuntament de Teulada sa les eleccions municipals espanyoles de 1995 i 2007. En 2009 va substituir com a alcalde de Teulada José Císcar Bolufer, i va revalidar el seu mandat a les eleccions municipals espanyoles de 2011.
De 2011 a 2015 també ha estat president de la Mancomunitat Cultural de la Marina Alta (MACMA) i del Consell de Salut del Departament de Dénia, i membre de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies. En març de 2015 va anunciar que no es presentaria a la reelecció com a alcalde a les eleccions municipals de 2015. Nogensmenys, fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015. Actualment és membre de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca i de la Comissió Permanent no legislativa d'Afers Europeus de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ Císcar gana otra batalla a Fabra y Bertomeu anuncia que no será candidato a la alcaldia de Teulada-Moraira Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Alicante 24 Horas, 27 de març de 2015
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 setembre 2015].
# Apodemus speciosus

Apodemus speciosus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica del Japó. Viu en boscos (principalment boscos secundaris), prades i camps cultivats (incloent-hi arrossars) a qualsevol altitud. És una espècie nocturna, probablement per evitar la depredació.

## Referències

* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ «Apodemus speciosus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).
* ↑ «Microhabitat Separation between Apodemus argenteus and A. speciosus in Northern Kyushu». Journal of the Mammalogical Society of Japan, 14, 6, 1990, pàg. 105-118.
* ↑ Sone, K «Changes in foraging behavior of two species of field mice, Apodemus speciosus Temminck and A. argenteus Temminck (Rodentia: Muridae), in the response to artificial illumination». Journal of Forest Research, 7, 1, 2002, pàg. 17-21. DOI: 10.1007/bf02762594.
# Arcesilau el beoci

Arcesilau (grec antic: Ἀρκεσίλαος, Arkesílaos, llatí: Archesilaus) va ser un dels líders del contingent dels beocis que participà en la guerra de Troia. Era fill de Licos i Teobule. Figura al Catàleg de les naus de la Ilíada, on també s'explica que va ser mort en combat per Hèctor. El seu cos va ser portat després a Beòcia per Leitos.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 495; XV, 329
# Arcesilau de Siracusa

Arcesilau (en llatí Archesilaus, en grec antic Ἀρκεσίλαος "Arkesílaos") fou l'assassí d'Arcàgat, fill d'Agàtocles de Siracusa, a Àfrica. El va matar quan el tirà, del que l'assassí era un bon amic, va anar a l'Àfrica el 307 aC després de les derrotes del fill, però no hi va poder desembarcar pel motí dels soldats.

## Referències

* ↑ 2.Arcesilaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 258
# ArchLord

El món fictici d'ArchLord anomenat Chantra ha suposat un conjunt de productes al voltant d'aquest: dos videojocs i un còmic. L'ambientació és fantàstica.

## Videojocs

ArchLord fou llançat al mercat occidental el 2006. És un videojoc de rol massiu per a ordinador personal. Té una banda sonora que es venia junt al videojoc a una edició especial. Està composta per Jae-hwan Jung i està interpretada per l'Orquestra Simfònica de Londres.
ArchLord 2 és un videojoc de rol massiu de món obert per a ordinador personal. No hi ha classes, Estarà centrat en la lluita de jugadors contra jugadors, on podran arribar a lluitar 200 jugadors contra 200 jugadors. Hi ha dos bàndols: Azuni i Crunn. La música del videojoc està composta per Cris Velasco.

## Còmic

ArchLord (original en coreà: 아크로드): és una sèrie de còmics coreans composta per 6 volums, dels quals el primer eixí a Corea del Sud l'any 2005. L'autor és Park Jin-Hwan. L'editorial original és Daewon, l'espanyola és Ivrea i la francesa és Tokebi.

## Vegeu també

* Ben X

## Referències

* 1 2 «ArchLord» (en castellà). 3DJuegos. [Consulta: 25 juny 2015].
* ↑ «[vgmdb.net/album/9822 ArchLord Soundtrack CD]». VGMdb. [Consulta: 12 juliol 2015].
* ↑ «ArchLord Soundtrack CD». Game-ost. [Consulta: 12 juliol 2015].
* ↑ «ArchLord 2» (en castellà). 3DJuegos. [Consulta: 25 juny 2015].
* 1 2 3 «ArchLord 2» (en anglès). MMOS. [Consulta: 25 juny 2015].
* ↑ Anderson, Patsy «Webzen Releases Archlord 2 Soundtrack». Ten Ton Hammer [Consulta: 25 juny 2015].
* ↑ «Archlord» (en castellà). Listado Manga. [Consulta: 25 juny 2015].
* ↑ «Archlord» (en francès). Manga-news. [Consulta: 25 juny 2015].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial d'ArchLord, el primer videojoc (anglès)
* Lloc web oficial d'ArchLord 2 (anglès)
# Arghan

Arghan (en àrab, Hargha o Arghen) és una tribu amaziga. Eren una facció de la confederació Masmuda de les set (Arghan, Hintata, Tinmellel, Gedmiwa, Genfisa, Urika i Hazraga) que van abraçar la causa del mahdí Ibn Tumart, que era originari de la tribu arghan i havia establert un ribat a Igiliz. No es coneix el seu territori orifinal. A causa d'aquest reconeixement els almoràvits els van atacar sense èxit (1122); després d'un segon atac a Igiliz (1123) Ibn Tumart va abandonar el seu ribat i es va instal·lar a Tinmellel (Tinmel) que va esdevenir la capital del moviment almohade (1124). Abd-al-Mumin ibn Alí, el principal company del mahdí, fou agregat a la tribu. A la mort del mahdí la tribu va caure en l'oblit i a principis del segle XX eren un grup petit i sense importància.

## Referències

* ↑ Monés, Hussain «Harg̲h̲a». Encyclopaedia of Islam, Second Edition., 2014. Arxivat de l'original el 2014-12-07 [Consulta: 5 desembre 2014]. Arxivat 2014-12-07 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Évariste Lévi-Provençal, Documents inédites d'histoire almohade, París 1928.
# Antró

Antró (en grec antic Αντρών), és el nom d'una antiga ciutat de Tessàlia, al districte de Ftiotis, a l'entrada del golf Malíac al davant de la ciutat d'Oreos, a l'illa d'Eubea. Homer, al "Catàleg de les naus" de la Ilíada, diu que era una de les possessions de Protesilau, i els seus habitants van anar amb ell a la guerra de Troia. També se'n parla a l'Himne homèric a Demèter, on se la qualifica de "rocosa" i es diu que tenia la protecció de la deessa.
La va comprar Filip II de Macedònia, i els romans la van ocupar quan feien la guerra contra Perseu. Probablement va deure la seva llarga existència a la composició de les seves roques, d'on s'extreien les millors rodes de molí de tot Grècia. Segurament per això l'Himne a Demèter l'anomenava πετρήεις ("petréis", rocosa).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Antron». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 febrer 2021].
# Antso Larrosa

Antso Larrosa (m. 1142), esmentat també com Sancho Larrosa o Sancho de Roses, fou un eclesiàstic aragonès, canonge de Jaca, governador de l'església de Sasabe i des de 1122 bisbe de Pamplona.
Sota el seu mandat es va acabar la catedral romànica i es va consagrar el 12 d'abril de 1127. Aquest mateix any va fundar l'hospital de Roncesvalles i deu anys després estava conclòs el claustre de la catedral pamplonesa.
En aquesta època els canonges regulars es van estendre a altres zones com Roncesvalles i Sant Miquel d'Aralar. Va fer que el rei García el Restaurador es mostrés generós amb l'església de Pamplona a canvi del suport del bisbe per consolidar el seu tron.

## Referències

* ↑ Ramón de Huesca: Teatre històric de les esglésies del regne d'Aragó, vol.
* ↑ Prudencio de Sandoval: Catàleg dels bisbes que ha tingut la Santa Església de Pamplona, fo. 78, 2.
* 1 2 VV. AA.. La catedral de Pamplona, (tomo I). CAN, 1994. ISBN 84-87120-21-0.
# Aphaneramma

Aphaneramma és un gènere extint de temnospòndils que van viure a la fi del període Triàsic, en allò que avui és Austràlia, Sud-àfrica i el Pakistan. S'assemblaven a un cocodril i tenien una longitud de 60 cm. La seva mandíbula era molt llarga, a diferència del gavial, de petites dents.
# Antonio Cendrero Uceda

Antonio Cendrero Uceda (Madrid, el 3 d'octubre de 1941) és un geòleg espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

El 1965 es llicencià en geologia a la Universitat Complutense de Madrid, en la que es va doctorar el 1970 amb premi extraordinari. De 1975 a 1975 fou investigador del CSIC. El 1972 fou nomenat professor agregat de la Universitat de Cantàbria, de la que en fou director de l'Institut de Ciències de l'Educació de 1973 a 1978. De 1983 a 1986 fou vicerector de la Universitat Internacional Menéndez Pelayo i el 1995 fou professor visitant de la Universitat Autònoma de la Baixa Califòrnia. Actualment és catedràtic de geodinàmica externa a la Universitat de Cantàbria. En 2002 fou nomenat professor emèrit de la Universitat Nacional de La Plata.
Ha escrit nombrosos articles sobre anàlisi, avaluació, planificació, gestió i cartografia geoambiental. També ha fet conferències sobre l'anàlisi i avaluació de riscos geomorfològics i litorals, influència de les activitats humanes en els processos de la superfície terrestre, la influència dels processos geomorfològics en el canvi global, i els indicadors i índexs ambientals per al diagnòstic de la qualitat ambiental i la sostenibilitat. En 2000 fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, en la que va ingressar el 2003 amb el discurs De la comprensión de la Historia de la Tierra al análisis y predicción de las interacciones entre seres humanos y medio natural.

## Referències

* ↑ Currículum Arxivat 2016-06-03 a Wayback Machine. al web de la Universitat de Cantàbria
* ↑ Antonio Cendrero Uceda 'Riesgos naturales: ¿catástrofes de la naturaleza o gestión catastrófica?' - Conferencias
* ↑ CAMBIO GLOBAL,CAMBIOS LOCALES Y EL ANTROPOCENO. DATOS CIENTIFICOS Y PERCEPCION SOCIAL, conferència de D.Antonio Cendrero
* ↑ Biografia al web de la RAC

## Enllaços externs

«Obra de Antonio Cendrero Uceda» a Dialnet.
* El cambio del clima nos cambia, article d'Antonio Cendrero, a ahorasemanal.es
* La energía eólica en Cantabria – El plan eólico de Cantabria per Antonio Cendrero Uceda
# Antonio Chas Veira

Antonio Chas Veira (Culleredo, 14 de març de 1915 - San Pedro de Nós, 11 de desembre de 1980) fou un futbolista gallec dels anys 1930 i 1940.

## Trajectòria

Conegut com a Chucho Chas, començà a jugar a futbol el 1930 al Galicia Gaitera, d'on ràpidament fou fitxat pel Deportivo de La Corunya. Fou cedit al Celta de Vigo i al Club Lemos fins que la temporada 1934-35 fou incorporat definitivament al Deportivo. La següent temporada jugà al Racing de Santander a primera divisió. A final de temporada patí un trencament de clavícula, del qual fou operat a Barcelona. Iniciada la Guerra Civil no va poder retornar a Santander i ingressà al RCD Espanyol. Acabada la guerra retornà a Racing, però el 1940 fou fitxat, de nou, per l'Espanyol, on romangué dues temporades més. El 1941 fou finalista de la Copa d'Espanya, perdent la final davant del València CF. Després de l'Espanyol jugà durant quatre temporades al Reial Oviedo, acabant la seva trajectòria al Caudal Deportivo i Reial Múrcia.
Jugà diversos partits amb la selecció catalana de futbol el 1936 i el 1941.

## Referències

* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.
* ↑ «Murió uno de los goleadores de los años cuarenta». Mundo Deportivo, 13-12-1980.
* ↑ «Fitxa de Chas». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Chas, el ángel volador». contrameta.com, 09-11-2010. Arxivat de l'original el 2012-03-08. [Consulta: 8 gener 2012].
* ↑ «Chas: Antonio Chas Veira». bdfutbol. [Consulta: 8 gener 2012].
* ↑ «PARTIDOS JUGADOS». arefe. Arxivat de l'original el 2010-11-13. [Consulta: 8 gener 2012].
# Rüdiger Reiche

Rüdiger Reiche (Querfurt, 27 de març de 1955) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
Reiche s'inicià en l'atletisme, però el 1970 passà a practicar el rem. El 1973 guanyà una medalla de plata en la prova de scull individual del campionat del món júnior.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la competició del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Wolfgang Guldenpfennig, Karl-Heinz Bußert, Michael Wolfgramm.
En el seu palmarès també destaquen vuit medalles al Campionat del Món de rem, dos d'or, cinc de plata i una de bronze, entre el 1974 i 1985. A nivell nacional va guanyar deu campionats de l'Alemanya de l'Est entre 1974 i 1985: tres en el quàdruple scull (1974, 1980 i 1985), tres en el doble scull (1977, 1980 i 1984) i quatre en scull individual (1978, 1979, 1982 i 1984).

## Bibliografia

* Kluge, Volker. Das grosse Lexikon der DDR-Sportler : die 1000 erfolgreichsten und populärsten Sportlerinnen und Sportler aus der DDR, ihre Erfolge und Biographien (en alemany). Berlin: Schwarzkopf & Schwarzkopf, 2000, p. 311. ISBN 3-89602-348-9.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Rüdiger Reiche». [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Einer - Herren». [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Doppelzweier - Herren». [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Doppelvierer - Herren». [Consulta: 21 agost 2022].
# Anhel

Anhel va ser una revista d'estudiants, subtitulada "butlletí del Col·legi de Teologia dels PP. Caputxins de Catalunya", publicada a Sarrià en català entre els anys 1947 i 1966, i de la qual aparegueren 22 números.

## Característiques

Materialment era una publicació modesta, de confecció artesanal, en bona part estampada en una rudimentària màquina de fer proves com a tota impremta, però excepcional aquells anys a Barcelona per la llengua emprada els 1950/60. El seu àmbit d'influència era molt reduït, però això no li impedí mantenir intercanvi internacional amb publicacions estudiantils equiparables de països com Itàlia, Brasil, Canadà, Mèxic, Bèlgica, Xile, Holanda, Estats Units, Àustria, Uruguai... L'ús del català amb naturalitat en les seves planes va ser motiu d'una singular controvèrsia idiomàtica.

## Referències

* ↑ González Caballero, Alberto. «Los Capuchinos en la Peninsula Ibérica: 400 años de historia» (en castellà). Capuchinos. [Consulta: 22 maig 2024].
* ↑ Maduell, Àlvar. Polèmica sobre el català dialecte en ple franquisme (1956). Sant Quirze del Vallès: Maduixer, 2017.
# Casimiro Molins Ribot

Casimiro Molins Ribot (Barcelona, 15 de gener de 1920 - Barcelona, 25 de juny de 2017) fou un empresari català, membre del consell d'administració de Cementos Molins durant 71 anys, on ocupà diversos càrrecs, inclòs el de President entre 1986 i 2017.

## Biografia

Es llicencià en Dret a la Universitat de Barcelona i el 1942 marxà a Lleó per a treballar a Carbones del Esla, però aviat deixà la feina per treballar a Ciments Molins S.A, empresa creada pel seu avi Joan Molins Parera i pel seu pare Joaquín Molins, de la qual fou nomenat secretari del consell d'administració el 1945.
El 1972 en fou nomenat conseller delegat i el 1986, en morir el seu germà gran Joan Molins Ribot, fou nomenat president.
Com a President de Cementos Molins va aconseguir unificar les tres branques accionistes de la família: la dels seus fills (Molins López-Rodó), la dels seus nebots Molins Amat i la dels seus nebots provinents del segon matrimoni del seu pare, els Molins Gil.
Com a empresari, va ser conseller del Banco Popular i de Popularinsa SA, va treballar com a conseller i President del Banco Atlántico entre 1961 i 1983. També va ser president honorari de la Unió Europea d'Inversions.

## Vida personal

Es va casar amb Maria Dolores López-Rodó, a qui va conèixer perquè era germana d'un company de facultat, Laureà López Rodo (qui esdevindria posteriorment un dels ministres de Franco). Casimir i Maria Dolores es van conèixer a Sant Feliu de Codines, on els pares de les dues famílies tenien una casa.
Van tenir sis fills. Un d'ells, Javier, va treballar a l'empresa familiar, fins que va deixar el càrrec durant la dècada de 1990. Un altre fill, Laureà Molins López-Rodó, és un conegut cirurgià, responsable de les intervencions quirúrgiques de Joan Carles I. També és fill seu Joaquim Molins López-Rodó, catedràtic emèrit de la UAB.
Casimiro Molins fou un membre destacat de l'Opus Dei, esdevenint un dels importants finançadors del projecte a Catalunya. El 2017, quan va morir, la seva filla Anna Maria Molins López-Rodó el va succeir al consell d'administració del Banco Popular. Va deixar sis fills i 24 néts.

## Premis i reconeixements

El 2012 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Fallece Casimiro Molins Ribot, presidente de Ciments Molins». La Vanguardia.
* 1 2 NacióDigital. «Mor als 97 anys Casimiro Molins Ribot, president de Ciments Molins». [Consulta: 22 febrer 2023].
* ↑ NacióDigital. «Els Molins: Opus, ciment i catalanisme». [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ MarketScreener. «Casimiro Molins Ribot - Biography» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2023].
* ↑ NacióDigital. «Els Molins: Opus, ciment i catalanisme». [Consulta: 22 febrer 2023].
* 1 2 NacióDigital. «Els Molins: Opus, ciment i catalanisme». [Consulta: 21 febrer 2023].
* 1 2 «Més de 100 Molins». [Consulta: 20 febrer 2023].

## Enllaços externs

* La família Molins Arxivat 2012-06-14 a Wayback Machine.
# Maritta Kersting

Maritta Kersting (Düsseldorf, 17 de maig de 1935 - 12 de maig de 2009) va ser una llaütista i guitarrista alemanya.

## Biografia

Kersting va estudiar cant amb Emmy Müller i llaüt amb Walter Gerwig a la Universitat de Música de Colònia i guitarra amb Karl Scheit a Viena. Després va donar concerts amb l'Estudi de Música Antiga. El 1969 va ser professora del Conservatori de Düsseldorf. El 1973 va ser nomenada professora de guitarra. Entre els seus estudiants hi havia Reinbert Evers i Dieter Kreidler. El 1993 va rebre un certificat d'honor del govern estatal de Renània del Nord-Westfàlia. També va ser editora d'obres barroques de Johann Sebastian Bach i John Dowland a "Guitar & Lute" i "Edition Nogatz".

## Bibliografia

* Sonja Prunnbauer en conversa amb el guitarrista, entrevista a Maritta Kersting (Düsseldorf, 30 d'agost de 1984), nova giulianiad 4/84, p. 206 ss.
# Pala Crabonosa

La Pale Crabounnouse o pic de Crabounouse és una muntanya de 3.021 m d'altitud, amb una prominència de 20 m, que es troba al massís de Nhèuvièlha, al departament dels Alts Pirineus (França).
La primera ascensió la van realitzar Henri Brulle, Célestin Passet i François Bernat-Salles el 13 d'agost de 1890.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ «Pic de Crabounouse et Bugarret». [Consulta: 8 maig 2023].
# Asterió

* No s'ha de confondre amb Asterió (déu).
Asterió o Asteri (del grec Άστέριος o Ἀστερίων) va ser, segons la mitologia grega, un rei de l'illa de Creta, predecessor del llegendari Minos.
Fill de Tèctam i d'una filla de Creteu, Asterió/Asteri va heretar el tron reial del seu pare durant l'època en què Europa va ser raptada per Zeus. Zeus va portar-la a Creta i Asterió/Asteri s'hi acabà casant. D'aquesta manera va adoptar com a fills propis els descendents naturals de la unió entre Zeus i Europa: Minos, Radamant i Sarpèdon. Asterió/Asteri va morir sense fills i va cedir el regne al seu fillastre Minos.
Segons l'acadèmic hongarès Karl Kerényi, la figura del brau mostra una correlació entre el mite del Minotaure (que rebé el nom precisament d'Asterió/Asteri, segons Pseudo-Apol·lodor) i el rapte d'Europa, i per això el brau seria un símbol recurrent a Creta: Zeus raptà Europa sota la forma d'un brau, Pasífae (l'esposa de Minos) va ser fecundada per un brau, i de la unió en sortí el monstre Minotaure (mig home i mig brau).

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana, p. 60. «Asterió, o Asteri, fill de Tèctam o de Doros i d’una filla de Creteu, era rei de Creta, i es casà amb Europa després que aquesta hagués estat seduïda per Zeus.»
* ↑ Diodor de Sicília. Bibliotheca (en grec), p. IV.60.3.
* ↑ Pseudo-Apol·lodor. Bibliotheca, p. III.1.2.
* ↑ Kerényi, Karl. The Gods of the Greeks. Londres: Thames&Hudson, 1951.
* ↑ Pseudo-Apol·lodor. Bibliotheca, p. III.1.4.