OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu del Traginer

El Museu del Traginer - Col·lecció Antoni Ros és un museu amb seu a Igualada que mostra l'ofici del traginer, l'evolució del transport emprant energies de sang i els diferents oficis relacionats, com els basters, boters i carreters. El museu acull 39 carros i carruatges i 2.175 peces en total, provinents en gran part de la col·lecció creada per Antoni Ros i Vilarrubias (1942-1994). Està situat a tocar del nucli antic de la ciutat, en una masia del segle xviii, propietat de la família Ros des dels anys 70, família estretament vinculada amb l'Antic Gremi de Traginers d'Igualada.

## Història

La Fundació del Traginer d'Igualada fou creada l'any 1994 a Igualada amb l'objectiu de crear el Museu del Traginer.
La família Ros, com a propietària de la col·lecció d'Antoni Ros i Vilarrubias, i com a principal responsable de la Fundació del Traginer, es va posar en contacte amb un equip de professionals que van realitzar el Projecte Museològic. El Museu obrí les portes de forma permanent el 24 de setembre de 2005, i s'incorporà a la Xarxa de Museus Locals de la Diputació de Barcelona.
El mes d'agost de 2012 -víctima d'una situació financera delicada- va iniciar una campanya de recaptació de fons per evitar el tancament. Fins i tot va vendre algunes peces de la seva col·lecció.

## Col·lecció

El museu disposa de més de 1000 m2 d'exposició distribuïts en tres plantes:
* A la primera planta hi ha la Sala de l'evolució del Traginer i la Sala dels Oficis, on hi ha deu oficis representats, el carreter, el baster, el boter, l'adober, el ferrador, el manescal, l'esparter, el mosso d'estable i el llenyataire.
* A la segona planta hi ha la Sala dels Guarniments, la Sala dels Tres Tombs i la Sala dels carros de servei i pagesia.
* Al la tercera planta hi ha la Sala dels Carruatges de la Burgesia i la sala dedicada al fundador del Museu, la Sala Antoni Ros, on s'exposa la seva obra escultòrica.
Cal destacar un carro barroc sicilià, d'alt valor històric. El museu ofereix visites guiades en horaris convinguts de dimarts a diumenge, sempre que es faci prèviament una reserva.

## Vegeu també

* Traginer
* Antic Gremi de Traginers d'Igualada
* Museu de la Pell d'Igualada
* Railhome BCN, museu de trens en miniatura, a Igualada
* Museu de Carruatges de Barcelona

## Referències

* ↑ El Museu del Traginer- Col·lecció Antoni Ros:Un projecte museològic integratiu, Jordi Vilalta i Areñas
* ↑ AADD. Museus i Centres de Patrimoni Cultural a Catalunya. Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2010, p. 69. ISBN 84-393-5437-1.
* ↑ Diputació de Barcelona, Fitxa del Museu a la Xarxa de Museus Locals
* ↑ El Museu del Traginer busca recursos per evitar el tancament
* ↑ festacatalunya.cat, MUSEU DEL TRAGINER A IGUALADA. COL·LECCIÓ ANTONI ROS

## Enllaços externs

* Web oficial del Museu del Traginer
* Díptic amb fotos i descripció del museu, revista de la Unió Empresarial de l'Anoia
* Fitxa del Museu del Traginer a festacatalunya.cat
# Museu del Vidre d'Ebeltoft

El Museu del Vidre d'Ebeltoft (en danès: Glasmuseet Ebeltoft) és un museu danès ubicat a Ebeltoft. Està dedicat a l'exhibició i col·lecció de peces artístiques fetes amb vidre contemporànies que provenen d'arreu del món. A més, el museu també ofereix demostracions al públic i seminaris als estudiants d'aquest art.

## Història

L'any 1985, els artistes danesos Finn Lynggaard i Tchai Munch van fundar el museu. Està administrat per l'ens privat Fonden for Samlingen af Moderne International Glaskunst. L'any 2006, l'estudi arquitectònic danès 3XN va dissenyar l'ala moderna del museu, tot ampliant les instal·lacions de la institució. El museu, a més de sales d'exposició, també compta amb una biblioteca, una botiga de records, una cafeteria, uns jardins interiors i un estudi de vidre bufat.

## Exposicions

El museu presenta entre quatre i sis exposicions anuals d'art en vidre contemporani. En aquestes exposicions, hi ha obres de joves artistes així com d'artistes reconeguts en l'art del vidre. Sovint, aquestes exposicions arriben a altres països com la Xina, Anglaterra, Finlàndia, Alemanya o els Estats Units cedides a entitats i museus locals.

## Col·leccions

La col·lecció del museu comprèn 1500 peces de 600 artistes internacionals. Destaquen els artistes australians Klaus Moje i Nick Mount, els txecs Václav Ciglar i František Janák, els danesos Eva Engström i Finn Lynggaard, l'estonià Ivo Lill i els alemanys Erwin Eisch i Ursula Merker; entre d'altres.

## Patrocinadors

Atès que el museu no rep suport financer directe del govern danès ni de cap altra administració pública, depèn del patrocini de la comunitat empresarial danesa. A més, el museu també té un grup de voluntaris del qual formen part 900 membres.

## Referències

* ↑ «The Danish museum dedicated to studio glass» (en anglès), 17-10-2019. [Consulta: 6 març 2022].
# Shin Young-Suk

Shin Young-Suk (nascut el 17 de desembre de 1964, és un exjugador d'handbol sud-coreà, que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988.
A l'Olimpíada de 1988 hi va guanyar la medalla d'argent amb la selecció de Corea del Sud. Hi va jugar tots sis partits, i hi va marcar nou gols.

## Enllaços externs

* «Fitxa de Shin Young-Suk» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 8 octubre 2012].
# Meridià 2 a l'est

El meridià 2 a l'est del meridià de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord a través de l'oceà Àrtic, l'oceà Atlàntic, Europa, Àfrica, l'oceà Antàrtic, i l'Antàrtida fins al pol Sud.
El meridià 2 a l'est forma un cercle màxim amb el meridià 178 a l'oest.
Com tot els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, són 20.003,932 km. Al nivell de l'equador, la seva distància del meridià de Greenwich és de 223 km

## De Pol a Pol

A partir del pol Nord i direcció sud cap al pol Sud, el meridià 1 a l'est passa per:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,2.000°E﻿ / 90.000; 2.000﻿ (Arctic Ocean) Oceà Àrtic 81° 32′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿81.533°N,2.000°E﻿ / 81.533; 2.000﻿ (Atlantic Ocean) Oceà Atlàntic 61° 0′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿61.000°N,2.000°E﻿ / 61.000; 2.000﻿ (North Sea) Mar del Nord Passant just a l'est de Lowestoft, Anglaterra, Regne Unit 51° 0′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿51.000°N,2.000°E﻿ / 51.000; 2.000﻿ (France) França Passant just a l'oest de París 42° 27′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿42.450°N,2.000°E﻿ / 42.450; 2.000﻿ (Spain) Espanya Exclavament de Llívia - durant 1 km 42° 26′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿42.433°N,2.000°E﻿ / 42.433; 2.000﻿ (France) França Durant uns 9 km 42° 22′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿42.367°N,2.000°E﻿ / 42.367; 2.000﻿ (Spain) Espanya Passant just a l'oest de Barcelona 41° 16′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿41.267°N,2.000°E﻿ / 41.267; 2.000﻿ (Mediterranean Sea) Mar Mediterrània 36° 34′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿36.567°N,2.000°E﻿ / 36.567; 2.000﻿ (Algeria) Algèria 20° 15′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿20.250°N,2.000°E﻿ / 20.250; 2.000﻿ (Mali) Mali 15° 19′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿15.317°N,2.000°E﻿ / 15.317; 2.000﻿ (Niger) Níger Passant just a l'oest de Niamey 12° 44′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿12.733°N,2.000°E﻿ / 12.733; 2.000﻿ (Burkina Faso) Burkina Faso 11° 25′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿11.417°N,2.000°E﻿ / 11.417; 2.000﻿ (Benin) Benín 6° 17′ N, 2° 0′ E﻿ / ﻿6.283°N,2.000°E﻿ / 6.283; 2.000﻿ (Atlantic Ocean) Oceà Atlàntic 60° 0′ S, 2° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,2.000°E﻿ / -60.000; 2.000﻿ (Southern Ocean) Oceà Antàrtic 69° 57′ S, 2° 0′ E﻿ / ﻿69.950°S,2.000°E﻿ / -69.950; 2.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Terra de la Reina Maud, reclamat per Noruega

## Vegeu també

* Meridià 1 a l'est
* Meridià 3 a l'est

## Referències

* ↑ T. Vincenty. «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation», 01-04-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».
# Paul Cuvelier

Paul Cuvelier (Lens, 22 de novembre de 1923 - Charleroi, 5 de juliol de 1978), és un autor de còmics belga. Algunes de les seves obres més destacades són, Corentin i Texas Slim, entre d'altres.

## Biografia

El tercer de set fills, Paul és el fill de Charles Cuvelier, metge rural. Va néixer a Lens, prop de Mons, on va passar la seva infància. El seu primer dibuix, que representa Saint-Nicolas i el seu ase, es va publicar a Le Petit Vingtième el 1930 quan encara no tenia set anys. Dibuixant frenètic, li va nota la seva habilitat un pintor que li va oferir una paleta per a esquerrans i més tard, va freqüentar l'estudi del pintor Louis G. Cambier. Va conèixer a Hergé el 1945 i aquest admirat de la mestria gràfica, l'aconsella que s'orienti cap al còmic.
L'any 1946, a Le Journal de Tintin, va crear el seu personatge principal Corentin Feldoë, un heroi adolescent valent i servicial.Era un molt bon dibuixant i pintor de l'anatomia. Amb el seu Corentin chez les Peaux-rouges, i els seus magnífics cavalls, Paul Cuvelier és un dels pioners del gènere western al còmic franco-belga (també va crear Texas Slim que posterior-ment assumirà René Follet). Tema que seguiran dibuixants francesos dels anys 1970-1980, com Jean Giraud amb el seu Blueberry, o Derib per a Yakari o Buddy Longway.
Paul Cuvelier va crear a continuació la sèrie Line, de la qual va publica els quatre primers episodis de 1963 a 1965, i l'últim l'any 1971.
Va deixar el còmic el 1950 per viure només de la pintura. Va obrir un taller on es dedicava al dibuix l'escultura i la pintura. Després el 1960 va tornar a dibuixar el personatge de Corin, decebut pel seu fracàs com a pintor. Amb Greg va crear Flamme d'Argent el 1960 i dos anys més tard Wapi amb guió de Benoît i Acar, també va tornar amb Greg, a la sèrie Line. Entre el 1967 i el 1968 va treballar a Epoxy amb guió de Jean Van Hamme. Aquest va ser un dels primers còmics per adults editat per Èric Losfeld.

## Sèries i àlbums

* Corentin
* Line
* Epoxy
* Wapi
* Flamme d'Argent
* Tom Colby - Le Canyon Mystérieux (guió d'Hergé i Edgar P. Jacobs la sinopsi), col. Document num 1, éd. Magic Strip (difusió Futuropolis), 1979
* En ce temps-là..., relat complet de 5 pàgines amb guió de Yves Duval, publicat l'any 1953 al num. 13 de la revista Tintín
* Si L'Iliade m'était contée, Súper Tintín Rétro numero 21 (25bis del hebdo), 1983 (Relat complet de 4 pàgines amb guió de Yves Duval, publicat l'any 1956 al numero 34 a la revista Tintín)
* La Prodigieuse invention du Professeur Hyx, a la revista Tintín Belga, 1948
* La Passion de Jésus-Christ al numero 78 de la revista Dissabte-Jeunesse (abril 1964)

## Distincions

* 1974: Preu Sant-Michel al millor dibuix realista per Le Royaume des eaux noires (Corentin)

## Referències

* 1 2 3 4 5 Diccionario del cómic (en castellà). Pag.157. Larousse Planeta, S.A., 1996, p. 336. ISBN 978-84-8016-259-3.
* ↑ Gilles Ratier. «Epoxy de Paul Cuvelier et Jean Van Hamme». bdzoom.com. [Consulta: 23 juny 2013].
* ↑ «Cuvelier dans le journal de Tintin». bdoubliees.com. [Consulta: 23 juny 2013].
# Charles Aman

Charles Aman (Kansas City, Missouri, 25 de setembre de 1887 – Kansas City, 9 de gener de 1936) va ser un remer estatunidenc que va competir a primers del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla de plata en la prova de quatre sense timoner del programa de rem, formant equip amb Frederick Suerig, Martin Formanack i Michael Begley.

## Referències

* ↑ «Charles Aman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 17 octubre 2015].
# Lesley Ashburner

Lesley Ashburner (Filadèlfia, Pennsilvània, 21 d'octubre de 1883 – Bethesda, Maryland, 12 de novembre de 1950) va ser un atleta estatunidenc que va competir a principis del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà una medalla de bronze en la prova de les 110 metres tanques del programa d'atletisme, en quedar rere Frederick Schule i Thaddeus Shideler. Ashburner es graduà a la Universitat Cornell el 1906.

## Referències

* 1 2 «Lesley Ashburner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 de maig 2010. [Consulta: 27 octubre 2015].
# Robert Henry Barnes

Robert Henry Barnes (2 d'octubre de 1849 - gener de 1916) va ser un jugador d'escacs britànic-alemany.
Va jugar a Alemanya, a Frankfurt 1884 (hi fou 4t amb 7,5/11); a Frankfurt 1887 (5è DSB Congress, Hauptturnier A, 1r amb 8/9, i Siegergruppe, 5-6è amb 1/5); a Leipzig 1894 (9è Congrés DSB, Hauptturnier A, 1r amb 5/5, i Siegergruppe, 3r-5è amb 4/7); i va guanyar a Eisenach (10è DSB Congress) amb 10,5/14.
Va ser professor d'anglès a Frankfurt i durant molts anys va ser president del Club d'Escacs de Frankfurt. Va morir a Bad Nauheim el gener de 1916.

## Referències

* ↑ http://www.edochess.ca/players/p857.html Edo Historical Chess Ratings
* ↑ http://www.anders.thulin.name/SUBJECTS/CHESS/CTCIndex.pdf Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 1 de setembre de 2004
# Gustave Bauer

Gustave George Bauer (Newark, Nova Jersey, 3 d'abril de 1884 - 1947) va ser un lluitador estatunidenc que va competir a primers del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla de plata en la categoria de pes mosca, de fins a 52,2 kg, en perdre a la final contra George Mehnert. En el seu palmarès també destaquen sis campionats de l'AAU entre 1905 i 1912.

## Referències

* 1 2 «Gustav Tiefenthaler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 13 octubre 2015].
# Rex Beach

Rex Ellingwood Beach (Atwood, Michigan, 1 de setembre de 1877 – 7 de desembre de 1949) va ser un novel·lista, dramaturg i waterpolista estatunidenc.
Va iniciar estudis de dret a Chicago a finals del segle xix, que abandonà per marxar a Alaska, atret per la febre de l'or de Klondike.
El 1904 va formar part de l'equip estatunidenc que guanyà la medalla de plata de la competició de waterpolo dels Jocs Olímpics de Saint Louis.
El 1905, influenciat per l'obra de Jack London, va començar a escriure novel·les d'aventures ambientades al gran Nord. Una de les seves novel·les, Els Spoilers, publicada el 1906, es basa en la història real d'un grup de membres del govern dels Estats Units que vol apropiar-se de les mines d'or. Va ser adaptada al cinema cinc vegades entre 1914 i 1955.
Algunes novel·les posteriors de Beach pertanyen a la novel·la d'aventures, i d'altres al western. Alguns dels seus contes han estat adaptats al teatre. El 1949, dos anys després de la mort de la seva esposa Edith, se suïcidà d'un tret a la seva casa de Sebring, Florida.

## Obres

* Pardners (1905)
* The Spoilers (1906)
* The Barrier (1908)
* The Silver Horde (1909)
* Going Some (1910)
* The Ne'er-Do-Well (1911)
* The Net (1912)
* The Iron Trail (1913)
* The Auction Block (1914)
* Heart of the Sunset (1915)
* Rainbow's End (1916)
* Laughing Bill Hyde (1917)
* The Winds of Chance (1918)
* Oh, Shoot (1921)
* Flowing Gold (1922)
* Big Brother (1923)
* The World in His Arms (1946)

## Pel·lícules basades en les seves novel·les

* The Spoilers (1914)
* The Auction Block (1917)
* The Iron Trail (1921)
* Fair Lady (1922)
* The Spoilers (1923)
* The Ne'er-Do-Well (1923)
* Winds of Chance (1925)
* The Auction Block (1926)
* The Barrier (1926) also 1913 and 1917
* The Spoilers (1930)
* The Silver Horde (1930)
* Flowing Gold (1940)
* The Spoilers (1942)
* The Avengers (1950)
* The World in His Arms (1952)
* The Spoilers (1955)

## Referències

* ↑ Adicks, Richard. The Booklover's Guide to Florida. Sarasota, Florida: Pineapple Press, 1992. Page 160.
* ↑ Server,Lee,2002, Encyclopedia of Pulp Fiction Writers,Facts on File Inc., pp. 24-5.
* ↑ The Spoilers,, website of Mining Swindles, Retrieved 10 maig 2010
* ↑ «The Iron Trail (1921)». IMDb, 30-10-1921.
# David Bratton

David Hey Bratton (Nova York, octubre de 1869 – Chicago, 3 de desembre de 1904) va ser un nedador i waterpolista estatunidenc que va competir a primers del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla d'or en la prova de waterpolo formant part de l'equip New York Athletic Club. En la prova del relleu 4x50 iardes lliures del programa de natació fou quart.
Poc després dels Jocs morí per culpa d'una febre tifoide.

## Referències

* 1 2 «David Bratton Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2012. [Consulta: 19 octubre 2015].
# Naig Rozmor

Naig Rozmor (Saint-Pol-de-Léon, 1923) és una escriptora bretona. De família bretonòfona, els seus contes han estat publicats a les revistes Bleun Brug i Brud Nevez i els seus poemes van rebre el premi de l'Associació d'Escriptors Bretons el 1980. També ha traduït al bretó els poemes de Rabindranath Tagore i amb Jerzy Wielunski ha publicat poemes escrits en els idiomes de les minories d'arreu del món.
Apassionada del teatre, va saltar a la fama gràcies al drama Ar Mestr, posat en escena amb gran èxit per Strollad ar Vro Bagan, grup de teatre del qual ha estat membre durant 20 anys i hi ha contribuït amb unes 20 peces de gran sentit de l'humor. Des de 1979 ha participat en molts programes en la televisió i la ràdio. Ha estat condecorada amb l'Orde de l'Hermini el 1998.

## Obres

* 1977 - "Karantez ha karantez"
* 1981 - "Pezhioù-c'hoari nevez",
* 1986 - " Sacré Tangi Bihan ", pezh e galleg
* 1987 - "War roudou Alanig al Louarn",
* 1989 - "Trubuilloù ur Johnny war e vloavez kenta"
* 1994 - "Evel un tantad"
* 1996 - "Ar Mestr"
* 1979 - " Embanner al ludu "
* 1982 - " Mona "
* 1982 - "Liv an Amzer "
* 1983 - " Karantez " -
* 1984 - " Roi Arthur "
* 1985 - Diviz kaset en-dro gant Michel Baudu,
* 1985 - " Mistero Buffo Dario Fo ",
* 1985 - " Chim et Chinaou, vagabonds "
* 1986 - " Une deuxième chance "
* 1987- " Bi ha Mari Bi ",
* 1987 - " Avaloù Avallon ",
* 1987 - " Labour sul Labour Null ",
* 1988 - Istorioù Nedeleg
* 1989 - " Ar bank Oaled "
* 1989 - " Barzaz Breiz ",
* 1990 - " An Daol Grenn "
* 1990 - " Super Breiz ",
* 1991 - " Ar galouper ",
* 1991 - " E Pluennig ",
* 1992 - " Ar Goulenn Dimezi ",
* 1990- " Tavarn ar Vretoned ",
* 1993 - Kemer perzh e "Thalassa "
* 1994 - " La mort en Bretagne "
* 1995 - " La Nécessité Unique ",

## Enllaços externs

* (francès) Naig Rozmor Arxivat 2008-02-02 a Wayback Machine.
* (francès) Mondo Kane
# John Cady

John Deere Cady (Nova York, 26 de gener de 1866 - Chicago, Illinois, 12 de novembre de 1933) va ser un golfista estatunidenc que va competir a primers del segle xx. Era net de John Deere i besnet de Linus Yale, Sr.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de plata en la prova per equips del programa de golf, com a membre de l'equip Trans-Mississippi Golf Association. En la prova individual quedà eliminat en els setzens de final.
A banda, el 1914 va guanyar el campionat Trans-Mississippi Amateur i en dues ocasions arribà a la fase matx play del U.S. Amateur.

## Referències

* 1 2 «Harold Weber Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2011. [Consulta: 11 octubre 2015].
# William Clark (arquer)

William A. Clark (Ohio, març de 1842 – Knoxville, Tennessee, 20 d'octubre de 1913) va ser un arquer estatunidenc que va competir durant el darrer terç del segle xix i els primers anys del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla de plata en la prova de la ronda per equips, com a membre de l'equip Cincinnati Archers del programa de tir amb arc. En la prova de la ronda americana fou sisè.
Guanyà els campionats nacionals de tir amb arc de 1886, 1887 i 1897 i diversos campionats d'Ohio.

## Referències

* 1 2 3 «William Clark Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 19 octubre 2015].
# Mikel Iturria Segurola

Mikel Iturria Segurola (Urnieta, Guipúscoa, 21 d'agost de 1989) és un ciclista basc, professional des del 2011 fins al 2024. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 2019. El seu darrer equip fou l'Euskaltel–Euskadi.

## Palmarès

* 2015
** 1r al Trofeu Euskaldun
** 1r a l'Aiztondo Klasica
** 1r a la Volta a Navarra
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Toledo
* 2019
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. 103è de la classificació general
* 2019. 87è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2021. 60è de la classificació general
* 2022. 93è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Mikel Iturria cuelga la bici» (en castellà). diariovasco, 17-10-2024. [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ Piedrabuena, Celes «Agónica victoria de Mikel Iturria en la Vuelta ante una jauría de perseguidores». El Mundo Deportivo, 04-09-2019 [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Mikel Iturria renueva por una temporada con el Euskaltel-Euskadi». Marca, 10-08-2023.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Mikel Iturria Segurola a ProCyclingStats
# Cyrus Edwin Dallin

Cyrus Edwin Dallin (Springville, Utah, 22 de novembre de 1861 - Arlington Heights, Massachusetts, 14 de novembre de 1944) va ser un escultor estatunidenc conegut per les seves obres sobre indis americans, alguna d'elles situada al Museu de Belles Arts de Boston. També va ser un arquer que va prendre part en els Jocs Olímpics de 1904.

## Biografia

Nascut a Springville, Utah, en el si d'una família mormona, als 19 anys es traslladà a Boston per estudiar escultura amb Truman Howe Bartlett. Posteriorment estudià a París amb Henri Chapu i a l'Académie Julian. El 1883 participà en un concurs per a la realització d'una estàtua eqüestre de Paul Revere. Va rebre un contracte, però la seva obra no va ser acceptada fins al 1899. Dallin va fer fins a cinc versions de Paul Revere i l'estàtua no va ser presentada en públic fins al 1940.
Convertit a l'Unitarisme, va refusar esculpir l'àngel Moroni al capdamunt del Temple de Salt Lake City, però posteriorment acceptà la proposta. Aquesta estàtua va esdevenir un símbol pels Temples mormons i un model a seguir en altres temples.
A Boston Dallin va fer amistat amb Augustus St. Gaudens i John Singer Sargent. Es casà amb Vittoria Colonna Murray el 1891 i tornà a Utah per treballar amb l'The Angel Moroni (1893). Va donar classes durant un any al Drexel Institute de Filadèlfia, Pennsilvània, mentre completava l'obra Sir Isaac Newton (1895) per a la Biblioteca del Congrés. El 1897 viatjà fins a París i estudià amb Jean Dampt. Va presentar l'obra Don Quixote al Salon de 1897 i Medicine Man al Salon de 1899 i l'Exposició Universal de 1900. Aquell mateix 1900 es traslladà a Arlington Heights, Massachusetts, on va viure la resta de la seva vida. Entre 1899 i 1941 fou membre de la facultat de la Massachusetts Normal Art School. El 1912 fou escollit membre de la National Academy of Design com a membre associat, arribant a ser membre de ple dret el 1930.

## Esport

Als Jocs Olímpics de 1904 disputà tres proves del programa de tir amb arc: la ronda Americana, on fou vuitè, la ronda York, on fou desè, i la prova per equips, on guanyà la medalla de bronze.

## Referències

* 1 2 «Cyrus Dallin: American Sculptor». Harvardsquarelibrary.org, 14-11-1944. Arxivat de l'original el 4 de març 2012. [Consulta: 12 febrer 2012].
* ↑ «Springville Museum of Art». Sma.nebo.edu. Arxivat de l'original el 30 de setembre 2011. [Consulta: 12 febrer 2012].
* ↑ «Utah History Encyclopedia». Media.utah.edu. [Consulta: 12 febrer 2012].
* ↑ «Cyrus Dallin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2011. [Consulta: 24 octubre 2015].

## Enllaços externs

* The Cyrus E. Dallin Art Museum, Arlington, MA
* Springville Museum of Art , Springville, UT
* Biography from the Springville Museum of Art in Utah Arxivat 2011-07-28 a Wayback Machine.