OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fucile Armaguerra Mod. 39

El Fusell Armaguerra Model 39 (de l'italià per: Fucile Armaguerra Mod. 39) era un fusell semiautomàtic dissenyat per Gino Revelli, el fill d'Abiel Bethel Revelli, que és conegut per dissenyar el Fiat-Revelli Modello 1935 i la pistola Glisenti Modello 1910. Van existir dues versions del fusell: una en 6,5x52 mm i l'altre en 7,35x51 mm.

## Disseny i desenvolupament

L'arma va ser dissenyada per Francesco Nasturzio i Gino Revelli, el fill d'Abiel Bethel Revelli. Va ser provada per primera vegada per l'Exèrcit Imperial Italià en 1939, els que van escollir aquesta arma en un concurs de fusells semiautomàtics, comparada amb el Scotti Mod. X i Breda Mod. 1935 PG. Van ordenar la construcció de 10.000 a la Società Anonima Revelli Armiguerra Manufacture de Gènova.
L'arma va prendre el seu nom del Codi de la Companyia Telegràfica, Armaguerra. En 1938 l'Exèrcit Italià va establir el canvi de la munició de 6,5x52 mm per la més letal 7,35x51 mm Carcano. En aquest calibre va ser produït el fusell Carcano Mod. 38 i l'Armaguerra Mod. 39.
Amb la entrada d'Itàlia a la Segona Guerra Mundial, molt abans d'acabar la conversió al nou calibre, i la producció va ser interrompuda a les 2.000 peces, i dos tipus de munició van crear confusió en el subministrament. La conversió del Mod. 39 al calibre antic de 6,5x 52 mm va requerir un redisseny parcial, ja que aquella munició produïa més pressió, de 3.000 atmosferes, comparades a les 2.500 atmosferes del 7,35x51 mm Carcano. Va començar la seva producció a finals de 1943, quan la capitulació d'Itàlia va limitar la producció per a uns pocs centenars d'unitats.

## Referències

* 1 2 John Walter. Rifles of the World. Krause, 2006, p. 34. ISBN 0896892417.

## Enllaços externs

* Armaguerra Model 1939 Semiauto Rifle video
# Tennis de taula als Jocs Olímpics d'estiu de 1996

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 celebrats a la ciutat d'Atlanta (Estats Units d'Amèrica) es van disputar 4 proves de tennis de taula, dues en categoria masculina i dues més en categoria femenina, tant en individual com en dobles. La competició tingué lloc al Georgia World Congress Center entre els dies 23 de juliol i l'1 d'agost de 1996.
Igual que en la competició olímpica de tennis aquesta fou la primera vegada en la qual es concedí una única medalla de bronze en cada competició. Hi participaren un total de 166 tennistes, 85 homes i 81 dones, de 51 comitès nacionals diferents.

## Controvèrsia

Durant la celebració de la final individual femenina entre una representant de la República Popular de la Xina i la República de la Xina (Xina-Taipei) la policia nord-americana arrestà dos espectadors d'aquesta última per fer onejar a les grades una bandera de la República de la Xina, la qual estava prohibida d'utilitzar als Jocs.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual masculí Detalls | Liu Guoliang | Wang Tao | Jörg Roßkopf |
| Dobles masculins Detalls | R.P. de la XinaLiu Guoliang Kong Linghui | R.P. de la XinaLü Lin Wang Tao | Corea del SudLee Chul-Seung Yoo Nam-Kyu |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual femení Detalls | Deng Yaping | Chen Jing | Qiao Hong |
| Dobles femenins Detalls | R.P. de la XinaDeng Yaping Qiao Hong | R.P. de la XinaLiu Wei Qiao Yunping | Corea del SudPark Hae-Jung Ryu Ji-Hae |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | R.P. de la Xina | 4 | 3 | 1 | 8 |
| 2 | Xina-Taipei | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Corea del Sud | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 4 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ (anglès) Taiwanese Spectators Arrested
# INAC Kobe Leonessa

El INAC Kobe Leonessa és un club femení de futbol japonès. Va debutar a la Nadeshiko League al 2006 després de quatre ascensos consecutius, i des del 2011 la ha guanyat en tres ocasions. També ha guanyat la Copa de la Emperatriu cinc vegades en sis anys.
Al 2012 va viatjar a Barcelona per a jugar un amistós contra el FC Barcelona, que va finalitzar 1-1.

## Històric
### Palmarès

* 1 Campionat Internacional de Clubs
** 2013
* 1 Campionat Japonès-Sudcoreà
** 2011
* 3 Lligues del Japó
** 2011 - 2012 - 2013
* 5 Copes del Japó
** 2010 - 2011 - 2012 - 2013 - 2015
* 1 Copa de la Lliga del Japó
** 2013

### Trajectòria

Trajectòria a la Lliga japonesa :
| | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 |
| Nadeshiko League 1 | | | | | 5 | 4 | 2 | 4 | 4 | 1 | 1 | 1 | 6 | 3 | 2 |
| Nadeshiko League 2 | | | | 1 | | | | | | | | | | | |
| Challenge League | | | 1 | | | | | | | | | | | | |
| Primera divisió regional | | 1 | | | | | | | | | | | | | |
| Segona divisió regional | 1 | | | | | | | | | | | | | | |

## Referències

* ↑ RSSSF
* ↑ FC Barcelona
# Ursavus

Ursavus és un gènere extint de mamífers carnívors de la família dels ossos (Ursidae) que tingueren una amplíssima distribució holàrtica durant el Miocè, fa entre 7,2 i 20,4 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Bòsnia i Hercegovina, el Canadà, Eslovàquia, Espanya (incloent-hi el jaciment de Can Llobateres, al Vallès Occidental), els Estats Units, França, Grècia, Hongria, Polònia, Suïssa, Turquia i la Xina. Eren ossos petits que vorejaven els 80 o 90 kg, segons l'espècie, amb una mida que anava des de la d'un gat fins a la d'un llop. Tenien una dieta omnívora. El nom genèric Ursavus significa ‘os avi’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Ursavus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «Els mamífers fòssils». Història natural dels Països Catalans. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 119 i 145.
* ↑ Prothero, 2017, p. 139.
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 159.
* ↑ Palmer, 1904, p. 703.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
# El-Qurn

El-Qurn, Al-Qurn, el-Korn o el-Qorn (àrab: القرن, al-Qurn, literalment ‘el Corn’, ‘la Banya’) és el punt més alt de la serralada de Tebes (Luxor). A l'antic Egipte se l'anomenava Ta Dehent, és a dir ‘el Cim’.
És situat a la riba oest del riu Nil, enfront de Tebes, entre la zona dels temples mortuoris dels faraons, a l'est, i la vall dels Reis, al nord. Queda just per sobre del complex de temples de Deir el-Bahari (a l'est), on destaca el temple d'Hatshepsut. La muntanya té una forma particular, ja que recorda una gran piràmide natural. La vall de les Reines (al sud) tampoc queda lluny (vegeu necròpoli tebana). La zona de la necròpoli i dels temples mortuoris de Sheikh Abd al-Gurnah deuen el nom a aquesta muntanya sagrada.
Alguns egiptòlegs creuen que la forma de la muntanya va ser decisiva per a l'elecció de la vall dels Reis per a enterrar-hi els faraons de la dinastia XVIII, de l'Imperi nou. Es desconeix exactament per quin motiu els reis van decidir emprar hipogeus en comptes de piràmides, però a partir de Tuthmosis I, o potser de la seva filla Hatshepsut, es van començar a enterrar en una vall sense cap altre símbol visible que el-Qurn, la muntanya que la corona. La teoria cobra força quan es compara amb l'elecció del lloc on construiria la seva nova capital el faraó Akhenaton, a l'actual Tell al-Amarna: va buscar una zona amb un horitzó clar, on els rajos del déu Aton banyessin les muntanyes i la va anomenar Akhet-Aton ('horitzó d'Aton'). El culte de la muntanya estava lligat a Hathor i a la dea serp Meretseger; la serp era una de les protectores tant de les tombes reials com dels treballadors que les construïren. Dalt de tot, quasi al cim de la muntanya, hi ha una formació rocosa amb l'aspecte d'una cobra alçada i preparada per a atacar.
La muntanya queda a uns tres-cents metres per sobre del nivell de la vall. L'excursió per a visitar-la es comença o bé des de la vall dels Reis o bé des del poble dels artesans i constructors de la vall, Deir el Medina (al sud). Es fa a peu i se segueix el camí que feien antigament els treballadors per anar a la feina. Dura entre una hora i una hora i mitja per trajecte, i no té gaire dificultat.

## Referències

* ↑ 3sat online: Boda a Amarna, Especial de "Kulturzeit" Nefertiti i el Secret d'Amarna, 3a part Arxivat 2016-04-01 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ Mosapedia: Akhenaton (alemany)
* ↑ Desenvolupament històric de la Vall dels Reis durant l'Imperi Nou Arxivat 2012-02-20 a Wayback Machine. al Theban Maping Project (anglès)

## Documentals

* Los Secretos del Valle de los Reyes, Col. "Los misterios de Egipto", David Lee, National Geographic, 2008.

## Enllaços externs

* Video filmat des del cim d'el-Qurn a youtube.com.
* Galeria fotogràfica d'una excursió a el-Qurn a kizoa.com.
* La vall dels Reis i el-Qurn (anglès).
# Gustaf Dyrsch

Kurt Gustaf Wilhelm Dyrsch (Estocolm, 28 d'agost de 1890 – Sollentuna, Comtat d'Estocolm, 7 de maig de 1974) va ser un genet suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar dues proves del programa d'hípica. En la competició del concurs complet per equips guanyà la medalla d'or. Aquesta medalla de bronze no és recollida per totes les fonts, però sí pel Comitè Olímpic Internacional. En el concurs complet individual abandonà.

## Referències

* ↑ Gustaf Dyrsch a olympic.org
* ↑ «Gustaf Dyrsch Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ Gustaf Dyrsch a Comitè Olímpic Suec
# 447

El 447 (CDXLVII) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Un terratrèmol malmet greument les muralles de Constantinoble (data exacta desconeguda).
* Els huns derroten els romans i els imposen un tribut molt elevat.
* Primer regne dels saxons a Anglaterra.

## Referències

* ↑ National Geophysical Data Center / World Data Service (NGDC/WDS): NCEI/WDS Global Significant Earthquake Database. NOAA National Centers for Environmental Information.. «Significant Earthquake Information» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2020].
# Voleibol als Jocs Olímpics d'estiu de 1996

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 celebrats a la ciutat d'Atlanta (Estats Units d'Amèrica) es disputaren dos competicions de voleibol, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina. La competició se celebrà entre els dies 20 de juliol i 4 d'agost de 1996 al Omni Coliseum.
En aquesta edició feu el seu debut el voleibol platja com a esport olímpic.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 275 jugadors, entre ells 141 homes i 134 dones, de 18 comitès nacionals diferents:
| Categoria masculina Argentina Brasil Bulgària Corea del Sud Cuba Estats Units Itàlia RF Iugoslàvia Països Baixos Polònia Rússia Tunísia | Categoria femenina Alemanya Brasil Canadà Corea del Sud Cuba Estats Units  Japó Països Baixos Perú Rússia Ucraïna R.P. de la Xina |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Categoria masculina Detalls | Països Baixos Peter Blangé Bas van de Goor Mike van de Goor Rob Grabert Henk-Jan Held Guido Görtzen Misha Latuhihin Olof van der Meulen Jan Posthuma Brecht Rodenburg Richard Schuil Ron Zwerver | Itàlia Andrea Sartoretti Paolo Tofoli Andrea Zorzi Pasquale Gravina Marco Meoni Samuele Papi Luca Cantagalli Andrea Gardini Andrea Giani Lorenzo Bernardi Vigor Bovolenta Marco Bracci | RF Iugoslàvia Đula Mešter Vladimir Batez Goran Vujević Andrija Gerić Đorđe Đurić Dejan Brdović Žarko Petrović Slobodan Kovač Vladimir Grbić Nikola Grbić Željko Tanasković Rajko Jokanović |
| Categoria femenina Detalls | Cuba Taismary Agüero Regla Bell Magaly Carvajal Marlenis Costa Ana Fernandez Mirka Francia Idalmis Gato Lilia Izquierdo Mireya Luis Raiza O'Farrill Yumilka Ruiz Regla Torres | R.P. de la Xina Yawen Lai Yong-Mei Cui Wenli Pan Ziling Wang Yue Sun Yan Li Qi He Xiaoning Liu Yongmei Wu Yunying Zhu Lina Wang Yi Wang | Brasil Ana Ida Alvares Leila Barros Ericleia Bodziak Hilma Caldeira Ana Paula Connelly Marcia Fu Cunha Virna Dias Ana Moser Ana Flavia Sanglard Helia Fofao Souza Sandra Suruagy Fernanda Venturini |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Cuba | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | R.P. de la Xina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Brasil | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | RF Iugoslàvia | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Rawhi Mushtaha

Rawhi Mushtaha va ser un polític palestí i membre fundador de Hamàs. Va ser el cap del govern de Hamàs a la Franja de Gaza fins que va morir en un atac aeri israelià.
El 2012, va ser escollit com a membre de l'oficina política de Hamàs. El 2015, el Departament d'Estat dels Estats Units d'Amèrica va afegir el seu nom a la llista de terroristes globals juntament amb Muhammad Deif i Yahya Sinwar.

## Referències

* ↑ Bellés, Dolors. «Israel confirma haver mort el cap del govern de Hamàs». El Punt Avui, 03-10-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «Who is Rawhi Mushtaha, the Hamas govt head in Gaza ’killed’ by Israeli airstrikes? All you need to know». mint, 03-10-2024. [Consulta: 3 octubre 2024].
* ↑ «Rawhi Mushtaha, Head Of Hamas Govt In Gaza, Among 3 Killed In Israeli Airstrikes, Israel Says». ABP Live, 03-10-2024. [Consulta: 3 octubre 2024].
* ↑ «Head of Hamas's government in Gaza among 3 killed in airstrikes, claims Israel». India Today, 03-10-2024. [Consulta: 3 octubre 2024].
* ↑ «Three Hamas leaders killed months ago, IDF says». BBC Home, 03-10-2024. [Consulta: 3 octubre 2024].
* ↑ «Executive Order 13224» (en anglès). United States Department of State. [Consulta: 3 octubre 2024].
# Tapiromorfs

Els tapiromorfs (Tapiromorpha) són un clade de mamífers perissodàctils. Els seus representants vivents són els rinoceronts i els tapirs. A més a més, contenen tot un seguit de representants extints el registre fòssil dels quals es remunta a l'Eocè inferior. Entre els tapiromorfs extints més notables hi ha els calicotèrids, que es movien sobre les falanges mitjanes de les mans i ocupaven un nínxol ecològic comparable al dels goril·les. Tenen les dents postcanines de tipus més lofodont que els equoïdeus, diferència particularment visible en els tàxons més derivats.

## Referències

* 1 2 Entrada «Tapiromorpha» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 juny 2024].
* 1 2 Asher, 2018, p. 331.
* ↑ «Els mamífers fòssils». Història natural dels Països Catalans. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ Prothero, 2017, p. 253.

## Bibliografia

* Asher, R. J. «Diversity and relationships within crown Mammalia». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 301-352. ISBN 978-3-11-027590-2.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Kjell Grede

Kjell Birger Grede (Estocolm, 12 d'agost de 1936 - Tystberga, 15 de desembre de 2017) va ser un director de cinema suec. Va dirigir nou pel·lícules entre 1967 i 2003. Va estar casat amb l'actriu Bibi Andersson de 1960 a 1973.
La seva pel·lícula de 1967 Hugo och Josefin va guanyar el Guldbaggen a la millor pel·lícula i Grede won el Guldbaggen al millor director als 5è Premis Guldbaggen. La seva pel·lícula Harry Munter fou seleccionada al 23è Festival Internacional de Cinema de Canes (1970). La seva pel·lícula de 1987 Hip hip hurra! li va aconseguir el Guldbaggen al millor director als 23è Premis Guldbaggen. El 1991 la seva pel·lícula God afton, Herr Wallenberg fou seleccionada al 41è Festival Internacional de Cinema de Berlín i va guanyar quatre premis als 26è Premis Guldbaggen, inclosos el de millor pel·lícula i millor director.

## Filmografia

* Hugo och Josefin (1967)
* Harry Munter (1969)
* Klara Lust (1972)
* En enkel melodi (1974)
* Min älskade (1979)
* Stängda dörrar (1981)
* Hip hip hurra! (1987)
* God afton, Herr Wallenberg (1990)
* Kommer du med mig då (2003)

## Referències

* ↑ «Familjesidan.se | Dödsannonser från hela landet» (en suec). [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ Den svenske regissøren Kjell Grede er død (noruec)
* ↑ «Hugo och Josefin (1967)». Swedish Film Institute, 01-03-2014. Arxivat de l'original el 11 març 2014.
* ↑ «Festival de Cannes: Harry Munter». festival-cannes.com. [Consulta: 10 abril 2009].
* ↑ «Hip Hip Hurra! (1987)». Swedish Film Institute, 15-03-2014.
* ↑ «Berlinale: 1991 Programme». berlinale.de. [Consulta: 25 març 2011].
* ↑ «God afton, herr Wallenberg (1990)». Swedish Film Institute, 16-03-2014. Arxivat de l'original el 11 abril 2014.

## Enllaços externs

* Kjell Grede al Svensk Filmdatabas
# Maria Dolors Coll i Vendrell

Maria Dolors Coll i Vendrell (Barcelona, 1923 - Barcelona, 13 de març de 2006) fou una carillonista i pianista catalana.
Pionera del carilló a Catalunya i principal impulsora de la instal·lació del Carilló del Palau de la Generalitat el 1976. Va estudiar piano amb Frank Marshall i el carilló a Malines (Flandes) amb Piet van den Broek i a l'Escola Neerlandesa de Carilló d'Amersfoort amb Leen't Hart de 1964 a 1970. Va participar en diferents esdeveniments carillonístics internacionals per tal de promocionar l'instrument. El 2000 va rebre la Creu de Sant Jordi.
La seva principal deixebla va ser Anna Maria Reverté, l'actual carillonista titular del Palau de la Generalitat.
Morí a Barcelona el 13 de març de 2006.

## Obres

* 50 Cançons catalanes (1984)
* Danses catalanes (1987)

## Referències

* ↑ «Anna Maria Reverté: "La meva sala de concerts és el Pati dels Tarongers"». Diari ARA, 23-07-2012. [Consulta: 14 juliol 2018].
* ↑ «In memoriam Mª Dolors Coll (13-III-2006)». www.campanes.atmos.cat. Campanes de Catalunya. [Consulta: 13 març 2020].
* ↑ «Esquela de defunció». La Vanguardia, 14-03-2006, pàg. 34 [Consulta: 13 març 2023].

## Enllaços externs

* Web del Carilló del Palau de la Generalitat
# Parailurus

Parailurus és un gènere extint de mamífers carnívors de la família dels ailúrids que visqueren a Europa i Nord-amèrica des del Pliocè superior fins al Plistocè inferior, fa entre 1,8 i 3,2 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Eslovàquia, els Estats Units, Hongria, el Japó, el Regne Unit, Romania i Rússia. Eren un 50% més grossos que els seus parents vivents del gènere Ailurus (pandes vermells) i tenien tres dents premolars inferiors. La seva relació exacta amb Ailurus resta per aclarir. El nom genèric Parailurus significa ‘prop del gat’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Parailurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 25 juny 2024].
* 1 2 Goswami i Friscia, 2010, «Molecular and morphological evidence for Ailuridae and a review of its genera» (M. Morlo i S. Peigné).
* ↑ Palmer, 1904, p. 513.

## Bibliografia

* Goswami, A.; Friscia, A. Carnivoran evolution. New views on phylogeny, form and function (en anglès). Cambridge University Press, 2010. DOI 10.1017/CBO9781139193436. ISBN 9781139193436.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Enric III del Congo

Henrique III Mpanzu a Nsindi a Nimi a Lukeni va ser awenekongo (governant titular) del regne del Congo del 1842 al 1857. Amb el sobrenom de « Fu Kia Ngo » (vestit de lleopard) pertanyia a la nova facció dels Kivuzi, format pels Agua Rosada i els Kinlaza del sud. Va destronar André II i es va fer coronar el 13 de gener 1844 per un capellà indígena, Antonio-Francisco Necessidades (mort en 1858), designat pel bisbe. El seu predecessor va reeixir a mantenir el poder a Mbanza a Mputo fins a la seva mort.
Henrique III va inaugurar la política de submissió a Portugal que serà continuada pels seus successors. El 26 de juny de 1845 va signar amb un simple capità portuguès representant al Governador d'Angola un tractat pel qual encarreguen als portuguesos no sols la defensa contra els seus enemics, sinó contra tota revolta dels seus subjectes. En 1851 va adreçar al reu Pere V de Portugal una carta en la que li assegura «el seu respecte i la seva fidelitat ».
Abans de la fi del seu regnat els portuguesos ocuparen Ambriz en maig de 1855 i Bembe en setembre de 1856. A la seva mort, octogenari, el 23 de gener de 1857 la facció que el sostenia es va dividir i esclatà una nova guerra civil entre un fragment dels Kimpanzu 'a Nkanga amb base a Nkunga i que assoliren el tro temporalment amb Àlvar XIII del Congo, i el cap dels Kivuzi Pedro Elelo.
El seu germà Dom Aleixo Agua Rosada és considerat un dels precursors del nacionalisme africà. En 1839 va incitar als ndembu, que vivien al nord de Luanda, a refusar pagar impostos als portuguesos, raó per la qual fou empresonat a Luanda de 1841 a 1856. El seu fill Nicolau Água Rosada (1830-1860) fou enviat el 1845 a estudiar a Coïmbraamb Antonio-Francisco Necessidades; després va residir a Luanda, on va protestar contar la política de submissió als portuguesos del seu cosí Pere VI, i fou assassinat en estranyes circumstàncies a Kissembo en febrer de 1860.

## Referències

* ↑ (anglès) John K. Thorton « Mbanza Kongo/Sao Salvador Kongo's Holy City » dans: David M. Anderson & Richard Rathbone Africa's Uban Past James Currey Ltd Oxford 2000 ISBN 9780852557617 p. 74.
* ↑ Paul Briart Aux sources du fleuve Congo: Carnets du Katanga, 1890-1893 l'Harmattan Paris 2003 ISBN 2747594548 p. 22.
* ↑ (anglès) John K. Thornton op.cit p. 75.

## Enllaços externs

* (anglès) Nineteenth-century African protest in Angola: Prince Nicolas of Kongo (1830?-1860) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Gustaf Lewenhaupt

Carl Gustaf Sixtensson Lewenhaupt (Örebro, 20 d'agost de 1879 - Estocolm, 7 d'agost de 1962) va ser un comte, oficial de l'exèrcit, genet i pentatleta suec que va competir a començaments del segle xx. Era germà del també esportista olímpic Charles Lewenhaupt.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en la prova de salts d'obstacles per equips del programa d'hípica, formant equip amb Gustaf Kilman, Hans von Rosen i Fredrik Rosencrantz, amb el cavall Medusa; mentre en la prova individual fou novè. En aquests mateixos Jocs també va disputar la competició de pentatló modern, on fou dissetè.

## Referències

* ↑ Vem är det: svensk biografisk handbok. 1963 (en suec). Stockholm: Norstedt, 1962, p. 627.
* 1 2 «Gustaf Lewenhaupt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 28 gener 2017].
* ↑ Gustaf Lewenhaupt. Comitè Olímpic Suec
# Joan Gaspart i Bonet

Joan Gaspart i Bonet (Barcelona, 27 de juny de 1916 - Barcelona, 22 de maig de 2002) fou un empresari turístic català.

## Biografia

Fill de l'empresari hoteler Josep Gaspart i Bulbena (1885-1963), a partir del 1944 el va succeir al capdavant d'Hoteles Unidos SA (HUSA). Des del 1947 fou membre de l'Associació Internacional d'Hotels (AIH), de la que va ser nomenat vicepresident el 1972, i president el 1979.
Va participar en la Fira de Barcelona com a impulsor del certamen de turisme Hostelco i d'altres salons, com el Saló Gaudí o el Saló Internacional de l'Automòbil de Barcelona. També va ser membre del comitè executiu de la Cambra de Comerç de Barcelona i va impulsar la creació del Consorci de Turisme de Barcelona.
Des de l'1 de febrer del 1977 va formar part de l'executiva de la branca catalana d'Acció Regional, el partit cristià i conservador creat per l'exministre franquista Laureà López Rodó.
El 1986 rebé la Medalla al treball President Macià, i el 2000 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 3 4 «Juan Gaspart Bonet». Db-e. Real Academia de la Historia.
* ↑ «Muere Joan Gaspart Bonet, padre del presidente del Barça». La Vanguardia, 22-05-2002.
* ↑ Culla, Joan Baptista. La dreta espanyola a Catalunya (1975-2008). Barcelona: La Campana, 2009, p. 46.