OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chelja del sud oranès i de Figuig

El chelja del sud oranès i de Figuig (Figig) és un continu dialectal de les llengües zenetes, que pertany a la branca amaziga de la família de les llengües afroasiàtiques. Es parla en una sèrie d'oasi del sud-oest d'Algèria i a la frontera amb el Marroc. Aquestes àrees inclouen la major part dels ksour entre Mecheria i Béni Abbès: Tiout, Ain Sfisifa, Boussemghoun, Moghrar, Chellala, Asla, Fendi, Mougheul, Lahmar, Boukais, Sfissifa, Ouakda, Barrbi vora Taghit, Igli, Mazzer a Algèria, Iche, Ain Chair, i els set ksour de Figuig (Ait Wadday, Ait Amar, Ait Lamiz, Ait Sliman, Ait Anaj, Ait Addi i Iznayen) al Marroc.
D'aquestes viles, l'única on s'ha estudiat el dialecte en detall és Figuig (Kossmann 1997). Un estudi superficial dels dialectes del nord, incloent textos i vocabulari, és el de Basset (1885), mentre que un esbós de gramàtica del seu membre més meridional, Igli, és proporcionat per Kossmann (2010).
Igual que a moltes altres varietats amazigues, els dialectes amazics de Figuig utilitzen la negació verbal bipartida. El negador preverbal és ul (localment un, il); el negador postverbal és ša (Igli, Mazzer) / šay (Figuig, Iche, Moghrar) / iš (Boussemghoun, Ain Chair), amb els dos últims apareixent com a al·lomorfs a Tiout. Els numerals 1–2 són amazics, mentre que els nombres més alts són manllevats de l'àrab.

## Referències

* ↑ http://www.tlfq.ulaval.ca/axl/afrique/algerie-1demo.htm
* 1 2 http://www.unesco.org/culture/languages-atlas/en/atlasmap/language-id-2215.html
* ↑ Aquesta llengua no té nom establert en català, i els estudis francesos se'n refereixen com Kçours du Sud-Oranais o parlers des Kçours Oranais et de Figuig, i els seus parlats usen els termes vagues shelha o tashelhiyt.
* ↑ André Basset, La langue berbère dans les territoires du sud, Revue Africaine vol. 85, 1941, pp. 62-71
* ↑ Maarten Kossmann, Grammaire du parler berbère de Figuig: Maroc oriental, Peeters 1997
* ↑ René Basset: "Notes de lexicographie berbère 3e série : dialecte des k'çours oranais et de Figuig" in Journal Asiatique 1885 t. II pp. 302-371
* ↑ Maarten Kossmann, "Grammatical notes on the Berber dialect of Igli (Sud oranais, Algeria)", in ed. D. Ibriszimow, M. Kossmann, H. Stroomer, R. Vossen, Études berbères V – Essais sur des variations dialectales et autres articles. Köln: Rüdiger Köppe, 2010.
* ↑ Kossmann, op. cit.:94
* ↑ Kossmann, op. cit.:84
# Pete Desjardins

Pete Desjardins (St-Pierre-Jolys, 10 d'abril de 1907 - Miami, 6 de maig de 1985) fou un saltador canadenc de naixement, però estatunidenc d'adopció, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar dues proves del programa de salts. En la de trampolí de 3 metres guanyà la medalla de plata, mentre en la de palanca alta fou sisè. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, tornà a disputar dues proves del programa de salts. En ambdues, trampolí de 3 metres i palanca de 10 metres, guanyà la medalla d'or.
Desjardins va estudiar economia a la Universitat Stanford i és membre del Stanford Athletic Hall of Fame, tot i que mai va guanyar cap campionat universitari. Va realitzar exhibicions de natació a l'Aquacade de Billy Rose, juntament amb Johnny Weissmuller, Martha Norelius i Helen Meany, per la qual va ser declarat professional. Va continuar fent exhibicions a l'Aquacade fins a la Segona Guerra Mundial, i posteriorment va actuar en espectacles de salts durant la dècada de 1960.

## Referències

* 1 2 3 «Pete Desjardins Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 de juliol 2011. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ Migdol, Gary. Stanford: Home of Champions. Sports Publishing LLC, 1997, p. 77. ISBN 1-57167-116-1.
# Samuel Shankland

Samuel Shankland (San Francisco, 1 d'octubre de 1991) és un jugador d'escacs estatunidenc, que té el títol de Gran Mestre des de 2011.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2708 punts, cosa que en feia el jugador número 5 (en actiu) dels Estats Units, i el número 29 del rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2731 punts, a la llista del febrer de 2019.

## Resultats destacats en competició

El setembre de 2015 a Bakú, a la Copa del Món eliminà a Ivan Popov però fou derrotat per Hikaru Nakamura per 1½ a 2½ a la segona ronda.
El setembre de 2016 formà part de l'equip dels Estats Units a la 42è Olimpíada d'escacs on els Estats Units va guanyar la medalla d'or.
L'abril de 2018, Shankland fou primer en solitari al Campionat dels Estats Units amb una puntuació de 8½/11 (+6–0=5). Va acabar mig punt, dos punts, i tres punts, respectivament, per davant de Fabiano Caruana, Wesley So, i Hikaru Nakamura, i es va emportar un premi de 50,000 dòlars, alhora que incrementava el seu Elo fins als 2701 punts, trencant la barrera dels 2700 per primer cop en la seva carrera, i esdevenint el setè estatunidenc en assolir-ho.
El febrer de 2020 va competir al Festival Internacional d'Escacs de Praga, un torneig round-robin de categoria XIX amb deu jugadors. Després d'empatar al primer lloc amb altres quatre jugadors, amb 5/9, fou finalment cinquè al desempat (el campió fou Alireza Firouzja).

### Participació en olimpíades d'escacs

Shankland ha participat, representant Estats Units, en l'Olimpíada d'escacs de 2014 amb un resultat de (+8 =2 –0), amb el 90,0% de la puntuació i amb una performance de 2831, i que li significà aconseguir la medalla d'or individual del tauler reserva.

## Llibres

* Shankland, Sam. Small Steps to Giant Improvement: Master Pawn Play in Chess. Quality Chess, 2018. ISBN 9781784830502.
* Shankland, Sam. Small Steps 2 Success: Mastering Passed Pawn Play. Quality Chess, 2020. ISBN 9781784830892.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Samuel Shankland» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Estats Units"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 3 gener 2022].
* ↑ «Evolució Elo de Samuel Shankland» (en anglès). FIDE consulta= 23 de gener de 2020.
* ↑ «Partides i resultats de la Copa del Món de 2015». http://theweekinchess.com.+[Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ Sands, David. «BREAKING: U.S. wins first gold in four decades at chess Olympiad». [Consulta: 23 novembre 2017]. (anglès)
* ↑ «Chess: Sam Shankland surprise US champion ahead of Fabiano Caruana» (en anglès). The Guardian. [Consulta: 23 gener 2020].
* ↑ «Prague Masters: Firouzja wins 1st supertournament», 21-02-2020.
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Olav Bjaaland

Olav Bjaaland (Morgedal, 5 de març de 1873 - Sauherad, 8 de juny de 1961) fou un campió d'esquí i explorador noruec. El 14 de desembre de 1911 fou un dels primers cinc homes a trepitjar el pol Sud com a part de l'Expedició Amundsen.

## Referències

* ↑ Barr, Susan «Olav Bjaaland» (en noruec bokmål). Norsk biografisk leksikon., 25-02-2020.
* ↑ «Bjaaland, Olav» (en noruec). Polar Historie. [Consulta: 6 març 2022].
# Paul Wevers

Paul Wevers (Colònia, 21 de juliol de 1907 - Brunsvic, 6 de març de 1941) fou un piragüista alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín on, fent parella amb Ludwig Landen, guanyà la medalla d'or en la competició del K-2, 10.000 metres del programa de piragüisme. En el seu palmarès també destaquen quatre campionats nacionals i un Campionat d'Europa en aigües tranquil·les, el 1933.
Va morir en acció de guerra durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* 1 2 «Paul Wevers Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 11 maig 2019].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
# Bohumil Durdis

Bohumil Durdis (Praga, 1 de març de 1903 - Copenhaguen, 16 de març de 1983) fou un aixecador txecoslovac que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la prova del pes lleuger, per a aixecadors amb un pes inferior a 67,5 kg, del programa d'halterofília. En ella guanyà la medalla de bronze.
En el seu palmarès també destaca la medalla de bronze al Campionat del Món d'halterofília de 1923 del pes lleuger.

## Referències

* 1 2 «Bohumil Durdis Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 9 gener 2017].
# Primera expedició de Gallieni

La primera expedició de Gallieni a l'Alt Senegal es va desenvolupar entre 1879 i 1880.
Per explorar la zona que havia de recórrer el ferrocarril del Níger s'hi va enviar el capità Joseph Gallieni amb el tinent Valière com ajudant. El 21 de setembre de 1879 Gallieni va signar un tractat de protectorat amb els caps del regne de Logo i l'1 d'octubre un altre amb el regne de Natiaga. Els dos estats ja havien signat un tractat amb França el 1855 però la presència francesa des de llavors havia estat gairebé inexistent. La missió va arribar a Bafoulabé (12 d'octubre), on va trobar reunits els caps malinkes que es disposaven a assetjar la fortalesa tuculor d'Oualia. Gallieni va refusar intervenir en aquesta lluita, però va convocar als caps malinkes els quals van acceptar l'amistat francesa i el seu establiment al lloc, i alguns fins i tot van anar a Saint Louis a saludar el governador. Aquest va ordenar fundar un fort a Bafoulabé, a 130 km de Médine, a l'aiguabarreig dels rius Bakhoy i Bafing que formen el Senegal.
A Médine es va formar un destacament per anar a establir-se al fort, format per 50 tiradors i dues peces d'artilleria sota el comandament del tinent Marchi, a més de 110 treballadors i 40 auxiliars locals. El 10 de desembre de 1879 el destacament manat pel comandant Mousnier va sortir de Médine i va arribar a Bafoulabé onze dies després. En un indret favorable al marge esquerra del riu Bafing es van iniciar els treballs per construir el fort, la direcció dels quals va anar a càrrec de l'ajudant Andréi. El reducte provisional va quedar acabat el 30 de gener de 1880; mancava un fort a la riba dreta, que estaria unida al reducte per barca. Per assegurar les comunicacions amb Médine es va ordenar la construcció d'una carretera de terra que es va començar al mateix temps que el fort però va avançar més lentament tot i que hi treballaven 500 homes; a final de gener només havien avançat uns cinc quilòmetres. En canvi la línia de telègraf entre Bafoulabé i Médine es va fer amb rapidesa amb tres mil pals tallats, posats a lloc i enllaçats.

## Referències

* ↑ al llibre que serveix de font a aquesta informació es diu que estaven rebel·lats contra Seku Ahmadu (pels francesos Amadou Cheikhou o Ahmadou Cheíkou) però es tractaria de Ahmadu Tall, doncs Seku Ahmadu III de Masina havia estat executat el 1862 per les forces tuculor d'al-Hadjdj Umar (+1864) contra el successor del qual, el seu fill Ahmadu, era contra el que probablement lluitaven els caps malinkes

## Bibliografia

* Gatelet, Auguste Louis Charles. Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) (en francès). París - Nancy: Berger-Levrault & Cie, 1901.
# Chelonodon laticeps

Chelonodon laticeps és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica i Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Müller J., 1841. Vergleichende Anatomie der Myxinoiden. Dritte Fortsetzung. Über das Gefässystem. Abh. Dtsch. Akad. Wiss. Berl. 1839. 175-304.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ De la Paz, R.M., N. Aragones i D. Agulto, 1988. Coral-reef fishes off western Calatagan, Batangas (Luzon Island, Philippines) with notes on new and rare captures and controversial taxa. Philipp. J. Sci. 117:237-318.
* ↑ Kailola, P.J., 1991. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. III. Gobiidae to Molidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea. 153 p.
* ↑ Smith, J.L.B., 1969. Fishes of Inhaca. p. 131-136. A: W. Macnae i M. Kalk (eds.) A natural history of Inhaca Island, Moçambique. Witwatersrand University Press, Johannesburg.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Peter Herbert Jackson

Peter Herbert Jackson (Market Harborough, 15 de novembre de 1912 - Cirencester, 5 de febrer de 1983) fou un remer anglès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Thomas Bristow, Alan Barrett i John Sturrock.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or i una de plata als Jocs de l'Imperi Britànic de 1938.

## Referències

* 1 2 «Peter Jackson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 29 juliol 2019].
# Serguei Smagin

Serguei Smagin (Norilsk, 8 de setembre de 1958) és un jugador d'escacs rus, que va jugar sota bandera soviètica, i té el títol de Gran Mestre des de 1985.
Tot i que es troba inactiu des de juliol de 2006, a la llista d'Elo de la FIDE de l'agost de 2015, hi tenia un Elo de 2551 punts, cosa que en feia el jugador número 85 de Rússia. El seu màxim Elo va ser de 2613 punts, a la llista d'abril de 2001 (posició 73 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Smagin obtingué èxits en torneigs internacionals a la segona meitat dels anys 1980: fou primer a Taixkent 1984, primer empatat a Dresden 1985, i primer al II obert de Cappelle-la-Grande el 1986. Va participar en el campionat soviètic els anys 1985 i 1986, i obtingué el seu millor resultat a Riga 1986, quan compartí els llocs 3r-6è (de 20 participants).
El 1987 empatà al primer lloc al Memorial Txigorin de Sant Petersburg, amb Evgeny Pigusov i Andrei Kharitonov; fou primer a Trnava, empatà al primer lloc a Zenica, i empatà al primer lloc a Sotxi. El 1988 fou primer a Berlín. El 1993 fou primer a l'obert Amantea (resultat que repetiria el 1994). El 2000 empatà al primer lloc a Mont-real amb Eduardas Rozentalis. L'abril de 2001 assolí el seu màxim Elo, amb 2613 punts.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Serguei Smagin» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 24 febrer 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 4 agost 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Serguei Smagin «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-02-24. [Consulta: 24 febrer 2015].
# Paul Wyatt

Paul Wyatt (Brier Hill, 27 de febrer de 1907 - Brownsville, 15 de desembre de 1970) va ser un nedador estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de plata en els 100 metres esquena del programa de natació. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa prova del programa de natació.

## Referències

* 1 2 «Paul Wyatt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de setembre 2011. [Consulta: 20 juny 2018].
# Borbála Tóth Harsányi

Borbála Tóth Harsányi (Debrecen, 8 d'agost de 1946) fou una jugadora d'handbol hongaresa que va competir durant la dècada de 1970. Era la germana petita de la també jugadora d'handbol Katalin Tóth Harsányi.
El 1971 va guanyar la medalla de bronze al Campionat del món d'handbol que es va disputar als Països Baixos. Cinc anys més tard va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ Women Handball World Championship 1971 in Netherlands 12-19.12 Champion East Germany a todor66.com
* ↑ «Borbála Tóth Harsányi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 4 agost 2019].
# Bernat d'Alta-riba

Bernat d'Alta-riba o Bernat d'Altarriba, (? - +1270?) Cavaller Templer català del llinatge dels Alta-riba i lloctinent del Maestre del Temple de Catalunya i Aragó. Comanador de Gardeny, Tortosa, Miravet, Montsó, Cantavella i Horta.

## Referències

* ↑ Fr. BARBASTRO, Gabriel (1726) Primitivo militar laical govierno del real y militar orden de nuestra señora de la merced redempcion de cautivos crhistianos. Parte primera. Pàg 458. Barcelona
* ↑ JOAQUIM MIRET I SANS “SEMBLANÇA BIOGRÀFICA” «Documents per l'historia de la llengua catalana», Boletín de la Real Academia de Buenas Letras de Barcelona, vol. VIII (1915-1916), p. 372-385.
* ↑ MIRET I SANS, Joaquim (1910) “Les cases de Templers y hospitalers en catalunya” Impremta de la casa provincial de caritat. Barcelona.
# Peter Stebler

Peter Stebler (Zúric, 7 de maig de 1927 - Küsnacht, 15 de setembre de 2010) fou un remer suís que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Rudolf Reichling, Erich Schriever, Émile Knecht i André Moccand. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, quedà eliminat en sèries en la prova del doble scull En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de plata en el doble scull al Campionat d'Europa de rem. El 1951, fent equip amb Émile Knecht, i el 1953 i 1954 fent equip amb Erich Schriever.

## Referències

* ↑ «Peter Stebler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 de juliol 2017. [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ Rudern - Europameisterschaften (Herren - Doppelzweier) a sport-komplett.de
# Rolando Alarcón Casellas

Rolando Alarcón Casellas (17 de juny de 1986) és un jugador d'escacs cubà, que té el títol de Mestre Internacional des de 2012.
Tot i que roman inactiu des de l'abril de 2019, a la llista d'Elo de la FIDE del setembre de 2020, hi tenia un Elo de 2383 punts, cosa que en feia el jugador número 60 de Cuba. El seu màxim Elo va ser de 2483 punts, a la llista de l'octubre de 2012 (posició 1110 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El maig de 2015 fou campió del X Obert Tupinamba del Tres Peons amb 7 punts. El juny de 2015 guanyà l'Obert Vila de Santa Coloma de Queralt amb 7 punts de 9, mig punt per davant de Daniele Vocaturo i de Jonathan Cruz. El juliol de 2015 fou tercer a l'Obert de Torredembarra amb 7 punts de 9, a un punt del campió Francesc X. Farran Martos. El maig del 2016 guanyà l'Obert Ciutat de Rubí d'escacs actius amb 8 punts de 9, només cedint un punt a la darrera ronda contra Carles Díaz Camallonga. El juny de 2016 fou campió de l'Obert del Mollet del Vallès amb 8 punts, un punt per davant de Marc Narciso i Leonardo Valdés.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Rolando Alarcón Casellas» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Cuba"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Rolando Alarcón Casellas «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-08-16. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «El MI Rolando Alarcón ganó el X Abierto de Tupinamba 2015». chessdom.com. Arxivat de l'original el 12 d’agost 2016. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «Resultats i classificació del XIII Obert». chess-results.com. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «XVII Open Internacional Escacs Torredembarra». chess-results.com. [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ «El MI Rolando Alarcón guanya eI V Open Internacional Ciutat de Rubí». escacs.cat. [Consulta: 23 maig 2016].
* ↑ «IX Open Internacional Mollet del Valles - Memorial Ezequiel Martin». http://chess-results.com.+[Consulta: 12 juny 2016].
# Paula Jean Myers-Pope

Paula Jean Myers-Pope (Lackawanna, 11 de novembre de 1934 - Ojai, 9 de juny de 1995) fou una saltadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu: el 1952, 1956 i 1960. Guanyà una medalla de plata en la prova de palanca de 10 metres als Jocs de Hèlsinki de 1952, una de bronze en la mateixa prova als de Melbourne de 1956, i dues de plata, en el salt de trampolí de 3 metres i salt de palanca, als de Roma de 1960.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or als Jocs Panamericans de 1959 i onze campionats nacionals de l'AAU. El 1979 fou inclosa a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 Paula Jean Myers-Pope a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «ISHOF.org | Paula Jean Myers Pope (USA)» (en anglès americà). [Consulta: 22 agost 2020].
# Boris Perušič

Boris Perušič (Zagreb, 27 de juliol de 1940) és un exjugador de voleibol txecoslovac d'origen croat que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, on guanyà la medalla de plata en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de voleibol de 1966. A nivell de clubs guanyà la lliga txecoslovaca de 1959 i 1966.

## Referències

* ↑ «Boris Perušič Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ «Perušič Boris». cvf.cz. [Consulta: 16 setembre 2019].