OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nevado Sajama

El Nevado Sajama (en aimara: chak xaña, 'oest') és un estratovolcà i el punt més alt de Bolívia, amb 6.542 metres d'altitud. La muntanya està situada a la província de Sajama, al departament d'Oruro. Forma part del Parc Nacional Sajama al sud-oest del país, a uns 16-24 km de la frontera amb Xile. Els voltants del volcà es troben habitats per Polylepis tarapacana, formant un bosc obert i rabassut, el qual és considerat com un dels boscos més alts del món.
L'estructura del pic és complexa, la seva primera ascensió fou el 4 d'octubre de 1939 pels austríacs Wilfrid Kühm i Josef Prem.
No es té amb certesa la data de la seva darrera erupció, no obstant això, se'l considera un volcà extingit.

## Enllaços externs

* Nevado Sajama a Peakware.com
# Muntanyes Ogilvie

Les muntanyes Ogilvie és una serralada que es troba a l'oest del territori del Yukon, al Canadà, al nord de la vila de Dawson City. Els cims més importants de la serralada formen part del Parc Territorial Tombstone. Els rius Porcupine, riu Klondike i riu Peel neixen en aquesta serralada.
El punt culminant és el Mont Frank Rae, de 2.362 msnm, però el cims més coneguts són el Mont Tombstone i el mont Monolith, per les seves torres de granit.
El primer a estudiar la regió fou William Ogilvie, del qual la serralada pren el nom.
La serralada marca el límit septentrional del territori històric dels Tutchtones.

## Referències

* ↑ «Parc territorial Tombstone». Environnement Yukon. [Consulta: 2 setembre 2011].
* ↑ (anglès) Ogilvie Mountains, Peakbagger.com
* ↑ Ogilvie, monts, L'Encyclopédie canadienne

## Enllaços externs

* Canadian Mountain Encyclopedia: Ogilvie Mountains
# Francesc Gras (desambiguació)

Francesc Gras és el nom dels següents personatges:
* Francesc Gras i Elies (1850 - 1912), escriptor
* Francesc Gras Fortuny (1858 - 1943), metge oftalmòleg
* Francesc Gras Rebull (1895-1970), metge oftalmòleg
* Francesc Gras Salas (1921 - 2022), metge oftalmòleg
# Dominion Theatre

El Dominion Theatre és un teatre situat a Tottenham Court Road, al West End de Londres.

## Musicals estrenats

* 2000, 23 maig. Notre-Dame de Paris.
* 2001, 22 octubre Grease.
* 2002, 14 maig Will Rock You.

## Enllaços externs

* Dominion Theatre - Lloc web oficial
# Royal National Theatre

El Royal National Theatre of Great Britain està situat al South Bank, al barri londinenc de Lambeth, Anglaterra. El teatre fou dissenyat per l'arquitecte Sir Denys Lasdun i les seves portes obriren entre el 1976 i el 1977. A partir del 1963 i fins que la seu permanent de la companyia teatral finalitzà, la Companyia Nacional de Teatre va tenir la seva seu al teatre Old Vic a Waterloo.
Des del 1988, el teatre és anomenat Royal National Theatre, car el seu nom original és molt poc emprat.
El programa del Royal National Theatre és molt variat, incloent-hi Shakespeare i altres clàssics del món del drama, juntament amb noves escenes contemporànies. Cada auditori pot albergar fins a tres representacions a l'any. Des del 2003, i gràcies al patrocini de Travelex, el teatre ha pogut oferir 100.000 places a 10 lliures a l'Olivier Theatre.
# Pont de Waterloo

* Per a altres significats, vegeu «Pont de Waterloo (desambiguació)».
El pont de Waterloo és un dels ponts de Londres que creua el riu Tàmesi, localitzat entre els ponts de Blackfriars i de Hungerford. El seu nom commemora la victòria de les tropes angleses, holandeses i prussians a la batalla de Waterloo, a 1815. Gràcies a la seva ubicació estratègica en un revolt del riu, les vistes des del pont són molt destacades, cap a l'oest es pot contemplar Westminster, South Bank i el London Eye i cap a aquest la City de Londres i Canary Wharf .

## Història
### Primer pont

El primer pont que es va construir en aquest emplaçament va ser dissenyat entre 1809 i 1810 per John Rennie per a La Strand Bridge Company i es va inaugurar en 1817 com a pont de peatge. El pont de granit tenia nou arcs, cadascun de 36,6 metres (120 peus) d'envergadura, separades per columnes dòriques dobles de pedra i tenia una longitud de 748,6 m (2.456 peus). Abans de la seva inauguració era conegut com el pont de Strand.

### Segon pont

El London County Council va decidir demolir el pont i substituir-lo per una nova estructura que va ser dissenyada per Giles Gilbert Scott. Els enginyers de l'obra van ser Ernest Buckton i John Cuerel de Rendel Palmer i Tritton.
El nou pont va ser obert de manera parcial el dimarts, 11 de març de 1942 i es va acabar en 1945. És l'únic pont sobre el Tàmesi que va patir danys per les bombes alemanyes durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ The granite came from quarries at Mabe in Cornwall; Mee, Arthur (1937) Cornwall. London: Hodder & Stoughton, p. 132
* ↑ Where Thames Smooth Waters Glide

## Vegeu també

* County Hall
* Hungerford Bridge
# Castell de Beveren

El castell de Beveren, actualment en ruïnes, es troba al municipi de Beveren, a Bèlgica. A l'edat mitjana aquest castell, nucli de la Senyoria de Beveren, va ser una de les principals fortaleses del comtat de Flandes, principalment gràcies a la seva ubicació, al límit de la terra i el mar, en una zona de pòlders que al llarg de la història s'ha inundat diverses vegades, tant a conseqüència de desastres naturals com arran de la intervenció humana (destrucció de dics en temps de guerra). En aquest castell es va signar l'any 1585 la rendició d'Anvers.
# Villahermosa

* Per a altres significats, vegeu «Villahermosa (desambiguació)».
Villahermosa és la ciutat més gran de l'estat mexicà de Tabasco i del municipi Centro. La ciutat és un important centre de negocis del sud-est de Mèxic i de l'administració de la indústria petroliera. La ciutat està envoltada per nombroses llacunes i és creuada pels rius Grijalva, Mezcalapa i Carrizal.
Va ser fundada oficialment com a Villa Hermosa de San Juan Bautista, a les vores del riu Grijalva el 24 de juny de 1564 per l'espanyol Diego de Quijada i residents espanyols de Santa María de la Victoria, un assentament de la costa del Golf de Mèxic. El 1641 es va convertir en la capital de la província de Tabasco, en traslladar-se els poders de govern des de l'antiga villa de Santa María de la Victoria, que havia estat destruïda per un atac de pirates. El 1824 va ser designada com la capital de l'estat de Tabasco. El 1915 es va canviar el nom a l'actual de Villahermosa.
La ciutat ha crescut ràpidament des de les últimes dècades del segle xx gràcies a la política de descentralització mexicana, especialment de la indústria petroliera estatal, transformant-la, en menys de dues dècades, d'un petit poble a una gran ciutat industrialitzada i molt desenvolupada. El 2005 tenia 520.308 habitants.

## Enllaços externs

* Ajuntament del Municipi Centro, en castellà
# La Lisière

La Lisière és una pel·lícula franco-alemanya dirigida per Géraldine Bajard, estrenada el 2010. Va formar part de la secció oficial de la XXXI edició de la Mostra de València.

## Argument

François, un jove metge acabat de graduar, marxa de París per instal·lar-se a Beauval, una ciutat nova, on els pavellons nous s'alineen monòtonament. Amb prou feines arriba, es converteix en l'objectiu d'un grup d'adolescents, encapçalats pel carismàtic Cédric. A la vora del bosc, el grup es dedica a jocs perillosos per alleujar el seu avorriment. Fins que un dels seus jocs de rol va malament...

## Repartiment

* Melvil Poupaud: François
* Audrey Marnay: Jeanne
* Hippolyte Girardot: Sam
* Alice de Jode: Claire
* Phoenix Brossard: Cédric
* Delphine Chuillot: Suzanne
* Aurélie Hougron: Aline
* Erwan Leblond: Eric
* Susanne Wuest: Julie
* Georg Friedrich: Falk
* Pauline Acquart: Hélène
* Elias Borst-Schumann: Mateu
* Blanche Gardin: Clothilde
* Quentin Merabet: Jules
* Filip Peeters: Rasmus Van Stratten
* Charles Crespo: Tibo
* Tom Dercourt: l'alcalde de Beauval
* Pierre Levavasseur: Arno
* Frédéric Moriette: el gendarme
* Elsa Poussier: Marie

## Producció

El pressupost de la pel·lícula s'estima en 1,8 milions d'euros. L'estrena al cinema alemany va ser el 28 d'abril de 2011
Per a Géraldine Bajard és el primer treball de direcció independent per a un llargmetratge. Es va inspirar en pel·lícules com The Wicker Man, The Village of the Damned i Teorema. Tanmateix, la idea de la pel·lícula va sorgir de la lectura de la novel·la El mariner que va perdre la gràcia del mar de Yukio Mishima. Però també es va inspirar en El senyor de les mosques de William Golding i la cobertura mediàtica. Excepte Pauline Acquart, va ser el primer contacte amb el negoci cinematogràfic per a tots els joves actors.

## Referències

* ↑ La película francesa 'La lisiere' indaga en la Mostra en la "perversión adolescente y adulta", Europa Press, 20 d'octubre de 2010
* ↑ Un joven médico cae en la trampa de los adolescentes de La lisière, per Fabien Lemercier, cineuropa.org
* ↑ La Lisière a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ IMDb Starttermine
* ↑ La Lisière a allocine.fr, secció "Focus sur Géraldine Bajard" (francès)
* ↑ La Lisière a allocine.fr, secció “Références cinématographiques” (francès)
* ↑ La Lisière on allocine . fr, secció “Origines littéraires” (francès)
* ↑ La Lisière a allocine.fr , secció “ De nouveaux visages du cinéma français” (francès)

## Bibliografia addicional

* Patrick Glâtre. Val-d'Oise, terre de tournage. Cergy-Pontoise: Comité du Tourisme et des Loisirs du Val-d'Oise, 2012, p. 118. .

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Ciutadans pel Canvi

Ciutadans pel Canvi (CpC) (1999-2011) va ser un moviment polític de caràcter progressista, federal i republicanista creat per Pasqual Maragall que agrupava sectors de l'esquerra catalanista exteriors als partits polítics. A les eleccions al Parlament de Catalunya del 1999, 2003 i 2006 es van presentar en coalició amb el Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC). Des de les eleccions del 2010, el PSC va trencar la col·laboració i l'any següent el moviment es va dissoldre.
L'entitat treballava per enfortir la democràcia. Volia retornar la política als ciutadans; lluitar contra totes les formes d'exclusió social i aconseguir autogovern amb un catalanisme integrador, progressista i solidari. Se centrava en la mobilització de la societat civil per a la reforma constitucional en clau federal, una nova llei electoral de Catalunya i la renda bàsica. L'associació s'articulava a través de plataformes territorials i de grups de treball temàtics.
El 1999 van obtenir setze diputats, el 2003 van ser deu i el 2006 només cinc. El primer president, Josep Maria Vallès i Casadevall, va ser conseller de Justícia de la Generalitat de Catalunya entre els anys 2003 i 2006. El 2006, Carme Valls-Llobet va prendre el relleu de Vallès en la presidència de CpC. Per a les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2010 José Montilla va baixar la quota dels catalanistes a les llistes electorals. CpC era molt crític amb la submissió del PSC al PSOE. El 2 d'octubre del 2010 el plenari va elegir Àlvar Roda com a president. Sota la seva presidència es va decidir el 16 de desembre del 2011 dissoldre l'associació.
El desembre 2013, uns antics membres de l'associació, insatisfets amb el curs del Partit dels Socialistes de Catalunya van crear un nou moviment autonomista Socialisme, Catalunya i Llibertat.

## Referències

* ↑ Sallés, Quico «Ciutadans pel Canvi plega». Nació Digital, 16-11-2011.
* ↑ «Ciutadans pel Canvi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El PSC trenca la coalició amb Ciutadans pel Canvi». Directe!Cat, 16-09-2010. Arxivat de l'original el 2016-08-07 [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ «Ciutadans pel Canvi insta els partits a basar la Llei electoral en la seva ILP». Directe!cat, 14-07-2011. Arxivat de l'original el 2016-08-07 [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ «Purga de catalanistes a les llistes del PSC». Directe!Cat, 23-07-2010. Arxivat de l'original el 2016-08-07 [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ «Ciutadans pel canvi acorda la seva dissolució». Ciutadans pel canvi, 17-12-2011. [Consulta: abril 2016].
* ↑ Picazo, Sergi «La fi de Ciutadans pel Canvi: Història d'una il·lusió». El Punt Avui, 25-12-2011, pàg. 22.
* ↑ Bellsolà, Carles «Ex miembros de Ciutadans pel Canvi se organizan al margen del PSC porque ya no lo consideran "un instrumento útil"» (en castellà). Crónica Política Global, 11-12-2013. Arxivat de l'original el 2016-06-25 [Consulta: 23 abril 2016].
# Estadi Mogadiscio

L'Estadi Mogadiscio o Estadi Mogadishu és un estadi multiusos situat a la ciutat de Mogadiscio, capital de Somàlia.
L'estadi va ser construït el 1977, amb l'assistència d'enginyers xinesos.
A començament dels anys noranta, amb l'esclat de la guerra civil, l'estadi va ser usat com a seu de diverses faccions armades. L'any 2006 la FIFA finançà la instal·lació d'una nova gespa a l'estadi. Entre el 2008 i el 2011, l'estadi fou novament escenari d'enfrontaments militars. L'any 2013 el nou govern somali inicià la renovació de l'estadi.
Amb una capacitat d'uns 60.000 espectadors, té instal·lacions per la pràctica de l'atletisme, futbol, basquetbol, voleibol i tennis.

## Referències

* ↑ Daily report: People's Republic of China, Issues 53-61, (National Technical Information Service: 1986)
* ↑ «Somali football stadium: African Union urged to leave». BBC, 18-10-2012 [Consulta: 19 octubre 2012]. Arxivat 29 de gener 2013 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-12-10. [Consulta: 3 març 2020].
* ↑ «Somalia set for two new development project». Goobjoog, 03-02-2015 [Consulta: 3 febrer 2015].
* ↑ «Somali football stadium: African Union agrees to leave». BBC, 19-10-2012 [Consulta: 3 febrer 2015].
* ↑ «Somalia: Gov't, China Officially Sign Cooperation Agreement». Dalsan Radio, 09-09-2013 [Consulta: 3 febrer 2015].
# Michiko Shiokawa

Michiko Shiokawa (japonès: 古橋美知子) (Matsue, 22 de gener de 1951) va ser una jugadora de voleibol japonesa que va competir durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món de voleibol de 1970.

## Referències

* ↑ «Michiko Shiokawa Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 26 juliol 2019].
# Zenon Jaskuła

Zenon Jaskuła (Gorzów Wielkopolski, 4 de juny de 1962) va ser un ciclista polonès, que fou professional entre 1990 i 1998. Excel·lent contrarellotgista, en el seu palmarès destaca el fet de ser el primer ciclista de l'Europa de l'Est en pujar al podi del Tour de França, el 1993, rere Miguel Indurain i Tony Rominger.
Com a amateur va guanyar la medalla de plata en la prova de 100 km contrarellotge per equips als Jocs Olímpics de 1988. L'any següent repetí medalla en la mateixa prova al Campionat del món.

## Palmarès

* 1981
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia
* 1985
** Vencedor de 3 etapes de la Volta a Polònia
** Vencedor d'una etapa del Circuit de La Sarthe
* 1986
** Campionat de Polònia en contrarellotge
** 1r a la Settimana Ciclistica Lombarda
* 1987
** Campionat de Polònia en contrarellotge
* 1988
** Campionat de Polònia en contrarellotge
** Vencedor de 2 etapes de la Niedersachsen Rundfahrt
* 1990
** Campió de Polònia en ruta
* 1992
** Vencedor de 2 etapes del Herald Sun Tour
* 1993
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1994
** 1r al Trofeo dello Scalatore
* 1997
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor de 2 etapes

### Resultats al Tour de França

* 1992. Abandona (12a etapa)
* 1993. 3r de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1995. 46è de la classificació general
* 1996. Abandona (7a etapa)
* 1997. 59è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1990. 20è de la classificació general
* 1991. 9è de la classificació general
* 1992. 17è de la classificació general
* 1993. 10è de la classificació general
* 1995. 38è de la classificació general
* 1996. 20è de la classificació general

## Referències

* ↑ Casado, Edu «Qué fue de… Zenon Jaskula». 20 Minutos, 19-09-2011 [Consulta: 7 maig 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa de Zenon Jaskula a sitiodeciclismo.net
# Kulob

Kulob o Kulab (en tadjik i en rus Кӯлоб, en persa کولاﺏ, romanitzat Kûlob/Kūlob), abans conegut com a Kulyab (en tadjik i en rus Куляб) és una ciutat de la província de Khatlon, antiga capital del districte de Kulob. Està situada al sud de Tadjikistan, a 203 quilòmetres al sud-est de la capital, Dushanbe, i a uns 35 quilòmetres al nord de la frontera amb Afganistan. La ciutat es troba a la vall del riu Yakhsu (tributari del Panj), que voreja la ciutat, i està situada als peus de la serralada del Khazratishokh. A 2020, Kulob era la quarta ciutat més poblada del país, amb 106.300 habitants a la ciutat i 214.700 habitants a la seva àrea metropolitana.
Es considera que l'any 2006 Kulob va celebrar 2700 anys d'existència. La ciutat era un node comercial en la ruta des de la Vall de Gissar fins l'Afganistan. Existeix una inscripció de l'any 200 aC, trobada el 2004 en el mercat d'antiguitats de Kulob coneguda com la "inscripció de Kulob". En aquell moment la ciutat formava part del regne greco-bactrià, i la inscripció, feta per un grec anomenat Heliodot, dedica un altar de foc a Hèstia de part del rei Eutidem I i el seu fill Demetri I de Bactriana.
El cotó i el cereal són els principals cultius de la regió que envolta la ciutat, i la pastura d'ovelles és l'activitat ramadera principal de les zones de muntanya properes. La ciutat disposa de vàries indústries de processament alimentari i de creació de materials de construcció. Disposa d'un aeroport propi, l'aeroport de Kulob, que només realitza vols internacionals a Rússia. (IATA: TJU, ICAO: UTDK).

## Referències

* 1 2 «Kulob». Encyclopædia Britannica. [Consulta: 5 novembre 2023].(anglès)
* ↑ «[https://web.archive.org/web/20210601101228/http://stat.ww.tj/posts/July2020/macmua_20201.pdf Població de la República del Tadjikistan a partir de l'1 de gener de 2020]». TajStat: Agency on statistics under president of the republic of Tajikistan, 2020. Arxivat de l'original el 2021-06-01. [Consulta: 5 novembre 2023].(rus)
* ↑ «Kulob makes considerable contribution to development of the region: President Rahmonov». Asia Plus, 12-09-2006. [Consulta: 5 novembre 2023].(anglès)
* ↑ Wallace, S. (2016). Greek culture in Afghanistan and India: old evidence and new discoveries. Greece & Rome, 63(2), 205-226
* ↑ «Kulob Airport (TJU)». World Airport Codes. [Consulta: 5 novembre 2023].(anglès)
# Kugelblitz (astrofísica)

En física teòrica, un kugelblitz (alemany: ( escolteu-ho), que vol dir "llamp globular") és un objecte astrofísic predit per la teoria de la relativitat general. Es tracta d'una concentració de calor, llum o radiació tan intensa que la seva energia forma un horitzó d'esdeveniments i queda auto-atrapada. En altres paraules, si s'apunta prou radiació cap a una regió determinada de l'espai, la concentració d'energia pot deformar tant l'espai-temps que crea un forat negre. Aquest seria un forat negre la massa-energia original del qual estava en forma d'energia radiant en lloc de matèria. Tanmateix, actualment no hi ha un mètode acceptat de manera genèrica que permet distingir l'origen dels forats negres.
L'article de 1955 publicat a Physical Review per John Archibald Wheeler titulat "Geons" fa referència al fenomen kugelblitz i explora la idea de crear aquestes partícules (o models simples de partícules) a partir de la curvatura de l'espai-temps.
Un article publicat a principis de 2024 argumenta que la formació d'un kugelblitz és impossible a causa d'efectes quàntics dissipatius, com la polarització al buit, que impedeixen l'acumulació d'energia suficient per crear un horitzó d'esdeveniments. L'estudi conclou que aquest fenomen no pot ocórrer en cap escenari realista al nostre univers.
El fenomen kugelblitz s'ha considerat una possible base per als motors interestel·lars de futures naus estel·lars de forats negres.

## En la ficció

* Un kugelblitz és un punt important de la trama de la tercera temporada de la sèrie de televisió estatunidenca de superherois The Umbrella Academy.
* Un kugelblitz és l'indret d'una part important de les novel·les "Gateway" de Frederik Pohl.

## Vegeu també

* Límit de Bekenstein
* Micro forat negre

## Referències

* ↑ Senovilla, J.M.M. Classical and Quantum Gravity, 32, 1, 2014, pàg. 017001. arXiv: 1408.2778. Bibcode: 2015CQGra..32a7001S. DOI: 10.1088/0264-9381/32/1/017001.
* ↑ Wheeler, J. A. Physical Review, 97, 2, 1955, pàg. 511–536. Bibcode: 1955PhRv...97..511W. DOI: 10.1103/PhysRev.97.511.
* ↑ Ball, Philip «Black Holes Can’t Be Created by Light» (en anglès). Physics, 17, 26-07-2024, pàg. 119. DOI: 10.1103/PhysRevLett.133.041401.
* ↑ 5 REAL Possibilities for Interstellar Travel Kugelblitz a YouTube
* ↑ Lee, J.S. Journal of the British Interplanetary Society, 66, 2013, pàg. 364–376.
# Kugar

Kugar és part de KOffice i s'usa per generar informes de treball que es poden veure i imprimir. Inclou un generador d'informes independent i un a dins d'un KPart. Aquest últim significa que qualsevol aplicació KDE pot veure els reportatges a dins seu, per exemple a dins del Konqueror.
El Kugar treballa ajuntant les dades generades per l'aplicació amb una plantilla per produir l'informe final. Els dos es generen usant XML. Això significa que les aplicacions només s'han de preocupar per generar les seves pròpies dades. Una plantilla es pot consultar via un URL, el qual permet tenir llibreries de plantilles gestionades de manera centralitzada.

## Enllaços externs

* Lloc web de Kugar Arxivat 2006-09-24 a Wayback Machine. (anglès)
# Kyle of Lochalsh

Kyle of Lochalsh (en gaèlic escocès: Caol Loch Aillse (Estret del Llac Espumós)) és un poble escocès al consell dels Highlands. Està situat a uns 125 quilòmetres a l'oest de la capital regional, Inverness, al costat de la carretera A87. El poble porta al nom de Loch Alsh, un mar que està enfront del poble.
Hi havia una línia de transbordadors entre Kyle of Lochalsh i el poble de Kyleakin a l'Illa de Skye, però va ser reemplaçat l'any 1995 pel Pont de Skye, amb una longitud de dos quilòmetres.
Segons el cens de 2001, la població de Kyle of Lochalsh era de 739 habitants. El 84,7% de la seva població és nascuda a Escòcia, un 10,96% a Anglaterra, el 0,41% a Irlanda del Nord, un 0,27% a Irlanda, un 1,49% a la resta d'Europa i 2,17% a la resta del món.
El 18,54% del poble parlen l'idioma gaèlic escocès, més que el mitjà escocès d'1,16%.

## Referències

* ↑ «Browser Population». Scotsland's Census Results Online, 14-06-2015. Arxivat de l'original el 2015-06-14. [Consulta: 8 setembre 2021].
# Koroshi

El koroshi és una de les llengües iràniques de la branca nord-occidental parlada per prop de 1000 persones de la província de Fars i en risc d'extinció. Té relació genètica amb el persa dels medes, si bé no és un descendent directe sinó una variant de la mateixa llengua comuna, perduda. Sembla que el koroshi va sorgir com a idioma independent cap al segle VIII però l'escassedat de testimonis escrits fa que la seva història romangui encara en gran part per estudiar. A diferènciea dels idiomes veïns orientals, el koroshi no té cap fonema africat.

## Referències

* ↑ Salami, A, Ganjineye guyeššenâsiye Fârs, 2006