OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Pellaia

Santa Pellaia és un poble de masies disperses del municipi de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura (Baix Empordà), al massís de les Gavarres.
Aquest poble era encara ens local independent el 1800, però va ser incorporat el terme de Cruïlles el 1846, juntament amb Sant Cebrià de Lledó i Sant Cebrià dels Alls. El 1974 el municipi de Cruïlles es va fusionar amb els de Monells i Sant Sadurní de l'Heura per conformar l'actual.
L'església parroquial té un origen romànic. Ha estat objecte de moltes reformes i ha arribat als nostres dies en molt bon estat sobretot gràcies a l'esforç dels veïns. El primer esment escrit del lloc i de l'església data del 1064.

## Referències

* 1 2 «Santa Pellaia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* ↑ «Santa Pellaia». Ajuntament de Cruïlles. Arxivat de l'original el 2016-12-30. [Consulta: 29 desembre 2016].
# Solius

Solius és una entitat de població del municipi baixempordanès de Santa Cristina d'Aro, pertanyent a aquest municipi des de mitjans del Segle XIX: l'antic terme de Solius fou un dels quatre termes integrats al municipi actual de Santa Cristina d'Aro, en segregar-se el 1858 de Castell d'Aro.
El nucli del poble allotja actualment el monestir cistercenc de Santa Maria de Solius, fundat el 1967 per quatre monjos provinents de Poblet. La base de la construcció moderna del monestir fou l'església parroquial de Solius, datant del segle xviii sobre la base d'una església romànica del segle x o xi. Aquest monestir és conegut pels seus pessebres diorames, fets per Fra Gilbert Galceran i Famadas, a més del seu taller d'enquadernació de llibres. Igualment, darrerament la comunitat s'ha destacat com a defensora dels paratges naturals de Solius, amenaçats durant els darrers anys per projectes d'urbanitzacions.
Cap el 1920 s'hostatjà a la rectoria de Solius, convalescent, l'escriptor gironí Xavier Monsalvatje, que hi va escriure les Proses del viure a Solius.
El 2012 es va cremar una part del terme arran d'un incendi que va sorgir després de diversos mesos sense ploure.
A dins de l'antiga parròquia de Solius, prop de la carena de l'Ardenya, hi ha també l'església de Sant Baldiri de Solius, en mal estat de conservació. Altres punts interessants de Solius es troben a la Llista de monuments de Santa Cristina d'Aro.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Lasso de la Vega, Ferran. Història del Mapa Municipal de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Dir. Gral. Admin. Local, 2002. ISBN 84-393-5954-3.
* ↑ Pujol i Coll, Josep «L'extraordinari silenci de Solius». Revista de Girona, 305, 2018, pàg. 38-39.
* ↑ L'incendi de Santa Cristina d'Aro evoluciona favorablement i sense flames

## Enllaços externs

* Lloc web del monestir de Santa Maria de Solius Arxivat 2013-07-08 a Wayback Machine. (català)
* Informació sobre el monestir de Santa Maria de Solius Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine. (català)
# Tel·lus

Tel·lus era una deessa, la personificació, a la mitologia romana, de la terra nodridora. De vegades és honorada amb el nom de Terra Mater, la terra maternal, i amb aquest nom se l'identifica amb la deessa grega Gea. En una època molt antiga formava parella amb un numen masculí, Tellumó.
De vegades se l'associava amb la deessa de la fertilitat Ceres. Es pensava que Fama era la seva filla.
Tenia un temple situat al Fòrum Pacis (construït el 268 aC).
Durant la seva festa, la Fordicídia (15 d'abril), se sacrificaven vaques.

## Vegeu també

* Úranos
* Gea, la mateixa deessa en la mitologia grega

## Referències

* ↑ Diccionari llatí-català de noms propis. Columna, p. 176. «Tellus, Tellūris f: Tel·lus, Terra. Divinitat.»
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 509. ISBN 9788496061972.
# Opglabbeek

Opglabbeek (en limburguès Glabbek) és un antic municipi belga de la província de Limburg a la regió de Flandes. L'1 de gener de 2019 va fusionar amb Meeuwen-Gruitrode per formar un municipi nou anomenat Oudsbergen.

## Evolució demogràfica des de 1806

Font:INS

## Referències

* ↑ «Geografische indeling» (en neerlandès). Statbel (ofici belga d'estadística). [Consulta: 24 juliol 2021].
# Spathiphyllum

Spathiphyllum és un gènere de plantes amb flors que conté unes 40 espècies. Algunes es fan servir com a planta d'interior. Són originàries de les regions tropicals d'Amèrica i del sud-est d'Àsia (Mèxic, Amèrica tropical, Malàisia i l'oest del Pacífic) i es troben habitualment entorn de rius i rierols.
Aquestes plantes poden créixer en ambients amb una temperatura superior a 18 °C i només cal evitar ser posada en corrents d’aire. Necessiten més atencions que els potus, sobretot a l'estiu, ja que necessiten ser més regades i apartades de la llum solar directa. Les plantes del gènere Spathiphyllum, però, poden absorbir els cinc contaminants en l'aire analitzats pel report de Wolverton (formaldehid, benzè i xilè, monòxid de carboni i tricloroetilè).
Són plantes herbàcies perennes molt longeves i de fulla persistent, que fa de 12–65 cm de llargada i 3–25 cm d'amplada. Les flors es fan en un spadix, envoltat per una espata de 10–30 cm de llargada, blanca, groguenca o verdosa. No li cal gaire llum per a sobreviure.

## Algunes espècies

* Spathiphyllum atrovirens
* Spathiphyllum bariense
* Spathiphyllum blandum
* Spathiphyllum brevirostre
* Spathiphyllum candicans
* Spathiphyllum candidum
* Spathiphyllum candolleanum
* Spathiphyllum clevelandii
* Spathiphyllum cochlearispathum
* Spathiphyllum commutatum
* Spathiphyllum cuspidatum
* Spathiphyllum floribundum
* Spathiphyllum friedrichsthalii
* Spathiphyllum fulvovirens
* Spathiphyllum gardneri
* Spathiphyllum glaziovii
* Spathiphyllum grandifolium
* Spathiphyllum huberi
* Spathiphyllum jejunum
* Spathiphyllum juninense
* Spathiphyllum kalbreyeri
* Spathiphyllum kochii
* Spathiphyllum lacustre
* Spathiphyllum laeve
* Spathiphyllum lechlerianum
* Spathiphyllum liesneri
* Spathiphyllum lynise
* Spathiphyllum maguirei
* Spathiphyllum mawarinumae
* Spathiphyllum monachinoi
* Spathiphyllum montanum
* Spathiphyllum neblinae
* Spathiphyllum patini
* Spathiphyllum perezii
* Spathiphyllum phryniifolium
* Spathiphyllum quindiuense
* Spathiphyllum silvicola
* Spathiphyllum sipapoanum
* Spathiphyllum solomonense
* Spathiphyllum wallisii
* Spathiphyllum wendlandii
* Spathiphyllum cochlearispathum
* Spathiphyllum cochlearispathum
* Spathiphyllum cochlearispathum
* Spathiphyllum floribundum
* Spathiphyllum floribundum

## Enllaços externs

* Germplasm Resources Information Network: Spathiphyllum species list Arxivat 2012-12-12 at Archive.is
# Sir-Tech

Sir-Tech Software, Inc. va ser un desenvolupador i editor de videojocs amb seu als Estats Units i Canadà.

## Història

A la tardor de 1979, Norman Sirotek, Robert Sirotek i Robert Woodhead van fundar Sirotech Software. Sirotech Software va publicar Info Tree, un programa de gestió de bases de dades, Galactic Attack i una versió beta de Wizardry: Dungeons of Despair que més tard va ser rebatejada Wizardry: Proving Grounds of the Mad Overlord i es va llançar formalment a la tardor de 1981. Va ser el primer joc Wizardry.
A la primavera de 1981, Sir-Tech Software, Inc es va incorporar com a desenvolupador i editor de videojocs als Estats Units.
El 1998, Sir-Tech USA va tancar. La contrapart canadenca, Sirtech Canada Limited, va continuar operant fins a finals de 2003.
L'obra més coneguda de l'empresa és Wizardry. La sèrie Jagged Alliance, publicada per primera vegada per Sir-Tech el 1994, es va convertir en una franquícia popular. El tercer joc de la sèrie, Jagged Alliance 2, encara estava disponible al seu editor actual 15 anys després del seu llançament inicial.

## Videojocs
### Desenvolupats i distribuits

* Info Tree (1979) (com a Sirotech)
* Galactic Attack (1980) (com a Sirotech)
* Wizardry: Proving Grounds of the Mad Overlord (1981)
* Wizardry II: The Knight of Diamonds (1982)
* Wizardry III: Legacy of Llylgamyn (1983)
* Crypt of Medea (1984)
* Rescue Raiders (1984)
* Deep Space: Operation Copernicus (1986)
* Wizardry IV: The Return of Werdna (1987)
* Wizardry V: Heart of the Maelstrom (1988)
* The Usurper: The Mines of Qyntarr (1989)
* Wizardry VI: Bane of the Cosmic Forge (1990)
* Freakin' Funky Fuzzballs (1990)
* Wizardry VII: Crusaders of the Dark Savant (1992)
* Jagged Alliance: Deadly Games (1996)
* Nemesis: The Wizardry Adventure (1996)
* Wizardry VII: Crusaders of the Dark Savant (1996)
* Wizardry 8 (2001)

### Només desenvolupats

* Jagged Alliance 2 (1999)
* Jagged Alliance 2: Unfinished Business (2000)

### Només distibuits

* Star Maze (1982)
* The Seven Spirits of Ra (1987)
* Realms of Arkania: Blade of Destiny (1993)
* Realms of Arkania: Star Trail (1994)
* Druid: Daemons of the Mind (1995)
* Jagged Alliance (1995)
* Fable (1996)
* Armed & Delirious (1997)
* Excalibur 2555 AD (1997)
* Virus: The Game (1997)
* Realms of Arkania: Shadows over Riva (1997)

### Cancel·lat

* Wizardry: Stones of Arnhem (1994)

## Referències

* ↑ Wilson, Johnny L. (November 1991). «A History of Computer Games». Computer Gaming World: 10.
* ↑ «Sir-tech's Last Words», 16-10-1998. [Consulta: 16 gener 2014].
* ↑ A brief history from MobyGames
* ↑ Museum of Computer Adventure Game History. «Wizardry 8: Stones of Arnhem». [Consulta: 14 març 2014].
# Nason

Nason és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 234 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nason tenia 234 habitants, 101 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 100,4 habitants/km².
Dels 101 habitatges en un 21,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,7% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 27,8% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.125 $ i la renda mediana per família de 34.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.313 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 15.866 $. Cap de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nason». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nason». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Josep Gispert Blai

Josep Gispert Blay (o Blay) va ser un religiós escolapi nascut a Reus el 21 de maig de 1847 i mort a Barcelona el 18 d'octubre de 1893.
Era fill de Josep Gispert, sastre, i de Raimunda Blai, tots dos de Reus. Va estudiar les primeres lletres amb el mestre Francesc Berenguer i després als «Padres», l'Escola Pia de Reus. L'any 1864 va vestir els hàbits de l'orde de les Escoles Pies. Va anar a Sabadell a seguir els estudis, i al cap de dos anys al convent de Moià. Acabada la carrera va anar al col·legi de Sant Antoni a Barcelona, on hi va estar tota la vida, i on va morir. Va ensenyar lògica i filosofia, història natural, matemàtiques i agricultura. L'any 1885, el pare general Joan Mestre el va nomenar secretari seu i vicerector de l'escola, i més endavant rector i assistent provincial.
Atent a la vida dels seus deixebles, no permetia que cap alumne abandonés els estudis per tenir pocs recursos econòmics. Amb el seu amic i company des dels primers estudis a Reus, Jaume Espasell, va adaptar l'ensenyament a l'escola segons les noves normes educatives del batxillerat, i per millorar els espais dedicats a l'ensenyança van proposar els dos escolapis el trasllat de l'escola a la veïna Sarrià, on es va construir un gran edifici que no va veure acabar. Va ser membre de l'Acadèmia de Sant Tomàs d'Aquino de Barcelona.
Va morir de malaltia greu, i la premsa reusenca se'n va fer ressò: La Correspondencia de Reus (2 de novembre de 1893), Lo Somatent (3 de novembre de 1893) i el Diari de Reus (3 i 5 de novembre de 1893).

## Obres

Va escriure llibres de text, com ara un titulat Elementos de agricultura para uso de las Escuelas Pías. Barcelona: Librería Niubó, 1885, i va fer imprimir tres discursos que va pronunciar a l'Acadèmia de Sant Tomàs d'Aquino.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs: vol. 1. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 329-330.

## Enllaços externs

* José Gispert Blay. Real Academia de la Historia [Consulta: 24 d'octubre de 2024]
# Vilavenut

Vilavenut és un poble del municipi de Fontcoberta, a la comarca del Pla de l’Estany, situat al nord-est del terme. Inicialment, va formar part del comtat de Besalú. Al segle XVII, formava una batllia dels comtes de Peralada, amb Ollers.
A principis del Segle XIX, fins a 1846, havia estat municipi independent. Aquell any va ser agregat al municipi de Fontcoberta, juntament amb Espasens.
A uns 3 quilòmetres del poble hi ha les restes d'una església romànica dedicada a sant Bartomeu, que, segons tradició, havia estat un priorat de monjos benedictins. L’església parroquial és Sant Sadurní de Vilavenut. Al poble també hi ha l'església romànica de Santa Caterina de Fontcoberta i la rectoria.

## Referències

* 1 2 «Vilavenut | enciclopedia.cat». [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ Burgueño, Jesús; Lasso de la Vega, Ferran. Història del Mapa Municipal de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Dir. Gral. Admin. Local, 2002. ISBN 84-393-5954-3.
# Wikiversity

Wikiversity és un projecte col·laboratiu per produir material per aprendre multilingüe lliure de la fundació Wikimedia i sobre programari Mediawiki.
De moment està en fase beta i hi ha les versions en anglès, en alemany, en castellà i en francès, però ja s'ha proposat que el dia en què n'hi hagi una en català s'anomeni Viquiversitat.

## Enllaços externs

* Viquiversitat (beta en català)
* Wikiversity
# Sir (desambiguació)

«Sir» té aquests significats:
* Sir (títol), títol anglès, equivalent a cavaller
* Toponímia:
** Sir Banu Yas, illa d'Abu Dhabi
** Sir Abu Nuayr, illa de Sharjah
** Sirdarià, riu de l'Àsia central
* Biografies:
** Isaac Sir o de Síria.
** Publi Sir, mimògraf romà
Viccionari
# Sport Comércio e Salgueiros

El Sport Comércio e Salgueiros és un club de futbol portuguès de la ciutat de Porto.

## Història

El club va ser fundat el 8 de desembre de 1911 amb el nom Sport Grupo e Salgueiros, al barri de Paranhos. Actualment juga a l'estadi Prof. Dr. Vieira de Carvalho a la ciutat de Maia. La temporada 1916-17 adoptà el nom Sport Porto e Salgueiros. El 1920, es fusionà amb Sport Comércio i esdevingueren Sport Comércio e Salgueiros. Després de la temporada 2004-05, per problemes econòmics, el club deixà d'existir. El 2008 va néixer un nou club, el Sport Clube Salgueiros 08. En acabar la temporada 2014-15 esdevingué Sport Club Salgueiros. El 8 de desembre de 2015, obtingué els drets de l'original Sport Comércio e Salgueiros i en la temporada 2016-17 n'adoptà el nom i els símbols.

## Palmarès

* Segona divisió portuguesa de futbol:
** 1956-57, 1989-90
* Campionat de Porto de futbol:
** 1917-18

## Referències

* ↑ «Portugal - Table of Honor - soccerlibrary.free.fr». Soccer Library. Arxivat de l'original el 2019-10-10. [Consulta: 29 maig 2012].
* ↑ «Competitions - Portugal - footballzz.co.uk». ZeroZero. Arxivat de l'original el 2013-10-21. [Consulta: 29 maig 2012].
* ↑ «Competitions - ForaDeJogo - foradejogo.net». ForaDeJogo. Arxivat de l'original el 2012-09-29. [Consulta: 29 maig 2012].
* ↑ «Sport Clube Salgueiros - footbalzz.com». footbalzz.com. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Sport Clube Salgueiros regains name and logo». maisfutebol.com. [Consulta: 8 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Facebook perfil (portuguès)
# Sport Management Pallanuoto

L'Sport Management Pallanuoto és un club de waterpolo italià del municipi de Busto Arsizio, a la Llombardia.
Creat al 1987 a Verona, forma part del grup Sport Management, empresa líder italiana en la gestió de centres esportius de natació. Des de l'any de la seva fundació fins a la temporada 2011-12 va participar en els campionats de la Serie D, C i B. L'accés a la segona divisió és històric la temporada 2012-13. El 2013 es va traslladar a Monza i el 2015 es va moure a Busto Arsizio.

## Palmarès

* Copa LEN
** Finalistes (1): 2017-18

## Referències

* ↑ «Storia». pallanuotosportmanagement.it. Arxivat de l'original el 24 de febrer 2021. [Consulta: 15 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Sport Management Pallanuoto - Lloc web oficial
# SmartDraw

Smartdraw és un processador visual que permet la creació de tota classe d'elements de comunicació visual: diagrames de flux, organigrames, arbres genealògics, mapes mentals, diagrames de blocs, circuits elèctrics o mecànics… entre molts altres elements visuals, fins i tot permet representar la situació de l'escena d'un crim. Per a cada situació disposa d'una interfície i elements nous que el fa molt adaptable.
És un programa exclusiu de Windows, essent disponible per a Windows 7, Vista, XP i 2000.

## Característiques

Permet fer esquemes llargs i complicats de forma simple i intuïtiva. És agradable de fer servir, permet usar un gran ventall d'elements i pot ser útil en molts camps. Els resultats finals són impecables, entenedors i molt agradables a la vista.
Tot i així, en alguns aspectes un programari especialitzat el supera a bastament. Per exemple en l'apartat de disseny de circuits elèctrics i electrònics pateix serioses mancances envers altres programes especialitzats.

## Referències

* http://graphicssoft.about.com/od/business/fr/smartdraw.htm Arxivat 2011-01-12 a Wayback Machine.
* http://www.smartdraw.com/about/reviews/PMNetwork_2005.pdf
* http://www.itreviews.co.uk/software/s941.htm Arxivat 2010-12-17 a Wayback Machine.
* http://oncomp.com/2009/11/smartdraw-2010/
* http://gigaom.com/collaboration/smartdraw-2010-diagramming-for-project-management-and-presentations/
# Smallingerland

Smallingerland (Smellingerlân en frisó) és un municipi de la província de Frísia, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 55.251 habitants repartits per una superfície de 126,15 km² (dels quals 7,69 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Tytsjerksteradiel i Grootegast (Groningen), al sud amb Opsterland, a l'oest amb Boarnsterhim i a l'est amb Marum (Groningen).

## Nuclis de població

| Neerlandès | Frisó | Població |
| Drachten | Drachten | 44.537 |
| Opeinde | De Pein | 1.710 |
| Oudega | Aldegea | 1.723 |
| Boornbergum | Boarnburgum | 1.497 |
| Rottevalle | Rottefalle | 1.357 |
| Drachtstercompagnie | Drachtsterkompenije | 1.191 |
| Houtigehage | De Houtigehage | 948 |
| De Wilgen | De Wylgen | 730 |
| Nijega | Nyegea | 505 |
| De Tike | De Tike | 348 |
| De Veenhoop | De Feanhoop | 269 |
| Kortehemmen | Koartehimmen | 183 |
| Goëngahuizen | Goaiïngahuzen | 73 |
| Smalle Ee | Smelle Ie | 55 |

## Administració

El consistori actual, després de les eleccions municipals de 2007, és dirigit pel socialista B. Middel. El consistori consta de 31 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 11 escons
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 7 escons
* ChristenUnie, 4 escons
* SP, 3 escons
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 2 escons
* GroenLinks, 1 escó
* Partit Nacional Frisó, (FNP) 1 escó
* Smallingerland belang, 1 escó
* Gemeinden Belangen, 1 escó

## Enllaços externs

* www.smallingerland.nl
# Smallville

Smallville és una sèrie de televisió dels Estats Units creada per Alfred Gough i Miles Millar produïda per la Warner Bros que es va emetre des del 16 d'octubre de 2001 als Estats Units fins al 13 de maig de 2011, amb la seva desena temporada. Als EUA s'emetia per The CW, ja que durant la cinquena temporada, The WB i UPN es fusionen per formar aquesta cadena. La sèrie també s'emet a Espanya per Clan TVE i SyFy, i a Amèrica Llatina per Warner Channel. Es filmava pels voltants de Vancouver (Canadà).
La trama segueix les aventures i la vida del jove Clark Kent, interpretat per Tom Welling a la ficticia ciutat de Smallville (Kansas), durant els anys en els quals es converteix en Superman. De mica en mica va anar incorporant personatges i elements de la mitologia de l'heroi de DC Comics: Aquaman, Green Arrow, Black Canary, Martian Manhunter, Doomsday, etc. Aquest canvi es va fer més notori a partir de la vuitena temporada, on Bryan Peterson i Kelly Souders van prendre el relleu com a nous showrunners, substituint així a Gough i Millar.
La sèrie va poder comptar amb diverses cares conegudes pels seguidors de Superman, com ara el mateix Christopher Reeve, o Annette O'Toole, qui a les pel·lícules interpretava a Lana Lang.
Després del final de la sèrie el 2011, la història es va reprendre amb els còmics de Bryan Q. Miller, qui fou guionista i productor de Smallville, amb 22 números de la temporada 11 d'abril de 2012 a novembre de 2013.

## Repartiment

| Actors/Actrius | Personatge |
| Tom Welling | Clark Kent |
| Allison Mack | Chloe Sullivan |
| Erica Durance | Lois Lane |
| Cassidy Freeman | Tess Mercer |
| Callum Blue | Zod |
| Justin Hartley | Oliver Queen |
| Aaron Ashmore | Henry James Olsen |
| Sam Witwer | Davis Bloome |
| Laura Vandervoort | Kara |
| Kristin Kreuk | Lana Lang |
| Michael Rosenbaum | Lex Luthor |
| John Glover | Lionel Luthor |
| Annette O'Toole | Martha Kent |
| John Schneider | Jonathan Kent |
| Jensen Ackles | Jason Teague |
| Sam Jones III | Pete Ross |
| Eric Johnson I | Whitney Fordman |
| Christopher Reeve | Dr. Virgil Swann |
| Alaina Huffman | Canario negro |

## Referències

* ↑ «Teen Choice Awards winners» (en anglès). USA Today, 10-08-2009 [Consulta: 4 març 2010].
* ↑ Serrao, Nivea. «Christopher Reeve thought Smallville's Tom Welling should have been the next Superman» (en anglès). Syfy, 18-10-2021. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ R.J. Carter «Comic Book Review: Smallville (ongoing series) #1». The Trades, 22-03-2003 [Consulta: 1r agost 2008]. Arxivat 12 de febrer 2009 a Wayback Machine.