OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andrea Orlandi Stabilin

Andrea Orlandi Stabilin (Barcelona, 3 d'agost de 1984) és un exfutbolista català que ocupa la posició de migcampista.
S'inicia en el filial del Deportivo Alavés, que el cedeix al FC Barcelona. Abans, la temporada 03/04 arriba a debutar amb els bascos a Segona Divisió. Suma 66 partits amb el Barcelona Atlètic, mentre que la temporada 05/06 debuta a primera divisió amb els blaugrana. També actua a la Copa Catalunya.
Després d'una prova a l'Aris grec, el 2007 fitxa pel Swansea City AFC.
Finalment, es retira el 2019.

## Palmarès

* 1 Lliga espanyola de futbol amb el FC Barcelona (05/06)
* 1 Football League One amb el Swansea City AFC (07/08)
* 1 Lliga xipriota de futbol amb el APOEL FC Nicòsia (16/17)

## Referències

* ↑ «Jugadors destacats». Damm CF. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Andrea Orlandi - Titles & achievements» (en anglès). [Consulta: 2 agost 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Das Lied von der Erde

Das Lied von der Erde (La cançó de la Terra) és una obra a gran escala per a dos solistes vocals i orquestra escrita pel compositor austríac Gustav Mahler. Distribuït en sis moviments separats, cada un d'ells és una cançó independent. L'obra és titulada Eine Symphonie für eine Tenor- und eine Alt- (oder Bariton-) Stimme und Orchester (nach Hans Bethges "Die chinesische Flöte") (Una simfonia per a veu tenor i alto (o baríton) i orquestra (basat en 'La Flauta Xinesa' de Hans Bethge). Mahler fa un ample ús de característiques xineses en la música, i va fer d'aquesta obra un cas únic de la seva producció. Composta entre els anys 1907-1909, seguí a l'octava simfonia, però no rebé número, suposadament per la por supersticiosa del compositor respecte al significat mortal d'una novena simfonia. L'execució de l'obra necessita uns 70 minuts.

## Llibret

Quatre dels poemes xinesos utilitzats per Mahler (Das Trinklied vom Jammer der Erde, Von der Jugend, Von der Schönheit i Der Trunkene im Frühling) són de Li Tai-Po, el famós poeta errant de la Dinastia Tang. Der Einsame im Herbst és de Chang Tsi i Der Abschied combina poemes de Mong Kao-Yen i Wang Wei amb diferents línies agregades pel mateix Mahler.

## Estructura

* Primer Moviment: Das Trinklied vom Jammer der Erde
* Segon Moviment: Der Einsame im Herbst
* Tercer Moviment: Von der Jugend
* Quart Moviment: Von der Schönheit
* Cinquè Moviment: Der Trunkene im Frühling
* Sisè Moviment: Der Abschied

## Referències

* Oxford Concise Dictionary of Music, ed. de 1996, l'entrada sobre Gustav Mahler llista les obres del compositor, col·locant a Das Lied von der Erde en la categoria "cançó-simfònica".
# Portada/efemèride octubre 26

La Biblioteca-Museu Víctor Balaguer
« 25 d'octubre · 26 d'octubre · 27 d'octubre »
# L'oficial i l'espia

L'oficial i l'espia (originalment en francès, J'accuse) és una pel·lícula de 2019 dirigida per Roman Polanski sobre l'afer Dreyfus, amb guió del mateix director i de l'escriptor anglès Robert Harris, a partir de la seva novel·la An oficial and a spy (2013). Es va estrenar a la 76a Mostra Internacional de Cinema de Venècia on va obtenir el Gran Premi de Jurat. S'ha doblat i subtitulat al català central; també s'ha doblat al valencià per a À Punt.
Va ser la tercera pel·lícula en què Harris va treballar amb Polanski. Harris va escriure anteriorment amb Polanski L'escriptor (2010), que també va ser una adaptació d'una de les seves novel·les, The ghost. Tots dos havien col·laborat per primera vegada el 2007 en una adaptació cinematogràfica de la novel·la Pompeii, que es va cancel·lar just abans de la filmació a causa d'una imminent vaga d'intèrprets.

## Argument

La pel·lícula se centra en el famós cas Dreyfus de 1894. Jean Dujardin interpreta l'oficial francès Marie-Georges Picquart, que després de ser nomenat cap de la secció d'intel·ligència de l'Exèrcit francès el 1895, descobreix que es van usar proves falses per a condemnar Alfred Dreyfus, un dels pocs membres jueus de l'exèrcit, per passar secrets militars a l'Imperi Alemany. Picquart arrisca la seva carrera i la seva vida lluitant durant una dècada per a exposar la veritat i alliberar Dreyfus de la temuda presó de l'Illa del Diable.

## Referències

* ↑ «Roman Polanski to Direct Dreyfus Affair Drama 'D'» (en anglès). Hollywoodreporter.com. [Consulta: 8 setembre 2018].
* ↑ Sánchez, Rafael. «Palmarés del Festival de Venecia 2019» (en castellà). Fotogramas, 07-09-2019. [Consulta: 23 abril 2021].
* ↑ L'oficial i l'espia a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «À Punt - Programació». [Consulta: 16 octubre 2024].
* ↑ McClintock, Pamela. «Roman Polanski to Direct Dreyfus Affair Drama 'D'» (en anglès). The Hollywood Reporter, 09-05-2012. Arxivat de l'original el 13 maig 2012.

## Enllaços externs

* L'oficial i l'espia a GoitaQuèFanAra.cat
# Roger Mayorga

Roger Mayorga (Managua, 10 de juliol de 1946 - Managua, 5 d'octubre de 2019) és un exfutbolista nicaragüenc de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de Nicaragua. Pel que fa a clubs, destacà a Flor de Caña FC, América de Cali, Águila i Aurora. També jugà a F.C. Motagua, on establí un rècord de 838 minuts sense rebre cap gol.

## Referències

* ↑ Profile - Manfut
* ↑ Desafíe a Ismael Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. - La Prensa (castellà)
* ↑ Desafíe a Ismael Arxivat 2013-12-24 a Wayback Machine. - La Prensa (castellà)
* ↑ LaPrensa.hn – Escober: “Me hice portero jugando apostado” Arxivat 2012-03-07 a Wayback Machine. – 6 març 2012
# Abel Balderstone Roumens

Abel Balderstone Roumens (Ullastrell, 7 de juliol de 2000) és un ciclista català, que realitza ciclisme de carretera. Actualment milita a l'equip Caja Rural-Seguros RGA.

## Palmarès en ruta
### Palmarès amateur

2022
* 1r a la Volta de Guadalentín i vencedor d'una etapa
* 1r a Laukizko Udala Saria
* 1r al Premi San Pedro
* 1r a Dorletako Ama Saria
* 1r a la Volta a la Comunitat de Madrid sub-23 i vencedor de dues etapes

### Palmarès professional

2023
* Vencedor d'una etapa al Gran Premi Beiras i Serra da Estrela
2024
* 1r a la Clàssica Terres de l'Ebre

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. 77a posició

## Referències

* ↑ «Abel Balderstone Roumens» (en anglès). [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ «Abel Balderstone: «Sueño con ganar en la Volta Catalunya»» (en castellà). ciclo21, 10-02-2023. [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ «Abel Balderstone culmina con una victoria el G.P. Beiras» (en castellà). Diari AS, 28-05-2023. [Consulta: 29 març 2024].

## Enllaços externs

* Abel Balderstone Roumens a ProCyclingStats
# Lactobacil·lals

Els Lactobacillales són un ordre de bacteris grampositius, dins la divisió de les Firmicutes. Gèneres representatius són Enterococcus, Streptococcus, Lactococcus, Leuconostoc i Lactobacillus.
Produeixen àcid làctic com el major metabòlit de la fermentació del sucre. Són usats en la producció de productes lactis fermentats, com iogurt, formatge, mantega, crema de llet, crema agra, quefir i koumiss.
Els lactobacil·lals són també responsables de la fermentació malolàctica en la producció de vi, i en la fermentació del cabdell a sauerkraut xucrut.

## Bacteris generadors d'àcid làctic

* Carnobacterium
* Enterococcus
* Lactobacillus
* Lactococcus
* Leuconostoc
* Oenococcus
* Pediococcus
* Streptococcus
* Weissella
# John Maclean

«John Maclean» té aquests significats:
John MacLean o John Maclean és el nom de:

## Arts i entreteniment

* John MacLean, conegut com The Juan MacLean, músic nord-americà, abans de Six Finger Satellite
* John Maclean (director de cinema), director de cinema escocès, guionista i músic, abans de The Beta Band
* Sir John MacLean (historiador) (1811–1895), funcionari i autor britànic
* John Maclean (fotògraf), fotògraf britànic
* John Bayne Maclean (1862–1950), editor canadenc
* John N. Maclean (nascut el 1943), autor de Fire on the Mountain: The True Story of the South Canyon Fire

## Política

* John MacLean (polític de Manitoba) (1929–1987), membre del Parlament canadenc
* John Maclean (socialista escocès) (1879–1923), figura política escocesa
* John Duncan MacLean (1873–1948), antic primer ministre de la província canadenca de la Colúmbia Britànica
* Sir John Maclean, 1r baronet (1604–1666), oficial naval i comerciant escocès que es va traslladar a Suècia i va prendre el nom de John Hans Makeléer
* Sir John Maclean, 4t baronet (1670–1716), noble escocès que va ser el 20è cap del clan Maclean de 1674 a 1716.
* John Dubh Maclean, quart cap del clan MacLean (segle XIV)
* John Dubh Maclean, 1r Laird de Morvern (segle XVI), fundador dels Macleans de Kinlochaine, Drimnin i Pennycross
* John Garbh Maclean, 1r Laird de Coll (1668–1756), com a unitat independent
* John Garbh Maclean, 7è Laird de Coll, funcionari escocès del segle XVII
* John MacLean (xèrif honorari) (1860–1940), pioner i xèrif a la província d'Última Esperanza, Xile

## Esports

* John Maclean (jugador de cricket australià) (nascut el 1946), jugador de cricket australià
* John MacLean (jugador de cricket anglès) (1901–1986), jugador de cricket anglès
* John MacLean (hoquei sobre gel) (nascut el 1964), jugador i entrenador d'hoquei sobre gel
* John MacLean (presentador esportiu) (1921–1973), locutor de la Major League Baseball
* John Maclean (esportista) (nascut el 1966), triatleta, remador i orador motivacional australià

## Altres

* John Maclean Jr. (1800–1886), president de la Universitat de Princeton
* John Patterson MacLean (1848–1939), ministre universalista nord-americà, arqueòleg i historiador
* John Maclean (pastor) (1851–1928), pastor i escriptor canadenc sobre els indis americans
* John Norman Maclean (ministre), ministre presbiterian canadenc-americà

## Vegeu també

* John McClane, personatge de ficció interpretat per Bruce Willis a la pel·lícula de 1988 Die Hard
* John McLean (desambiguació)
* John McClean (desambiguació)
* John Dubh Maclean (desambiguació)
* John Garbh Maclean (desambiguació)
* Sir John Maclean (desambiguació)
# Corynebacterium diphtheriae

Corynebacterium diphtheriae és un bacteri grampositiu patogen que causa la malaltia de la diftèria. També se'l coneix com a bacil de Klebs-Löffler, perquè va ser descobert l'any 1884 per Edwin Klebs (1834 – 1912) i Friedrich Löffler (1852 – 1915).

## Classificació

S'han reconegut quatre subespècies: Ccorynebacterium diphtheriae ssp. mitis, C. diphtheriae ssp. intermedius, C. diphtheriae ssp. gravis, i C. diphtheriae ssp. belfanti. Totes elles poden ser toxicogèniques o no. El gen de la toxina de la diftèria es troba, de forma poc usual, en el bacteriòfag i no en el mateix cromosoma del bacteri.

## Sensibilitat

El bacteri és sensible a la majoria d'antibiòtics, com ara la penicil·lina, ampicil·lina, cefalosporina, quinolona, cloramfenicol, tetraciclina, cefuroxima o trimetoprima.
# Melocos

Melocos és un grup de pop-rock espanyol procedent d'El Puerto de Santa María, Cadis, formada per cinc integrants: Jaime Terrón (veu), Gonzalo Alcina (guitarra), Manu Jurado (guitarra), Andrés Ortiz (bateria) i Antonio Suárez (baix).
Els components de Melocos es van conèixer al col·legi Guadalete de llur ciutat i començaren la seva trajectòria professional actuant en diversos locals i en diverses fires de pobles propers al seu durant mesos. D'aquí començaren a estendre els seus concerts per alguns locals de la nit madrilenya (Chesterfield, sala la SAL...) i al Col·legi Major San Juan Evangelista, més conegut com "El Johnny". Finalment, el 2006, enregistraren una maqueta (gran part dels temes escrits per Andrés Ortiz i Gonzalo Alcina) que els portaria a signar amb la companyia discogràfica Sony BMB/Peps Records. A partir d'aquest gran moment per a la carrera d'aquest grup, comencen un difícil procés d'enregistrament a l'estudi de gravació de Madrid sota la direcció d'Alejo Stivel, descobridor de grans promeses i de grups nous al panorama musical espanyol.
El 20 de febrer del 2007 surt a la venda llur primer EP Melocos, debutant amb el seu tema Cada Golpe (Cada cop). Els temes tenen influències dels Despistaos, Maná, Jaume Anglada, El Canto del Loco i Hombres G. Uns temes lleugers, que tracten sobre l'amistat, l'amor, el carpe diem...
El 14 d'abril de 2009, Melocos publica el seu segon àlbum: Somos (Som). Produït per Fernando Montesinos, és una col·lecció de cançons que van des del power-pop amb riffs de rock-and-roll fins a certs apunts brit, passant per alguna cosa de reggae-ska, temes de construcció clàssica, etc.

## Discografia
### Melocos (2007)

* Así
* Cada golpe
* Cuando me vaya
* Fuiste tú
* Eva
* Habrá mejores días
* Vinilos
* No quiero ser
* Edimburgo
* Perdido en tu estación
* En vuestra compañía

### Melocos Reedició (2008)

* Así
* Cada Golpe
* Cuando Me Vaya
* Fuiste Tú
* Eva
* Habrá Mejores Días
* Vinilos
* No Quiero Ser
* Edimburgo
* Perdido En Tu Estación
* En Vuestra Compañía
* Cuando Me Vaya (junt amb Natalia Jiménez)

### Somos (2009)

* Tus pájaros
* Somos
* La chica ideal
* Está claro
* Calles mojadas
* Por hablar
* Tú te vas
* No llores más
* Tan lejos - amb HaAsh
* Si me quieres ayudar
* Te pido que vengas - amb Dani de Despistaos

### 45RPM (2010)
## Enllaços externs

* melocos.es Arxivat 2014-01-22 a Wayback Machine. pàgina web oficial (en castellà).
# Body Contact

Body Contact és una pel·lícula de l'any 1987 dirigida per Bernard Rose. La seva banda sonora va anar a càrrec de Rick Fenn i Nick Mason. La BBC el va retirar dels festivals i va ajornar la seva projecció televisiva després de la massacre de Hungerford.

## Argument

La pel·lícula és un musical de rock ambientat en el futur, al voltant de les ciutats de Tottenham i Hackney. El taxista, Smiley, ajuda a la bella Dominique Renoir, que fuig del seu xicot, un membre violent de la màfia.

## Referències

* ↑ Fricke, David. «Pink Floyd’s Nick Mason Talks New Solo Box Set, Reviving Band’s Early Work Onstage». Rolling Stone, 16-07-2018. [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ «BBC drops film in wake of shootings». , 21-08-1987, p. 1.
* ↑ Body Contact a Internet Movie Database (anglès)
# Rūta Meilutytė

Rūta Meilutytė (Kaunas, Lituània, 19 de març de 1997) és una nedadora especialista en braça, tot i que ha practicat amb èxit tots els estils. Meilutytė és medallista d'or olímpica en 100 metres braça als Jocs de Londres 2012 i és també la posseïdora del rècord mundial actual de braça de 50 i 100 metres, aconseguits al Mundial de Barcelona 2013. A l'edat de 17 anys, també és la primera i l'única nedadora en la història a guanyar tots els títols possibles de natació en tots els grups d'edat.

## Biografia

A l'edat de 15 anys, ja havia batut onze rècords de natació de Lituània. Al Festival Olímpic d'Estiu de la Joventut Europea 2011 (Trabzon - Turquia) Meilutytė va guanyar la medalla d'or en els 100 metres braça, una de plata en 50 metres lliures i una de bronze en els 100 metres estil lliure. En els Jocs Olímpics de 2012 a Londres, Meilutytė va guanyar la medalla d'or en la braça de 100 metres amb un temps d'1:05.47. Als 15 anys, ella també és la lituana més jove a guanyar una medalla d'or olímpica. En la semifinal ella va trencar el rècord d'Europa dels 100 m braça amb un temps de 1:05.21. En 2013 va trencar el seu propi rècord europeu per 0.01 segons. Meilutytė nada per Plymouth College i és entrenada per Jon Rudd al programa de Plymouth Leander Natació.

## Referències

* ↑ Hope, Nick «Ruta Meilutyte: Plymouth teenager is a star in Lithuania». BBC, 01-08-2013 [Consulta: 9 maig 2017].
* ↑ «Ruta Meilutyte». FINA (Fèdèration Internationale de Natation). [Consulta: 9 maig 2017].
* ↑ «Ruta Meilutyte». Olympic Games. [Consulta: 9 maig 2017].
* ↑ Ávila, Francisco. «Ruta Meilutyte, una jubilada de 22 años». Eurosport, 23-05-2019. [Consulta: 2 març 2020].
# Guangzhou International Women's Open 2012

El Torneig de Canton 2012, oficialment conegut com a Guangzhou International Women's Open 2012, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als International tournaments de la WTA. La 9a edició del torneig es va celebrar entre el 17 i el 23 de setembre de 2012 a Canton, Guangdong, Xina.
La tennista taiwanesa Hsieh Su-wei va guanyar el segon títol individual de la temporada i de la seva carrera.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| LL | K-c. Chang | 0 | 3 | |
| | S-w. Hsieh | 6 | 6 | | | S-w. Hsieh | 6 | 6 | |
| WC | S. Zheng | 2 | 6 | 5 | | M. Johansson | 3 | 0 | |
| | M. Johansson | 6 | 4 | 7 | | | | | | | S-w. Hsieh | 6 | 3 | 6 |
| 4 | U. Radwańska | 6 | 6 | | | | | | | 4 | U. Radwańska | 1 | 6 | 0 |
| | M. Minella | 2 | 3 | | 4 | U. Radwańska | 6 | 7 | | | | | | |
| | B. Jovanovski | 4 | 1 | | 5 | C. Scheepers | 1 | 5 | | | | | | |
| 5 | C. Scheepers | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | S-w. Hsieh | 6 | 5 | 6 |
| 8 | A. Cornet | 6 | | | | | | | | | | | | | L. Robson | 3 | 7 | 4 |
| | O. Govortsova | 4 | r | | 8 | A. Cornet | 4 | 3 | | | | | | |
| WC | Y. Duan | 1 | 6$^0$ | | 3 | S. Cîrstea | 6 | 6 | | | | | | |
| 3 | S. Cîrstea | 6 | 7 | | | | | | | 3 | S. Cîrstea | 4 | 2 | |
| 7 | S. Peng | 6 | 6 | | | | | | | | L. Robson | 6 | 6 | |
| Q | N. Luangnam | 2 | 1 | | 7 | S. Peng | 5 | 7 | 2 | | | | | |
| | L. Robson | 6 | 6 | | | L. Robson | 7 | 5 | 6 |
| 2 | J. Zheng | 3 | 3 | | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Jarmila Gajdošová Monica Niculescu | 6 | 6 | |
| WC | Yan Zi Zhang Ling | 1 | 4 | | 1 | Jarmila Gajdošová Monica Niculescu | 7 | 7 |
| | Shuko Aoyama Chang Kai-chen | 6 | 4 | [12] | | Tetiana Luzhanska Zheng Saisai | 5 | 6$^3$ |
| | Tetiana Luzhanska Zheng Saisai | 1 | 6 | [14] | | | | | 1 | Jarmila Gajdošová Monica Niculescu | 6 | 2 | [8] |
| | Hsieh Shu-ying Hsieh Su-wei | 3 | 6 | [11] | | | | | 3 | Tamarine Tanasugarn Zhang Shuai | 2 | 6 | [10] |
| 3 | Tamarine Tanasugarn Zhang Shuai | 6 | 3 | [13] | 3 | Tamarine Tanasugarn Zhang Shuai | 6 | 6 |
| | Han Xinyun Liu Wanting | 5 | | | | Han Xinyun Liu Wanting | 3 | 3 |
| 2 | Chan Hao-ching Chan Yung-jan | 1 | r | | | | | |
Canton :
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2012
< 2011
2013 > :
WTA Tour Championships, Istanbul  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# Verrazano-Narrows Bridge

El Verrazano-Narrows Bridge és un pont penjant de la ciutat de New York als Estats Units, connectant el borough de Brooklyn amb Staten Island. Ha estat batejat en honor de l'explorador italià Giovanni da Verrazzano, el primer europeu a haver salvat els Narrows i haver posat els peus a l'emplaçament de l'actual New York.
El pont és propietat de la ciutat de New York, explotat pel Triborough Bridge and Tunnel Authority, una filial de la Metropolitan Transportation Authority de New York. És la darrera realització deguda a Robert Moses, el cèlebre New York Parks Commissioner, que va desitjar molt de temps crear aquesta obra per completar el sistema d'autopistes del qual havia estat el promotor, tot i que les primeres iniciatives per creuar els estrets són dels anys 20 quan fins i tot va començar a construir-se un túnel. El pont va ser projectat per Othmar Ammann, que tenia al seu actiu la realització d'altres superacions del riu Hudson (George Washington Bridge, Bronx-Whitestone Bridge, Triborough Bridge i Throgs Neck Bridge). La construcció va començar el 13 d'agost de 1959 i el pis superior va obrir el 21 de novembre de 1964, el cost dels treballs van ser de 320 milions de dòlars. El pont Verrazano-Narrows era en aquesta època el pont penjant de més llum del món, fins al 1981 amb l'acabament del Humber Bridge a Anglaterra.
Tant les torres com l'estructura del tauler són d'acer. Les dues torres, de 207 metres d'altura estan fonamentades dins del mar sobre bases de formigó.
El 2009, el peatge s'eleva a $10 per als cotxes (únicament en direcció a Staten Island). Es veu aparèixer regularment el pont Verrazano-Narrows als reportatges sobre la Marató de New York, la sortida de la qual té lloc a Staten Island. Ha servit igualment per al rodatge de la pel·lícula Febre del dissabte nit, el 1977, amb John Travolta.

## Característiques

* Longitud: 2270 metres
* Llum: tres trams de 370,33 m, 1 298,45 m i 370,33 m
* Amplada: 31,5 metres entre els cables
* Alçada: 207 metres sobre les aigües (altura de les torres)
* Dos pisos de 33 metres d'amplada amb sis vies cadascun
* Inauguració: 21 novembre de 1964

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Sassi Perino, Angìa. Puentes. Barcelona: Ediciones Librería Universitaria de Barcelona, cop. 2004. ISBN 84-89978-83-2.
* 1 2 «Pont du détroit de Verrazzano (Staten Island/Bay Ridge, 1964)» (en francès). [Consulta: 29 gener 2022].
# Mas Sobirà

Mas Sobirà és una masia del l'antic terme de Ribelles, actualment del municipi d'Albanyà, declarada bé cultural d'interès nacional. El casal se situa en un dels extrems de la Vall de Ribelles. Es tracta d'un edifici que estava fortificat de planta rectangular amb un ampli teulat a dues aigües i els vessants vers les façanes principals. Disposava de baixos amb obertures senzilles, fetes amb llindes de fusta, i menudes finestres per a la ventilació dels animals. La primera planta estava destinada a l'habitatge, essent algunes de les finestres de pedra molt ben tallada. Aquest mas va patir diverses ampliacions posteriors que desfiguraren la fàbrica primitiva.
El mas Sobirà de Ribelles fou bastit amb pedra menuda del país, llevat dels carreus emprats per fer els cantoners i algunes de les seves obertures.
El seu estat actual és més aviat lamentable, del qual Ramon Sala escriu: "...Mas Sobirà, antiga i noble construcció, avui pràcticament enderrocada, que fou en temps passats caserna de l'exèrcit i de la guàrdia civil.", "... El mas Sobirà, malgrat llur enfonsament, guarda detalls d'una indubtable i pretèrita excel·lència.".

## Referències

* 1 2 3 «Mas Sobirà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 gener 2014].
# La Pinada

La Pinada és una muntanya de 617 metres que es troba entre els municipis d'Ivorra (Segarra) i de Torà (Solsonès).
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 271107001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ralph Wilson

Ralph Charles Wilson (24 de juny de 1880 - ?) va ser un gimnasta estatunidenc que va competir a primers del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla de bronze en l'exercicis amb maces del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Ralph Wilson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 d’agost 2011. [Consulta: 22 octubre 2015].
# Philip Clark

Philip Clark (San Francisco, 18 de setembre de 1898 - 16 de desembre de 1985) va ser un jugador de rugbi a 15 estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va ser seleccionat per jugar amb la selecció dels Estats Units de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Philip Clark Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 1r abril 2018].
# Acomys chudeaui

Acomys chudeaui és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Mauritània i el Marroc. Els seus hàbitats naturals són les zones rocoses i els deserts calents. S'ha suggerit que podria ser un sinònim de A. cahirinus.
L'espècie fou anomenada en honor de l'explorador i geòleg francès René Chudeau.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 78. ISBN 978-0801893049.