OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tramitichromis trilineatus

Tramitichromis trilineatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* 1 2 3 «Tramitichromis trilineata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units, 495 p.
* ↑ Eccles, D.H. i E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes: the classification of some haplochromine genera. Lake Fish Movies, Alemanya Occidental.
* ↑ Nsiku, E., 1999. Changes in the fisheries of Lake Malawi, 1976-1996: ecosystem-based analysis. University of British Columbia, Vancouver, Canadà. 217 p.
* ↑ Ngatunga, B. i J. Snoeks, 2004. Key to the shallow-water species of Lethrinops sensu lato. p.252-260. A: Snoeks, J. (ed.) The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, New Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Tramitichromis. p. 509-510. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mont Alberta

El mont Alberta (en anglès Mount Alberta) és una muntanya que s'eleva fins als 3.619 metres i que es troba a l'alta vall del riu Athabasca, dins el Parc Nacional de Jasper, Alberta, Canadà. J. Norman Collie va batejar la muntanya el 1898 en record a la Princesa Louise Carolina Alberta.
El mont Alberta és la sisena muntanya més alta de les Canadian Rockies. El cim es troba uns 80 quilòmetres al sud-est de la vila de Jasper.
La primera ascensió del cim es va fer el 1925 per membres del Japanese Alpine Club: S. Hashimoto, H. Hatano, T. Hayakawa, Y. Maki, Y.Mita i N. Okabe. L'equip començà l'ascensió el 21 de juliol de 1925 i després de 16 hores van arribar al cim, on van plantar un piolet. La segona ascensió va tenir lloc el 1948 pels estatunidencs Fred Ayers i John Oberlin. El 1958 arribà la primera ascensió canadenca a cura de Neil Brown, Hans Gmoser, Leo Grillmair, Heinz Kahl i Sarka Spinkova.

## Referències

* 1 2 «Mount Alberta». Bivouac.com. [Consulta: 9 novembre 2014].
* 1 2 3 «Mount Alberta». peakfinder.com. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2012. [Consulta: 9 novembre 2014].
# Forja de almas

Forja de almas és una pel·lícula espanyola de drama biogràfic del 1943 dirigida per Eusebio Fernández Ardavín amb un guió d'Inocencio Guzmán que fa un biopic del pedagog i religiós Andrés Manjón.

## Sinopsi

El 1888 el pare Andrés Manjón, un sacerdot de família burgesa local i catedràtic de dret, decideix fundar un centre per a nens abandonats, les escoles de l'Ave María de Granada. Preocupat per les persones desfavorides, no cessarà fins a aconseguir que tinguin una vida millor. Per a començar, organitza actuacions musicals a les coves del Sacromonte granadí.

## Repartiment

* Alberto Romea
* Antoñita Colomé
* Germán Siles
* Juan Roa
* Manolita Morán
* Raúl Cancio

## Premis

Va rebre el quart premi als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1943.

## Referències

* ↑ Forja de almas. (España, 1943) [B/N, 104 m. ] Arxivat 2020-10-08 a Wayback Machine. a historiacontemporanea.com
* ↑ Forja de almas Arxivat 2020-10-09 a Wayback Machine. a cinerama.es
* ↑ Santiago Pozo Arenas La industria del cine en España: legislación y aspectos económicos, 1896-1970, p. 56-57, Universitat de Barcelona, 1984

## Enllaços externs

* Pasodoble de la pel·lícula a YouTube
* "La reja" a la pel·lícula a YouTube
# Josef Kalt

Josef Kalt (valor desconegut, 20 de setembre de 1920 - valor desconegut, 21 de febrer de 2012) fou un remer suís que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres on, fent parella amb el seu germà Hans Kalt, guanyà la medalla de plata en la prova de dos sense timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaquen cinc campionats suïssos del dos sense timoner.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Hans Kalt». [Consulta: 23 juliol 2021].
# Epson PX-8 Geneva

El Epson PX-8 «Geneva» VA ser un ordinador portàtil llançat en 1984 per l'empresa Epson. L'ordinador era equipat amb una petita pantalla LCD de vuit línies per 80 caràcters. El sistema operatiu de l'Epson era el llavors popular CP/M (en la versió 2.2), a més d'oferir el llenguatge de programació BASIC a ROM.
L'ordinador portàtil tenia com públic objectiu («target») els executius i homes de negoci, contenint una suite de programes comercials emmagatzemats en ROM, com ara processador de textos (WordStar), full de càlcul (Portable Calc) i agenda (Portable Scheduler).

## Característiques tècniques

| UCP | Toshiba TMPZ84C00P-3 (Z80 CMOS) en 2,45 MHz / Hitachi 6301 (proceSsador de E/S) en 614 kHz |
| RAM | 64 KiB - 128 KiB (màx.) |
| VRAM | 6 KiB |
| ROM | 32 KiB |
| Teclat | 72 tecles |
| Pantalla | LCD (text: 8 X 80 - gràfic: 480 x 64 pixels) |
| So | altaveu interno ("beeper") |
| Ports | port sèrie propietari, port RS-232, lector de codi de barres, connector de cartutx |
| Emmagatzematge | Microcassette incorporat, unitat de disquet de 5,25" o 3,5" extern opcional |

## Referències

* ↑ David H. Ahl. Epson PX-8 "Geneva". "Creative Computing", vol. 10, No 10, octubre de 1984, p.10

## Enllaços externs

* Epson PX-8 Arxivat 2008-06-01 a Wayback Machine. (en anglès)
# Erzsébet Gulyás-Köteles

Erzsébet Gulyás-Köteles (Budapest, 3 de novembre de 1924 - Budapest, 16 de juny de 2019) va ser una gimnasta artística hongaresa que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Participà en tres edicions dels Jocs Olímpics, en els què guanyà cinc medalles.
El 1948, als Jocs de Londres, guanyà la medalla de plata en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica. El 1952, a Hèlsinki, guanyà la plata en el concurs complet per equips i el bronze en el concurs per aparells. També destaca una quarta posició en l'exercici de terra. El 1956, a Melbourne, disputà els seus tercers Jocs. En ells guanyà dues noves medalles del programa de gimnàstica: l'or en el concurs per aparells i la plata en el concurs complet per equips.

## Referències

* 1 2 3 «Erzsébet Gulyás-Köteles Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 11 gener 2019].
# Vittorio Cioni

Vittorio Cioni (Pisa, 12 d'octubre de 1900 - 29 de setembre de 1981) va ser un remer italià que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa, una d'or i dues de plata.

## Referències

* 1 2 «Vittorio Cioni Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 21 gener 2019].
# Viola Goretzki

Viola Goretzki (Zwickau, 23 de novembre de 1956) és una ex-remadora alemanya que va competir durant la dècada de 1970. Es casà amb el també remer Bernd Landvoigt.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món de rem de 1975.

## Referències

* 1 2 «Viola Goretzki Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2012. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ Rudern – Weltmeisterschaften – Achter – Damen. sport-komplett.de
# Sierra de las Ánimas

La Sierra de las Ánimas és una serralada de l'Uruguai que comença al departament de Lavalleja i que segueix en direcció sud cap al departament de Maldonado. Inclou un dels punts més alts de l'Uruguai, el Cerro de las Ánimas (501 msnm), el qual es troba entre les poblacions de Gregorio Aznárez i Las Flores. És l'única elevació geogràfica d'origen volcànic del país.
És una branca de la Cuchilla Grande que s'estén cap al nord i nord-est pels departaments de Treinta y Tres i Cerro Largo.

## Referències

* ↑ http://www.montevideo.com.uy (castellà)

## Enllaços externs

* Enciclopèdia Geogràfica de l'Uruguai (castellà)
# Fot

Fot (nòrdic antic: Fótr) fou un viking d'Uppland, Suècia, conegut com a mestre gravador de runes (erilaz) actiu a mitjan s. XI.
A diferència d'altres zones d'Europa durant l'alta edat mitjana, molts escandinaus probablement sabien llegir i escriure, sobre os o fusta. Fot és conegut pel seu treball en estil Urnes, que és la darrera fase dels estils zoomòrfics de decoració vikinga que es desenvolupà durant la segona part del segle xi i el començament del xii.
És un dels més importants mestres clàssics d'Uppland i d'estil Urnes, considerat el més artístic i de més gran talent del seu temps. Un tret característic de la seua obra és la cura amb què escull les pedres, com en tracta la superfície, l'ornamentació harmoniosa, unes runes uniformement cisellades i fermament dissenyades. També destaca per l'ús del signe × entre les paraules en la seua inscripció rúnica.
S'han trobat poques pedres rúniques signades per Fot. La llista Rundata en detalla les següents signades per l'artista: U 167 a Östra Ryds, U 177 a Stav, U 268 a Harby, U 464 a Edeby, U 605 a Stäket, U 638 a Mansängen, U 678 a Skokloster, un dels seus treballs més famosos i U 945 a Danmarks. Se li atribueixen altres quaranta peces més basant-se en l'estil.

## Galeria

* U 678
* Pedres rúniques de Snottsta i Vreta: U 329
* Pedra rúnica de Jarlabanke: U 127
* Pedra rúnica de Jarlabanke: U 164
* Pedra rúnica de Jarlabanke: U 165
* Pedra rúnica de Jarlabanke U 212
* Pedra rúnica de Jarlabanke U 261

## Referències

* ↑ Fot in Nationalencyklopedin (1991).
* ↑ Vilka kunde rista runor? (en suec).
* ↑ Fuglesang, Signe (1998) Ed. Klaus Düwel, Runeninschriften als Quellen Interdisziplinärer Forschung, [[Special:BookSources/3110154552|ISBN 3-11-015455-2,]] pàgs. 197, 208–09.
* ↑ Entrada urnesstil en Enciclopedia nacional sueca (1996).
* ↑ Wessen, Elias (1952) Det Svenska Runverket: Ett 350-Årsminn en Fornvännen, vol. 47 pàgs. 193–210, ISSN 1404-9430.
* ↑ Meijer, Jan (2007) Punctuation Marks on Viking Age Rune Stones: Amsterdamer Beiträge Zur Älteren ISBN 978-90-420-2256-0 pp. 81–82
# Alexis Ahlgren

Alexis Malkolm Ahlgren (Trollhättan, Västra Götaland, 14 de juliol de 1887 - Pittsburgh, Pennsylvania, 14 de març de 1969) va ser un atleta suec, especialitzat en curses de fons, que va competir a començaments del segle xx. El 31 de maig de 1913 va establir el rècord del món de la marató amb un temps de 2h 36'06" a la Polytechnic Marathon. Aquest rècord fou vigent fins al 22 d'agost de 1920, quan Hannes Kolehmainen millorà la marca durant la disputa de la marató dels Jocs Olímpics d'Anvers. El 1912 va disputar la marató dels Jocs Olímpics d'Estocolm, però es va veure obligar a abandonar-la.

## Referències

* ↑ "Marathon" race won in "Record" Time
* ↑ «Alexis Ahlgren Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 d'octubre 2012. [Consulta: 19 novembre 2017].
# Esgrima als Jocs Olímpics d'estiu de 1928

Als Jocs Olímpics de 1928 celebrats a la ciutat d'Amsterdam (Països Baixos) es disputaren set proves d'esgrima, sis en categoria masculina i una en categoria femenina.

## Nacions participants

Un total de 259 tiradors (232 homes i 27 dones) de 27 nacions prenen part als Jocs d'Amsterdam:
* Alemanya (13)
* Argentina (9)
* Àustria (6)
* Bèlgica (21)
* Bulgària (2)
* Dinamarca (10)
* Egipte (8)
* Espanya (9)
* Estats Units (16)
* Finlàndia (2)
* França (20)
* Grècia (5)
* Hongria (17)
* Itàlia (18)
* Iugoslàvia (2)
* Mèxic (2)
* Noruega (5)
* Països Baixos (20)
* Polònia (6)
* Portugal (7)
* Regne Unit (19)
* Romania (8)
* Suècia (8)
* Suïssa (9)
* Turquia (4)
* Txecoslovàquia (7)
* Xile (6)

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual detalls | Lucien Gaudin | Erwin Casmir | Giulio Gaudini |
| Floret per equips detalls | ItàliaUgo Pignotti Giulio Gaudini Giorgio Pessina Gioachino Guaragna Oreste Puliti Giorgio Chiavacci | FrançaPhilippe Cattiau Roger Ducret André Labattut Lucien Gaudin Raymond Flacher André Gaboriaud | ArgentinaRoberto Larraz Raul Anganuzzi Luis Lucchetti Hector Lucchetti Carmelo Camet |
| Espasa individual detalls | Lucien Gaudin | Georges Buchard | George Calnan |
| Espasa per equips detalls | ItàliaCarlo Agostoni Giulio Basletta Marcello Bertinetti Giancarlo Cornaggia Renzo Minoli Franco Riccardi | FrançaArmand Massard Georges Buchard Gaston Amson Emile Cornic Bernard Schmetz René Barbier | PortugalPaulo de Eca Leal Mário de Noronha Jorge de Paiva Frederico Paredes Joao Sassetti Henrique da Silveira |
| Sabre individual detalls | Odön Tersztyánszky | Attila Petschauer | Bino Bini |
| Sabre per equips detalls | HongriaJános Garay Gyula Glykais Sándor Gombos Attila Petschauer József Rády Ödön Tersztyánszky | ItàliaRenato Anselmi Bino Bini Gustavo Marzi Oreste Puliti Emilio Salafia Giulio Sarrocchi | PolòniaTadeusz Friedrich Kazimierz Laskowski Alexander Malecki Adam Papée Władysław Segda Jerzy Zabielski |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual detalls | Helene Mayer | Muriel Freeman | Olga Oelkers |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | França | 2 | 3 | 0 | 5 |
| 2 | Itàlia | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 3 | Hongria | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4 | Alemanya | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Argentina | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Polònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Portugal | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Fencing: 1928 Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 22 abril 2010].
# Voldemar Väli

Voldemar Väli (Kuressaare, 10 de gener de 1903 - Estocolm, 13 d'abril de 1997) va ser un lluitador estonià, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
Amb només 17 anys va disputar els Jocs Olímpics de París de 1924, on fou eliminat en segona ronda de la prova del pes ploma del programa lluita grecoromana pel català Jordà Vallmajó. El 1928 va prendre part en els Jocs d'Amsterdam, on guanyà la medalla d'or en la competició del pes ploma del programa lluita grecoromana. El 1932 no va poder disputar els Jocs de Los Angeles perquè Estònia no tingué prou diners per enviar un equip a Amèrica. El 1936, als Jocs de Berlín, va disputar els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. En ells guanyà la medalla de bronze en la prova del pes lleuger del programa lluita grecoromana.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles al Campionat d'Europa de lluita, dues d'or, dues de plata i una de bronze. A nivell nacional guanyà 19 campionats entre 1922 i 1942. Durant la Segona Guerra Mundial emigrà, juntament amb la seva família, a Suècia.
Väli va treballar com a operador de grues al port de Tallinn. A Suècia va ser un treballador de metall i més tard va fundar una fàbrica de nines amb la seva dona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Voldemar Väli Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 5 octubre 2018].
* ↑ Vaeli, Voldemar (EST). iat.uni-leipzig.de
* ↑ Väli, Voldemar. Eesti spordi biograafiline leksikon
# Viorica Ioja

Viorica Ioja (Uivar, 26 de febrer de 1962) és una exremadora romanesa que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on disputà dues proves del programa de rem. Guanyà la medalla d'or en la prova del quatre amb timoner, formant equip amb Chira Apostol, Olga Homeghi-Bularda, Florica Lavric i Maria Tanasa-Fricioiu; i la de plata en la del vuit amb timoner. En el seu palmarès també destaquen tres medalles en el quatre amb timoner al Campionat del món de rem: d'or el 1986 i de plata el 1983 i 1985.

## Referències

* ↑ «Viorica Ioja Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 6 octubre 2019].
* ↑ «Fitxa a worldrowing.com». Arxivat de l'original el 2021-01-11. [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ Viorica Ioja a Comitè Olímpic de Romania]
# Estauropins

Els estauropins (Stauropinae) són una subfamília de lepidòpters ditrisis de la família dels notodòntids (Notodontidae).

## Llista dels gèneres

* Acmeshachia Matsumura, 1929.
* Antiphalera Gaede, 1930.
* Benbowia Kiriakoff, 1967.
* Betashachia Matsumura, 1925.
* Cnethodonta Staudinger, 1887.
* Dicranura Reichenbach, 1817.
* Egonociades Kiriakoff, 1964.
* Fentonia Butler, 1881.
* Formofentonia Matsumura, 1925.
* Franzdaniela Sugi, 1992.
* Furcula Lamarck, 1816.
* Fusadonta Matsumura, 1920.
* Harpyia Ochsenheimer, 1810.
* Hemifentonia Kiriakoff, 1967.
* Liparopsis Hampson, 1893.
* Miostauropus Kiriakoff, 1964.
* Neoharpyia Daniel, 1965.
* Neopheosia Matsumura, 1920.
* Oxoia Kiriakoff, 1967.
* Palaeostauropus Okagaki i Nakamura, 1953.
* Pantanopsis Kiriakoff, 1974.
* Parachadisra Gaede, 1930.
* Parasinga Kiriakoff, 1967.
* Pseudohoplitis Gaede, 1930.
* Rachia Moore, 1879.
* Shachia Matsumura, 1919.
* Somera Walker, 1855.
* Stauroplitis Gaede, 1930.
* Stauropus Germar, 1812.
* Syntypistis Turner, 1907.
* Teleclita Turner, 1903.
* Uropyia Staudinger, 1892.
* Vaneeckeia Kiriakoff, 1967.
* Wilemanus Nagano, 1916.

## Galeria

* Stauropus fagi
* Stauropus fagi, larva

## Referències

* ↑ «BioLib - Stauropinae» (en anglès). [Consulta: 2 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fauna ibérica: Stauropinae (castellà)
# Ball de gitanes de Reus

El Ball de gitanes de Reus és un element del Seguici Festiu de la ciutat i que surt per la Festa Major
Les primeres referències són del 1687, quan a Tarragona consta l'actuació del "Ball de les Gitanes de Reus". Sortia per actuacions festives, com la Festa Major, religioses, com les festes de la Mare de Déu de Misericòrdia, o polítiques, com l'arribada a Reus de Ferran VII el 1814. El ball tenia parlaments, i sembla, que igual que altres danses on sortien personatges femenins, era interpretat per homes. Fins al primer terç del segle xix la dansa pertanyia al gremi de teixidors de lli. Sembla tenir relació amb la festa de l'Arbre de Maig. El Ball de Gitanes es balla a diverses poblacions catalanes i valencianes.
Una de les explicacions que es donen al nom es basa en els vestits multicolors que porten les balladores, carregats de volants i de cintes
Antoni de Bofarull recordava així el ball de gitanes: «Alguns [balls], que eran més dansa que representació, perquè cantaven sempre y a un mateix temps, executant una maniobra, com las Gitanas que, agafadas cada una del cap de un fil, procedent de un pal clavat al mitj del rotllo, arribavan a fabricar un cordó de diferents colors, y altres pel estil, alguna vegada sembla que duyan violí y flautí".
| « | "Prim, prim, filen les dones. Prim, prim, filen lo fil." | » |
El Ball de Gitanes a Reus és interpretat per deu balladores que giren al voltant d'un pal amb cintes de colors, tot fent una trena. La dansa evoluciona pels carrers, i adopta un aire desimbolt amb un punt de provocació al públic. El pal d'on pengen les cintes l'aguanta un diable, (en altres llocs és un personatge anomenat l'estaquirot) i porta un pom de flors en la part més alta, que és des d'on surten les cintes amb què ballen les gitanes que l'interpreten
La dansa va ser recuperada al Seguici de la Festa Major el 1982 ballat per noies, i l'any 2005 el Ball de Gitanes va reincorporar els parlaments satírics. Són textos de nova creació que aprofiten de vegades quartetes tradicionals i fan referència a temes d'actualitat ciutadana.

## Vegeu també

* Ball de gitanes
* Ball de gitanes de Sant Celoni
* Ball de les Gitanes de Vilafranca del Penedès
* Ball de gitanes de Moià
* Ball de gitanes de Castellar del Vallès

## Referències

* ↑ Protocol de les Festes Majors de Reus. Reus: Arxiu Municipal, 2006, p. 39. ISBN 8489688362.
* ↑ Bofarull, Antoni de. Costums que's perden y recorts que fugen: Reus de 1820 á 1840. Barcelona: La Renaixensa, 1880, p. 161.
* ↑ Sugranyes, Ferran. El Ball de Gitanes. A: Sant Pere Festa major de Reus. Reus: l'Ajuntament, 2009. Pàg. 337-339
RESUM
* Aquesta dansa va ser recuperada l'any 1982. Les balladores porten uns vestits de colors carregat de volants i cintes.Un diable aguanta un pal coronat per un pom de flors, des d'ont surten les cintes en que ballen les vuit gitanes. La dansa consisteix a anar trenant i destrenant aquestes cintes al so de la música que interpreten les gralles. Fet per Joana Marco Tugas