OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anna Karènina (pel·lícula de 1996)

Anna Karènina (títol original: Anna Karenina) és una pel·lícula britànica dirigida per Bernard Rosa, estrenada l'any 1996. Ha estat doblada al català.

## Argument

Anna Karènina és la dona d'un alt funcionari fred i distant. Decebuda pel matrimoni, malgrat el seu fill, s'enamora d'un guapo oficial, cosa que suposarà un escàndol i un drama.

## Repartiment

* Sophie Marceau: Anna Karènina
* Sean Bean: Vronsky
* Alfred Molina: Lévine
* Mia Kirshner: Kitty
* James Fox: Karènina
* Fiona Shaw: Lydia
* Danny Huston: Stiva
* Phyllida Law: Vronskaya
* David Schofield: Nikolai
* Jennifer Hall: Betsy
* Petr Chelokhonov: Kapitonich, el majordom de Karenina
* Justine Waddell: Contesa Nordston

## Crítiques

* "La passió segons Tolstoi, en versió academicista, freda i avorrida"

## Referències

* ↑ «Anna Karènina». esadir.cat.
* ↑ «Anna Karenina». The New York Times.
* ↑ Ocaña, Javier «Anna Karenina». Cinemanía.
# Edita Pučinskaitė

Edita Pučinskaitė (Naujoji Akmenė, 27 de novembre de 1975) va ser una ciclista lituana que fou professional del 1998 al 2010.
Ha guanyat nombroses curses i quatre medalles al Campionats del Món en carretera entre elles una d'or en ruta el 1999.

## Palmarès

* 1994
** 1a a la Ster der Vogezen i vencedora d'una etapa
* 1995
** Vencedora d'una etapa a la Women's Challenge
** Vencedora d'una etapa al Gran Premi del cantó de Zuric
* 1996
** 1a al Gran Premi de Presov i vencedora d'una etapa
* 1997
** 1a a la Liberty Classic
** 1a al Giro del Friül
* 1998
** Campiona de Lituània en contrarellotge
** 1a al Gran Bucle i vencedora de 3 etapes
** 1a a la Volta a Turíngia i vencedora d'una etapa
** 1a al Trofeu Citta di Schio
* 1999
** Campiona del món en ruta
** Campiona de Lituània en contrarellotge
** 1a al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini i vencedora de 3 etapes
** 1a al Gran Premi Carnevale d'Europa
* 2000
** 1a al Trofeu Costa Etrusca
** 1a al Trofeu Citta di Schio
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedora de 2 etapes al Gran Bucle
* 2001
** 1a al Trofeu d'Or i vencedora de 2 etapes
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
* 2002
** Campiona de Lituània en contrarellotge
** 1a a l'Emakumeen Bira i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
** Vencedora d'una etapa al Gran Bucle
* 2003
** Campiona de Lituània en ruta
** 1a al Tour de l'Ardecha i vencedora de 2 etapes
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2004
** 1a al Gran Premi de Plouay
** 1a al Trofeu d'Or i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2005
** 1a al Memorial Davide Fardelli
** 1a al Tour de l'Ardecha i vencedora d'una etapa
** 1a al Tour de Berna
** 1a a la Volta a El Salvador i vencedora de 3 etapes
** Vencedora d'una etapa al Giro del Trentino
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2006
** Campiona de Lituània en contrarellotge
** 1a al Giro d'Itàlia i vencedora d'una etapa
** 1a al Tour de l'Ardecha i vencedora de 3 etapes
* 2007
** 1a al Giro d'Itàlia i vencedora de 2 etapes
** Campiona de Lituània en contrarellotge
** 1a al Durango-Durango Emakumeen Saria
** 1a al Tour de Berna
** 1a al Giro del Trentino i vencedora de 2 etapes
* 2009
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2010
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Blackpool

Blackpool és una ciutat costanera situada al nord-oest d'Anglaterra, al comtat de Lancashire. La seva població aproximada era de 142.000 habitants el 2011.
La ciutat atreu un gran nombre de turistes del nord d'Anglaterra. Entre les seves atraccions hi ha la Torre de Blackpool (1893), rèplica de la torre Eiffel parisenca, una platja i un parc d'atraccions.
Cèlebre pels seus casinos i les seves sales de joc, la ciutat de la costa de Blackpool situada a la vora del mar d'Irlanda, posseeix una sòlida reputació de cràpula. S'hi va des de Manchester i de Liverpool per celebrar-hi el Nadal.
És una de les zones més pobres del país, a més té les taxes d’obesitat, mort per alcoholisme i fumadors més altes d'Anglaterra.

## Fills il·lustres

* Michael Smith (1932 - 2000) químic i bioquímic, Premi Nobel de Química de l'any 1993.
* William Regal lluitador professional.

## Referències

* ↑ «2011 Table 2 Local and unitary authorities with the highest growth in population, 2001 and 2011» (en anglès). Census - Population and Household Estimates for England and Wales, March 2011. Office for National Statistics, 16-07-2012. [Consulta: 17 novembre 2013].
* ↑ «La síndrome de la vida de merda – Diari de la Sanitat», 10-10-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
# Piperonal

El piperonal o heliotropina és un compost orgànic present en fragàncies. Estructuralment, la molècula està relacionada amb altres aldehids aromàtics, com el benzaldehid o la vanil·lina. Té una olor agradable de flors, particularment Heliotropium europaeum. És emprat com a aromatitzant i en la composició de bronzejadors; també és emprat com a pediculicida. Es troba de manera natural a la vainilla.

## Referències

* ↑ Nomenclatura de química orgànica : seccions A, B i C : regles definitives de 1979. Barcelona: Consell Superior d'Investigacions Científiques, 1989, p. 166. ISBN 84-7283-132-9.
* ↑ «Piperonal». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Vainilla». Plantes medicinals i principis actius. [Consulta: 1r març 2020].

## Enllaços externs

* «Compostos heterocíclics, amb heteroàtoms d'oxigen exclusivament: tetrahidrofuran, 2-furanaldehid (furfural), alcohols furfurílic i tetrahidrofurfurílic i piperonal». Industrial Products Survey. Idescat. [Consulta: 1r març 2020].
# Margiana

Margiana (llatí Margiana, grec: Μαργιανή, i en persa antic Margu o Marguš) fou una satrapia sassànida i després selèucida.
Era una de les dues satrapies menors que formaven la satrapia de Bactriana, que al seu torn, junt amb altres, formava la gran satrapia de Bactriana. Sota domini àrab, el país fou conegut com a Khorasan. Tenia a l'oest Hircània, al nord l'Oxus i Escítia; a l'est Bactriana i al sud l'Ariana. El riu principal n'és el Margus, del qual deriva el nom el país, que és el modern Murghab.
L'oasi sobre el qual estava centrada també es deia Marguš (Murḡāb) i és la moderna Merv al Turkmenistan. Els pobles principals que vivien al país eren els derbiccae o derbices (que vivien al nord, prop de la desembocadura de l'Oxus), els massagetae (massàgetes), els parni (parns) i els daae (daes), que vivien al sud, propers a la mar Càspia; i els tapurs (tapuri) i mardes o amardis (mardi). Les ciutats principals en foren Antioquia Margiana (probablement Merv), Nisaea o Nesaea, Ariaca i Jasonion o Jasonium.

## Referències

* 1 2 V. «Margia'na». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood (en anglès). Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Radioflash

Radioflash és un thriller nord-americana del 2019 dirigida per Ben McPherson i protagonitzada per Brighton Sharbino, Dominic Monaghan, Will Patton, Fionnula Flanagan i Miles Anderson. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Repartiment

* Brighton Sharbino com a Reese
* Dominic Monaghan com a Chris
* Will Patton com a Frank
* Fionnula Flanagan com a Maw
* Miles Anderson com a Farmer Glenn
* Michael Filipowich com a Bill
* Kyle Collin com a Quinn

## Recepció

John Defore, de The Hollywood Reporter, va escriure: "Si els perills s'inclinen cap a l'esgarrifós, la pel·lícula mai perd de vista el seu punt final ni cedeix als horrors que amenaça. De manera insatisfactòria, conclou amb un pla amb gust tecnològic que podria insinuar ambicions més grans per al que sembla una aventura autònoma." Dennis Harvey de Variety va anomenar la pel·lícula "una barreja conceptual poc convencional, tot i que una mica frustrant i de vegades tediosa".
Noel Murray, del Los Angeles Times, va escriure que "tenint en compte com són visualment inventius i inusuals els primers cinc minuts de la pel·lícula, és decebedor que, en la seva última mitja hora, es converteixi essencialment en una escena de persecució sense distinció rere una altra". Jeannette Catsoulis de The New York Times va escriure que la pel·lícula "és només una mica més emocionant que un tast de vins de mitjana qualitat".

## Referències

* ↑ «Radioflash». Goita què fan, ara!. [Consulta: 12 gener 2023].
* ↑ Defore, John. «‘Radioflash’: Film Review». The Hollywood Reporter, 14-11-2019. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Harvey, Dennis. «Film Review: ‘Radioflash’». Variety, 14-11-2019. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Murray, Noel. «Review: A Christmas ‘Feast,’ Aaron Eckhart and Thomas Jane as troubled cops, plus more». Los Angeles Times, 14-11-2019. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Catsoulis, Jeannette. «‘Radioflash’ Review: The Hills Have Spies». The New York Times, 14-11-2019. [Consulta: 3 setembre 2022].
# Castells del desert

L'expressió castells del desert engloba una vintena de petits castells, palaus, caravanserralls i fins i tot hammams repartits pel desert oriental de Jordània. La majoria estan situats a l'est i al sud d'Amman.

## Història

Els castells van ser construïts entre els segles vii i viii, sobretot entre els anys 660 i 750, sota els califes de la dinastia omeia, que van fer de Damasc la seva capital el 661. La majoria dels castells es troben a l'antiga ruta entre Medina i Kufa. El terme Qasr que es col·loca davant de tots ells fa referència a una obra fortificada. En anglès, qasr es tradueix com a castell, en català, al qasr es va convertir en alcàsser, encara que a l'Extrem Orient se sol aplicar a l'inrevés: qasr al . En l'època omeia (al segle VIII), a l'orient mitjà, qasr , en àrab, servia per a denominar una residència del sobirà lluny de la ciutat. Qusair o qusayr , per la seva banda, és el diminutiu i pot traduir-se com palauet.

## Funció

La funció dels qasr al llarg del temps, no ha estat encara determinada, tot i que s'ha suggerit que podien haver estat en part defensius, en part graners i en part centres comercials. Es creu que van ser primer palaus fortificats on els sobirans passaven temporades allunyats de la ciutat i consagrats a la pràctica de l'agricultura, però també lloc de trobada dels beduïns (entre ells o amb el governador omeia), i caravanserralls, és a dir, albergs o refugi de les caravanes de camells. En el cas de Amra i Kharana, podien haver estat construïts com a llocs de descans a la ruta de la Meca.
Els castells també són representatius de l'art islàmic primitiu i de l'arquitectura islàmica.

## Castells

Moltes de les seves construccions es troben actualment destruïdes. Entre els més ben conservats destaquen:
* Qasr al-Qastal , a uns 25 km al sud d'Amman
* Qasr al-Muwaqqar , a uns 30 km al sud d'Amman
* Qusair Mushatta , a uns 35 km al sud-est d'Amman
* Qasr Hammam As Sarah , a uns 55 km al nord-est d'Amman
* Qasr al-Hallabat , a uns 60 km al nord-est d'Amman
* Qasr Kharana , a uns 65 km a l'est d'Amman
* Qusair Amra , a uns 85 km a l'est d'Amman
* Qasr Tuba , a uns 95 km al sud-est d'Amman
* Qasr Al Azraq , a uns 100 km a l'est d'Amman

## Vegeu també

* Al Khazneh
* Raphana
* Um er-Rasas
* Umm el-Jimal
* Mont Nebo
* Crac de Montreal
* Castell d'Ajlun

## Nota

* ↑ Jenny Walker; Matthew D. Firestone. Jordan. Lonely Planet, 1 May 2009, p. 149–. ISBN 9781741047387 [Consulta: 30 abril 2011].

## Enllaços externs

* Jordans authority for tourism about the Desert castles
* about the Desert castles
* http://www.jordanjubilee.com/gallery/photos_descastles.htm Arxivat 2011-03-06 a Wayback Machine.
# Monument Rus

El Monument Rus - Руски паметник, Ruski pametnik (búlgar) - és un monument situat a Sofia, la capital de Bulgària. Va ser el primer monument construït a la capital de l'alliberat Principat autònom de Bulgària. Va ser inaugurat el 29 de juny de 1882 i es troba al camí que Osman Nuri Pasha va usar per a fugir de Sofia cap a Pernik el 22 de desembre de 1877.
Els fons per a la construcció del monument van ser aportats pel poble rus. No es coneix exactament qui va dissenyar el monument, però se suposa que va ser, o bé l'arquitecte Vokar, qui va dissenyar monuments similars a Dòbritx, Plèven, Ràzgrad, Veliko Tàrnovo, Svixtov, o Vladimir Sherwood, qui va treballar a Pleven. El monument és un obelisc: una piràmide rectangular amb la part superior truncada i un pedestal de tres graons. El costat est del memorial mostra un relleu de marbre amb l'escut de Rússia i l'Ordre de Sant Jordi, i un text en rus de la prereforma que commemora a Alexandre II de Rússia. El costat oest presenta una altra inscripció.
A la fi del segle xix i principis del xx, el monument es va convertir en un centre de l'estratègia de planejament urbanístic per a esta part de Sofia. Avui està enmig d'una rotonda dels bulevards Skobelev i Totleben. A les rodalies es troben l'encreuament de les Cinc Cantonades, la plaça Macedònia i l'hospital Pirogov.

## Galeria

* El Monument Rus a Sofia, Bulgària
* Inscripció del costat oriental
* Inscripció del costat occidental
* Relleu

## Referències

* Acadèmia de Ciències de Bulgària. Entsiklopediya na izobrazitelnite izkustva v Balgariya (en búlgar). 2, 1986.
# Renié

Renié Conley, coneguda artísticament amb el nom de Renié, (Republic, Estats Units 1901 - Los Angeles 1992) fou una dissenyadora de vestuari estatunidenca.

## Biografia

Va néixer el 31 de juliol de 1901 a la població de Republic, situada a l'Estat de Washington (Estats Units). Es casà amb l'actor Truman Van Dyke i amb Leland Hawes, i tingué un fill amb cadascun d'ells.
Morí el 12 de juny de 1992 a la seva residència de la ciutat de Los Angeles (Califòrnia).

## Carrera artística

Després de desenvolupar els seus estudis al Chouinard Art Institute i a la Universitat de Califòrnia a Los Angeles inicià la seva carrera treballant a la Paramount Pictures, posteriorment a la RKO i a la 20th Century Fox. Al llarg de la seva carrera fou nominada cinc vegades al Premi Oscar al millor vestuari, i aconseguí guanyar-lo per les seves creacions a la pel·lícula Cleòpatra.
Fou una de les fundadores del "Costume Designers Guild" l'any 1953.

## Premis i nominacions
### Premis Oscar

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1951 | Millor vestuari - Blanc i negre | The Model and the Marriage Broker juntament amb Charles LeMaire | Nominat |
| 1953 | Millor vestuari - Blanc i negre | The President's Lady juntament amb Charles LeMaire | Nominat |
| 1959 | Millor vestuari - Color | The Big Fisherman | Nominat |
| 1963 | Millor vestuari - Color | Cleòpatra juntament amb Irene Sharaff i Vittorio Nino Novarese | Guanyador |
| 1978 | Millor vestuari | Caravans | Nominat |

## Referències

* ↑ (anglès) IMDB- Biography
* ↑ «24th Academy Awards (1952)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ «26th Academy Awards (1954)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ «32nd Academy Awards (1960)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ «37th Academy Awards (1964)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ «51st Academy Awards (1979)» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 14 juliol 2022].
# Camp solenoidal

En càlcul vectorial, un camp solenoidal és aquell pel qual tota integral sobre una superfície tancada és zero. És a dir, un camp vectorial ${\vec {F}}$ és solenoidal si, i només si,
    $\iint \limits _{S}{{\vec {F}}d{\vec {S}}}=0\qquad \forall {S}{\text{ tancada}}$
Evidentment, una altra caracterització equivalent pels camps solenoidals és que un camp ${\vec {F}}$ és solenoidal si, i només si, per qualssevol superfícies $S$ i $T$ amb la mateixa vora es compleix
    $\iint \limits _{S}{{\vec {F}}d{\vec {S}}}=\iint \limits _{T}{{\vec {F}}d{\vec {S}}}$
Si el domini del camp és un conjunt estrellat, aleshores un camp vectorial ${\vec {F}}$ és solenoidal si, i només si, la divergència del camp és zero:
    $\left\langle {\vec {\nabla }},{\vec {F}}\right\rangle =0$
Aquesta condició se satisfà, independentment del domini del camp, si ${\vec {F}}$ és derivable d'un potencial vectorial ${\vec {G}}$. És a dir, si per algun camp vectorial ${\vec {G}}$ es té:
    ${\vec {F}}={\vec {\nabla }}\land {\vec {G}}$
Ja que llavors es compleix automàticament que:
    $\left\langle {\vec {\nabla }},{\vec {F}}\right\rangle =\left\langle {\vec {\nabla }},({\vec {\nabla }}\land {\vec {G}})\right\rangle =0$
L'afirmació contrarecíproca també és certa gràcies a un teorema de Poincaré, si ${\vec {F}}$ és solenoidal en algun punt llavors localment el camp és expressable com el rotacional d'un camp vector.

## Exemples de la física

* Una de les equacions de Maxwell implica que el camp magnètic B és solenoidal.
* El camp de velocitats d'un flux incompressible és solenoidal.
* Donada una barra o prisma mecànic sotmès a torsió el camp de tensions tangencials d'una secció transversal associades a la torsió és solenoidal, amb corbes integrals tancades.

## Referències

* Aris, Rutherford. Vectors, tensors, and the basic equations of fluid mechanics. Dover, 1989. ISBN 0-486-66110-5.
# Premi de les Lletres Valencianes

El Premi de les Lletres Valencianes és un guardó literari atorgat per la Generalitat Valenciana amb motiu del 9 d'octubre, Dia Nacional del País Valencià. Va nàixer l'any 1982 per tal de reconèixer la tasca literària i lingüística d'autors valencians. El premi era dotat amb 150.000 euros fins que la Generalitat Valenciana va suprimir la remuneració el 2012.
Els autors guardonats foren grans contribuents a la recuperació lingüística i cultural del País Valencià.
* 2024 - Ferran Torrent
* 2022 - Juan José Millás
* 2020 - Marc Granell i Rodríguez
* 2018 - Vicente Muñoz Puelles
* 2016 - Joan Francesc Mira i Casterà
* 2014 - Manuel Vicent
* 2014 - Laura Gallego
* 2012 - Antonio Porpetta
* 2010 - Santiago Posteguillo Gómez
* 2008 - Joan Alfons Gil Albors
* 2006 - Guillermo Carnero Arbat
* 2004 - Jaime Siles Ruiz
* 2002 - José Albi Fita
* 2000 - Jaume Bru i Vidal
* 1998 - Andrés Amorós Guardiola
* 1996 - Pere Maria Orts i Bosch
* 1994 - Francesc Ferrer Pastor
* 1992 - Maria Beneyto i Cuñat
* 1991 - Enrique Cerdán Tato
* 1990 - Arcadi García Sanz
* 1989 - Vicente Aguilera Cerni
* 1988 - Germà Colón i Domènech
* 1987 - Francisco Brines Baño
* 1986 - Lluís Guarner i Pérez
* 1985 - Enric Valor i Vives
* 1984 - Vicent Andrés Estellés
* 1983 - Juan Gil-Albert Simón
* 1982 - Joan Fuster i Ortells

## Referències

* ↑ Premis de les Lletres Valencianes al web de la Generalitat Valenciana.
* ↑ El Gobierno valenciano elimina la remuneración económica del Premio de las Letras de la Generalitat, La Vanguardia, 29 de juny de 2012
* ↑ «Premis de les lletres de la Generalitat - Presidencia de la Generalitat - Generalitat Valenciana». [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ Martínez, Laura. «Millás, Premio de les Lletres Valencianes: "Se escribe para reparar una pérdida, coser esa herida que no tiene sutura"» (en castellà), 16-11-2022. [Consulta: 27 març 2023].
* ↑ «El poeta Marc Granell rep el Premi de les Lletres de la Generalitat Valenciana». Diari Ara, 06-10-2020.
* ↑ Un honorable referent: Joan F. Mira, Premi de les Lletres Valencianes, vilaweb, 8 d'octubre de 2016
* ↑ Premi Lletres valencianes 2014
* ↑ Entrevista amb Maria Beneyto, Premi de les Lletres Valencianes
* ↑ «Mor el patriarca de les lletres valencianes». Arxivat de l'original el 2016-12-24. [Consulta: 23 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Premis de les lletres de la Generalitat Generalitat Valenciana
# Nícies Soter

Nícies Soter (grec antic: Νικίας Σωτήρ) fou un rei indogrec que va governar els Paropamísades. No s'han conservat gaires monedes d'aquest rei, i gairebé totes han estat trobades al nord del Pakistan, cosa que indicaria que governava un principat més aviat petit entorn de la vall inferior del Kabul. Probablement era parent de Menandre I. Osmund Bopearachchi el data vers 90-85 aC, dates que tenen el suport de la inexistència de monedes àtiques; R.C. Senior, en canvi, el situa com a successor de Menandre I, vers 135 aC-125 aC després de considerar els llocs de les troballes. Les diverses etapes de la vida de Nícies que mostren les seves monedes, en la que va envellint, assenyalen un regnat més aviat llarg.

## Monedes

Nícies va encunyar monedes (dracmes) de plata de tipus indi en les que apareix amb la diadema o amb casc; els revers són tres:
* Un rei caminant.
* Una versió d'Atena amb rellamp (només un exemplar).
* El rei damunt un cavall similar a l'utilitzat per Antímac II (igualment només un exemplar).
Les monedes de bronze mostren a Zeus o un dofí, o bé la cara del rei o el rei a cavall; algunes de les monedes són molt simples; encara que va governar a la part occidental del regne no s'han trobat monedes àtiques.
Els seus monogrames generalment imiten els dels reis Teòfil i Filoxen Anicet, encara que un és compartit amb Trasó, l'efímer rei suposat fill i successor de Menandre I.

## Referències

* "The Shape of Ancient Thought. Comparative studies in Greek and Indian Philosophies" per Thomas McEvilley (Allworth Press and the School of Visual Arts, 2002) ISBN 1-58115-203-5
* "The Greeks in Bactria and India", W.W. Tarn, Cambridge University Press.

## Enllaços externs

* Història indogrega i monedes Arxivat 2004-12-05 a Wayback Machine.
* Antigues monedes bactrianes i indogregues