OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selva montana de Bioko i Mont Camerun

La selva montana de Bioko i el mont Camerun és una és una ecoregió de la zona afrotròpica, definida per WWF, que s'estén per les altures de l'illa de Bioko, a Guinea Equatorial, i del mont Camerun, en Camerun.

## Descripció

És una ecoregió de selva umbròfila que ocupa 1.100 quilòmetres quadrats a les terres altes de Bioko i el mont Camerun. L'ecoregió inclou els diferents boscos muntanyencs en les elevacions més altes de dos cims volcànics, el mont Camerun, que es troba al Camerun, prop de la costa, i Bioko, un illa volcànica al sud-oest de Guinea Equatorial.
Tant Bioko com el mont Camerun formen part de la serralada de Camerun, una línia de volcans que corre nord-est-sud-oest a través de la Terres Altes de Camerún i que s'estén a l'oceà Atlàntic com les illes de Bioko, São Tomé, Príncipe, i Annobón. Amb uns 4.000 m, el mont Camerun és el pic més alt d'Àfrica Occidental, i segueix sent un volcà actiu. Els vessants sud-occidentals d'aquestes muntanyes tenen un clima humit durant tot l'any.

## Flora

Presenta un gradient altitudinal continu des de la selva humida de baixa altitud, per sobre dels 200 msnm en els vessants occidentals, boscos de muntanya, laurisilva de boscos nuvolosos amb Prunus sp., Podocarpus latifolius, falgueres arborescents de gran grandària que va donant pas a una vegetació subalpina en els cims.

## Fauna

S'hi han registrat 370 espècies d'ocells al mont Camerun, inclosos algunes espècies endèmiques. Hi ha menys varietat de mamífers, i la majoria dels mamífers més grans han desaparegut, però hi ha algunes espècies endèmiques com el ratolí de pell suau del Camerun (Praomys morio), i una major varietat de rèptils i amfibis com el gripau endèmic, Werneria preussi.

## Estat de conservació

El bosc del mont Camerun es veu greument amenaçat, especialment en elevacions més baixes, a causa de l'extensió de l'agricultura i l'explotació fustera, i gairebé no tenen protecció. A Bioko alguns hàbitats estàn protegit per la Reserva Científica de la Caldera de Luba.

## Referències

* ↑ Nyhus, Philip J. «Mount Cameroon and Bioko montane forests - The Encyclopedia of Earth». Encyclopedia of Earth, 06-05-2014. [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ «Mount Cameroon and Bioko montane forests». Digital Observatory for Protected Areas - European Comission. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ Blom, Allard. «Western Africa: Coastal Cameroon and Equatorial Guinea». World Wildlife Fund. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Endemic Bird Areas factsheet: Cameroon mountains». Birdlife International. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ Bololo Ekobo, Paulino. «Luba Crater Scientifc Reserve, Equatorial Guinea». A: Sustainable Management of Tropical Forests in Central Africa: In Search of Excellence (en anglès). Food and Agriculture Organization of the United Nations, 2003, p. 58-. ISBN 978-92-5-104976-1.

## Vegeu també

* Llista d'ecoregions de Guinea Equatorial

## Enllaços externs

* Mount Cameroon and Bioko montane forests (World Wildlife Fund)
* Mount Cameroon and Bioko montane forests (National Geographic)
* Cameroon mountains Endemic Bird Area (BirdLife International)
# Basol

Basol (Basolus) fou dux d'Aquitània en el primer quart del segle vi.
A la mort de Clodoveu I el 511 els dominis d'aquest es van repartir entre els seus fills i el gran Teodoric I d'Austràsia (Thierry) va rebre el regne de Metz o Reims que s'estenia pels dos costats del Rin i la major part de la província d'Aquitània Primera (província eclesiàstica de Bourges) conquerida als visigots després de la batalla de Vouillé el 507, i que estava formada pel Berry, l'Alvèrnia, el Llemosí, el Gavaldà, Roergue, Carci, Velai i l'Albigès. Pels prelats que van assistir al concili de Clarmont d'Alvèrnia del 535 se sap que els bisbes del Berry, l'Alvèrnia, el Llemosí, el Gavaldà i Roergue eren subjectes de Teodobert I, fill i successor de Teodoric, i el Carci, Velai i l'Albigès se sap per altres fonts que eren part dels dominis de Teodoric des de la partició del 511. Teodoric va nomenar dux a Basol, esmentat com a comte d'Alvèrnia i com a duc d'Aquitània. El bisbat de Tolosa, en ser conquerida la ciutat per Clodoveu I va passar de ser dependència del metropolità de Narbona a ser-ho del de Bourges
Basol es va revoltar a Alvèrnia contra el rei i fou arrestat, però va ser perdonat i es va poder retirar al monestir de Saint-Pierre-le-Vif a Sens, on va abraçar l'estat monàstic.

## Notes

* ↑ el Berri i Tolosa es creu que van correspondre a Khildebert I de París que els posseïa el 532, però poc després els va cedir o bescanviar amb Teodobert (533-548) que els posseïa el 535; així Khildebert hauria rebut una part d'Aquitània mentre Teodoric hauria rebut la resta, i vers el 534 s'haurien fet alguns ajustos territorials
* ↑ els comtes d'Alvèrnia foren duc o governadors generals d'Aquitània sota els reis d'Austràsia
* ↑ era una practica habitual que quan es feia la conquesta d'una seu episcopal, si depenia d'un arquebisbe situat en territori estranger, passava a dependre d'un arquebisbe al mateix domini, generalment el més proper; així fou com Tolosa va passar a ser part de Aquitània, i va restar en la mateixa situació després de la modificació territorial de vers el 534.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Kim Seong-jip

Kim Seong-jip (coreà: 김성집) (Seül, 13 de gener de 1919 - Seül, 20 de febrer de 2016) fou un aixecador sud-coreans que va competir entre les dècades de 1930 i 1950. Fou el primer esportista coreà en guanyar una medalla als Jocs Olímpics després que Corea aconseguís la independència del Japó.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes mitjà del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, repetí la medalla bronze en el pes mitjà. La seva tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1956, a Melbourne, quan fou cinquè en el pes mitjà.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món d'halterofília de 1947 i una d'or als Jocs Asiàtics de 1954.

## Referències

* 1 2 Kim Seong-jip a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Sung-Jip Kim, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 16 setembre 2020].
# María Eugenia Guzmán

María Eugenia Guzmán Pérez (8 de setembre de 1945-1996) és una extennista equatoriana.
L'equip equatorià va participar en una sola ocasió en el Grup Mundial de la Copa Federació i ho va fer gràcies a Guzmán i Ana María Ycaza. Van superar la primera ronda contra l'equip iranià però no van poder fer el mateix amb l'equip francès.
Va participar en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic (1968) en l'esdeveniment de tennis, que fou esport de demostració i d'exhibició. Va disputar totes les proves en les quals podia participar, les tres de demostració (individual, dobles femenins amb Ana María Ycaza i dobles mixts amb Francisco Guzmán) i les tres d'exhibició (individual, dobles femenins amb Suzana Petersen i dobles mixts amb Francisco Guzmán). Va aconseguir dues medalles de bronze en les proves d'exhibició individual i dobles femenins.

## Referències

* ↑ «Fed Cup 1972: World Group 2nd Round» (en anglès). FedCup.com. Arxivat de l'original el 2019-04-02. [Consulta: 1r gener 2019].

## Enllaços externs

* María Eugenia Guzmán a la WTA (anglès)
* María Eugenia Guzmán a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* María Eugenia Guzmán al lloc web de la Billie Jean King Cup (anglès)
# Gliese 1

Gliese 1 (Gl 1 o GJ 1) en una estrella nana roja a la constel·lació de l'Escultor, situada en l'hemisferi sud celeste. Atès que se situa molt prop de l'origen de coordenades d'ascensió recta, és el primer estel del catàleg d'Henry L. Giclas i Luyten Half-Second. És una dels estels més propers al Sol, dista aproximadament 14.2 anys llum. No obstant això és molt difícil d'observar a ull nu. El tipus espectral d'aquest estel ha estat estimat entre M1.5V o M3.0V per diversos autors. L'estel a més posseeix un alt moviment propi. Aquest va ser notat per primera vegada en 1885 per Benjamin A. Gould.

## Referències

* 1 2 Pablo Mauas «Trumpeting M dwarfs with CONCH-SHELL: a catalogue of nearby cool host-stars for habitable exoplanets and life» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 3, 9-2014, pàg. 2561-2578. DOI: 10.1093/MNRAS/STU1313.
* ↑ URL de la referència: http://wwwadd.zah.uni-heidelberg.de/datenbanken/aricns/cnspages/4c00002.htm.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* 1 2 3 URL de la referència: http://www.recons.org/TOP100.posted.htm.
* ↑ URL de la referència: http://simbad.u-strasbg.fr/simbad/sim-id?protocol=html&Ident=Gliese+1.
* ↑ «Ca II HK emission in rapidly rotating stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 1-2009, pàg. 1099–1107. DOI: 10.1051/0004-6361:200810377.
* ↑ Andrew W. Mann «M dwarf metallicities and giant planet occurrence: ironing out uncertainties and systematics» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 25-07-2014, pàg. 54. DOI: 10.1088/0004-637X/791/1/54.
* ↑ «Star with large proper motion, in Sculptor» (en anglés). [Consulta: 25 gener 2015].
* ↑ «Star with large proper motion, in Sculptor» (en anglès). [Consulta: 25 gener 2015].

## Enllaços externs

* ARICNS entry
# Zhao posteriors

Zhao posteriors (Txao posteriors o Heou Txao) fou una dinastia del nord de la Xina del segle iv, que va substituir a la dinastia Zhao anteriors.
Un cap xiongnu, Xe Lei, es va crear un regne propi a la regió de Siang-kuo (actual Chouen-to) al sud d'Hopei. El 329 Xe Lei va destronar la dinastia xiongnu Zhao anteriors i va fundar una nova dinastia xiongnu dels Zhao posteriors (vers 330-350). Va establir la capital a Yé (actual Tchang-to) i Luoyang com a segona capital.
Va morir vers el 333 i el va succeir Xe Hu (334-349), un bàrbar salvatge [22] que el seu fill va tractar d'assassinar cosa que li va costar la vida; el fill era un altre monstre, que es va menjar rostida i servida a la taula alguna de les seves concubines. Els seus dominis tenien per capital Tchang-to (Yé) al nord d'Honan, i governava el Shensi (menys Han-txong que pertanyia als Han meridionals), el Shansi (menys Ta-t'ong que estava dominat pels t'o-pa), l'Hopei, el Shantung, el Honan i les parts al nord del Kiangsu i el Nanghuei.
Aquest regne de grans dimensions es va enfonsar a la mort de Xe-Hu el 349. Els seus hereus i els generals es van disputar la successió. Els mujong del Leao-tong van aprofitar l'anarquia per a apoderar-se de l'Hopei (entre 350 i 352), Shansi i Shantung i van acabar fundant la dinastia dels Yen anteriors (o Yan anteriors)

## Reis de la dinastia Zhao posterior

| Nom de temple | Nom pòstum | Nom de família i nom normal | Duracuó del regnat | Nom de l'era i duració |
| Gaozu (高祖 Gāozǔ) | Ming (明 míng) | Shi Le (石勒 Shí Lè) | 319-333 | Zhaowang (趙王 Zhàowáng) 319-328 Taihe (太和 Tàihé) 328-330 Jianping (建平 Jiànpíng) 330-333 |
| No existeix | Príncep de Haiyang (海陽王 Hǎiyáng wáng) | Shi Hong (石弘 Shí Hóng) | 333-334 | Yanxi (延熙 Yánxī) 334 |
| Taizu (太祖 Tàizǔ) | Wu (武 Wǔ) | Shi Hu (石虎 Shí Hǔ) | 334-349 | Jianwu (建武 Jiànwǔ) 335-349 Taining (太寧 Tàiníng) 349 |
| No existeix | Príncep de Qiao (譙王 Qiáo wáng) | Shi Shi (石世 Shí Shì) | 33 dies el 349 | Taining (太寧 Tàiníng) 33 dies el 349 |
| No existeix | Príncep de Pengcheng (彭城王 Péngchéng wáng) | Shi Zun (石遵 Shí Zūn) | 183 dies el 349 | Taining (太寧 Tàiníng) 183 dies el 349 |
| No existeix | Príncep de Yiyang (義陽王 Yìyáng wáng) | Shi Jian (石鑒 Shí Jiàn) | 103 dies el 349-350 | Qinglong (青龍 Qīnglóng) 103 dies el 349-350 |
| No existeix | Príncep de Xinxing (新興王 Xīnxīng wáng) | Shi Zhi (石祗 Shí Zhī) | 350-351 | Yongning (永寧 Yǒngníng) 350-351 |
# Paracitellus eminens

Paracitellus eminens és una espècie de mamífer rosegador extint de la família dels aplodòntids, que actualment només conté una espècie vivent, el castor de muntanya. Visqué en allò que avui en dia és Alemanya i França durant el Miocè.

## Referències

* ↑ Entrada «Paracitellus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Rita Maestre Fernández

Rita Maestre Fernández (Madrid, 13 d'abril de 1988) és una política i activista espanyola, regidora de l'Ajuntament de Madrid, on a més exerceix les funcions de portaveu i de Coordinadora de la Junta de Govern i Relacions amb el ple. Forma part del Consell Ciutadà de Podem, on és responsable de l'Àrea de Polítiques de Benestar.

## Biografia

Va néixer al barri madrileny de Ventas el 13 d'abril de 1988. La seva mare treballa a l'ajuntament i el seu pare, Luis Maestre, en l'agència tributària de Madrid. Ells estan també involucrats en Podem. Ha estudiat Ciències Polítiques en la Facultat de Polítiques i Sociologia de la Universitat Complutense de Madrid i està realitzant un postgrau en Economia Internacional. Ha estat activista del moviment estudiantil contra el Procés de Bolonya, i ha participat en l'associació anticapitalista Contrapoder de la Facultat de Polítiques i Sociologia, en el moviment 15M i en el col·lectiu Joventut Sense Futur.
El 15 de novembre de 2014 va ser triada responsable de l'Àrea de Polítiques de Benestar del Consell Ciutadà de Podem i és també responsable de l'Àrea d'Estratègia i Campanyes del Consell Ciutadà de Madrid.
En les eleccions municipals de maig de 2015 va ocupar el posat n.º 5 d'Ara Madrid en la llista liderada per Manuela Carmena. A l'actual govern municipal de Madrid és la portaveu i assumeix també la Coordinació de la Junta de Govern i Relacions amb el Ple.

## Referències

* ↑ «Conoce el salario público de Rita Maestre Fernández». Transparentia. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ «Rita Maestre Fernández» (en castellà). Ayuntamiento de Madrid. Arxivat de l'original el 2023-03-26. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ 19 cosas que no sabías de Rita Maestre
* ↑ El padre de Rita Maestre será subdirector de la Agencia Tributaria de Madrid
* ↑ Rita Maestre: "Pertenezco a una familia católica y he ido a misa millones de veces"
* ↑ «Perfil Rita Maestre». Arxivat de l'original el 2018-01-28. [Consulta: 27 gener 2018].
* ↑ «Nuevo gobierno municipal en Madrid». Arxivat de l'original el 2015-08-10. [Consulta: 27 gener 2018].
# Monument als Herois de la Branca d'Enginyeria

El Monument als Herois de la Branca d'Enginyeria (en romanès: Monumentul Eroilor din Arma Geniului; sovint anomenat Leul - "el lleó") a Bucarest, Romania es dedica a l'heroisme i el sacrifici dels enginyers militars que van lluitar a l'exèrcit romanès durant la Primera Guerra Mundial, dels quals prop d'un miler van morir en combat i molts més foren ferits.
Inaugurat el juny de 1929, es troba a la intersecció de Bulevardul Geniului i Bulevardul Iuliu Maniu, a l'altra banda del carrer del Palau Cotroceni. Un dels monuments més reconeguts de Bucarest, va ser finançat íntegrament a través de donacions d'oficials veterans del Braç d'Enginyers i executat per Spiridon Georgescu.
A la base piramidal hi ha relleus de bronze que representen els enginyers en acció. Quatre estàtues de bronze de mida real representen les tropes del braç de l'enginyer — un sapador, un constructor de ponts de pontons, un enginyer del cos de senyals i un soldat de Căile Ferate Române.
Però el component principal del monument és una estàtua d'un lleó, que s’alça damunt del pedestal. Amb les seves potes davanteres, trepitja el canó d'un canó (sobre el qual hi ha un Pickelhaube); una bandera flueix cap avall. El lleó simbolitza la resistència, la gosadia i la valentia demostrada per les tropes romaneses entre el 1916 i el 1918, especialment en les dramàtiques batalles durant l'estiu de 1917 — Mărăşti, Oituz i Mărăşeşti.
La inscripció està gravada al relleu del pedestal: "Spuneți generacions viitoare că noi am done suprema jertfă pe câmpurile de bătaie per întregirea neamului" - "Digues a les generacions següents que vam fer el sacrifici suprem als camps de batalla per la unió del poble". Un medalló a les escales de la part inferior diu: "EROILOR DIN ARMA GENIULUI 1916-1919" - "Als herois del braç d'enginyer 1916-1919".

## Referències

* ↑ «Leul de la Cotroceni». Arxivat de l'original el 2010-03-23. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Monumentul Leul - simbolul gloriei și eternității armei geniu». Arxivat de l'original el 2018-11-11. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Durant un temps durant la període comunista, les tres últimes paraules es van esborrar. Atès que la "unió" esmentada implicava no només Transsilvània sinó també Bessaràbia i Bucovina, la qüestió era políticament sensible, ja que tota la primera i la part nord de la segona havien estat cedides a la Unió Soviètica el juny de 1940 (vegeu Ocupació soviètica de Bessaràbia i Bucovina del Nord).

## Enllaços externs

* Pàgina de descripció a Oficiul Național Pentru Cultul Eroilor, amb fotografia Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* (en romanès) Breu història de l'Exèrcit d'Enginyers Militars
* (en romanès) Biografia d'Adrian Păunescu
# Gliese 412

Gliese 412 (GJ 412 / BD+44 2051) és un estel binari en la constel·lació de l'Ossa Major distant 15,8 anys llum del sistema solar. Visualment es localitza a poc més d'1º de ψ Ursae Majoris, no lluny del límit amb Lleó Menor.
La component principal del sistema, Gliese 412 A (GJ 412 A / HIP 54211 / LHS 38), és una nana vermella de tipus espectral M1.0V i magnitud aparent +8,68. La seva temperatura efectiva està en el rang de 3687 - 3730 K (la xifra varia segons autors). Amb la meitat de massa que el Sol, té un 2 % de la lluminositat solar, que inclou una important fracció de la seva radiació emesa com a llum infraroja. La seva metal·licitat —abundància relativa d'elements més pesats que l'heli— és notablement inferior a la solar ([Fe/H] = -0,43).
La component secundària, Gliese 412 B (GJ 412 B / LHS 39) també és una nana vermella, encara que amb magnitud aparent +14,45 és significativament més tènue que la seva companya. De tipus espectral M5.5V i amb una temperatura de 2790 K, és un estel molt semblant a Proxima Centauri, i igual que ella, és un estel fulgurant, sent coneguda també pel seu designador variable WX Ursae Majoris. La seva lluminositat bolomètrica gairebé suposa el 0,1 % de la del Sol i la seva massa és de 0,11 masses solars. La separació visual entre les dues components del sistema és de 30 segons d'arc, implicant una distància real entre ambdues d'aproximadament 140 UA.
Els estels coneguts més propers a Gliese 412 són Groombridge 1618, situada a poc més de 3 anys llum, AD Leonis, a 7,02 anys llum, i Lalande 21185, a 7,6 anys llum.

## Vegeu també

* Llista d'estels més propers

## Referències

* ↑ Bárbara Rojas-Ayala «A spectroscopic catalog of the brightest (J<9) M dwarfs in the northern sky» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 13-03-2013, pàg. 102. DOI: 10.1088/0004-6256/145/4/102.
* 1 2 «The 2001 US Naval Observatory Double Star CD-ROM. I. The Washington Double Star Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 12-2001, pàg. 3466–3471. DOI: 10.1086/323920.
* ↑ LHS 38 (SIMBAD)
* 1 2 The One Hundred Nearest Star Systems (RECONS)
* 1 2 3 Morales, J. C.; Ribas, I.; Jordi, C. «The effect of activity on stellar temperatures and radii». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 507-512 (Taula consultada en CDS).
* 1 2 Soubiran, C.; Bienaymé, O.; Mishenina, T. V.; Kovtyukh, V. V. «Vertical distribution of Galactic disk stars. IV. AMR and AVR from clump giants». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 91-101 (Tubla consultada en CDS).
* ↑ WX Ursae Majoris - Flare Star (SIMBAD)
* ↑ Reiners, A.; Basri, G.; Browning, M. «Evidence for Magnetic Flux Saturation in Rapidly Rotating M Stars». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 538-545.
* ↑ Stars within 15 light-years of WX Ursae Majoris (The Internet Stellar Database)
# Madrigal Sonata

La Madrigal Sonata per a flauta, violí i piano, H. 291, va ser compost per Bohuslav Martinů l'any 1942 a Nova York, durant el període de cinc anys que el compositor va passar als Estats Units, mentre fugia de la França ocupada.

## Moviments

El quartet consta de tres moviments:
* Poco allegro
* Moderato

## Origen i context

Martinů va residir a París des del 1923 fins al 1940. Amb l'ocupació alemanya imminent i la dificultat de tornar a Txecoslovàquia a causa del feixisme, va decidir abandonar França quatre dies abans de l'ocupació alemanya de París. Després d'un viatge complicat, va arribar als Estats Units, on va viure fins al 1953. La Madrigal Sonata és la primera obra de Martinů als Estats Units, estrenada poc després de la seva finalització el desembre de 1942. Pertanyent al corrent de la Nova Objectivitat i derivada del neoclassicisme d'entre-guerres, mostra les característiques d'aquest important període en la seva carrera, després de deixar enrere l'impuls nacionalista txec inicial de la seva joventut.

## Anàlisi musical

La composició, caracteritzada per una escriptura independent dels tres instruments i sense al·lusió autobiogràfica ni expressió romàntica, consta de dos moviments, amb una diferència notable en durada, ja que el segon és el doble de llarg que el primer. El primer, Poco Allegro és vibrant, brillant, rítmic i sincopat, recordant en els seus inicis l'estil de compositors com Poulenc. El segon moviment, Moderato, evoca el vell madrigal renaixentista amb una melancolia lúcida, destacant el paper de la flauta, i exemplifica l'estil neoclàssic de Martinů abans de tornar, en la reexposició, a l'esperit rítmic i despreocupat del primer moviment.

## Referències

* 1 2 3 «Programa de mà» (en castellà). Fundación Juan March. [Consulta: 11 novembre 2018].
# Tardontia

Tardontia és un gènere de rosegador extint de la família dels aplodòntids, que actualment només conté una espècie vivent, el castor de muntanya. Visqué a Nord-amèrica durant el Miocè.

## Referències

* ↑ Entrada «Tardontia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Erm muntanyès d'Etiòpia

L'erm muntanyés d'Etiòpia és una ecorregió de la ecozona afrotropical, definida per WWF, que ocupa les zones de més elevades del massís Etíop, a Etiòpia. És la regió afromontana més extensa d'Àfrica. Juntament amb l'ecoregió de prada muntanyesa i mont alt d'Etiòpia forma la regió del massís Etíop, inclosa en la llista Global 200 del WWF.

## Descripció

És una ecoregió de prada de muntanya que ocupa 25.200 quilòmetres quadrats repartits en diversos enclavaments en Etiòpia, per sobre dels 3.000 msnm, sobre la Prada muntanyesa i mont alt d'Etiòpia.
Les dades sobre el clima són escasses. Les precipitacions anuals varien entre uns 2.500 mm en el sud-oest, amb només dos mesos d'estació seca, i 1.000 mm en el nord, on l'estació seca dura fins a deu mesos. Les gelades són freqüents, sobretot a l'hivern, de novembre a març.

## Flora

La seva vegetació, dita wurch, consisteix en prades i erms amb abundants plantes herbàcies i arbustos, com l'hipèric Hypericum revoltum. Les espècies arbustives dominants en l'erm són el bruc blanc (Erica arborea) i Philippia; entre els arbustos creixen escasses plantes. En les zones pantanoses abunda el càrex Carex monostachya.
En conjunt, la vegetació és intermèdia entre la flora muntanyesa de l'ecozona afrotropical i la de la paleàrtica.
El gegantisme és comú entre les plantes. Una espècie distintiva és la lobelia gegant Lobelia rynchopetalum, que arriba a una altura de sis metres en la floració.
Totes les plantes presenten adaptacions per a reduir la transpiració, com fulles gruixudes, menudes o tiroses.

## Fauna

Entre els mamífers destaquen la cabra salvatge d'Etiòpia (Capra walie), en gravíssim perill d'extinció, el nyala de muntanya (Tragelaphus buxtoni), l'antílop saltarocs (Oreotragus oreotragus), el gelada (Theropithecus gelada) i el damà del Cap (Procavia capensis). Abunden els rosegadors i les musaranyes.

## Protecció

* Parc Nacional de Simen
* Parc Nacional de les Muntanyes de Bele

## Enllaços externs

* Erms de muntanya d'Etiòpia (World Wildlife Fund) (anglès)
* Erms de muntanya d'Etiòpia (National Geographic) (anglès)