OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa dels Pirineus

La Copa dels Pirineus, també coneguda com a Challenge dels Pirineus o Challenge Internacional del Sud de França, fou una competició de futbol per iniciativa del mecenes occità Monsieur Labat celebrada entre 1910 i 1914 amb la participació de clubs dels territoris al voltant dels Pirineus (Catalunya, País Basc, Llenguadoc, Migdia-Pirineus i Aquitània).
Es tracta d'una de les primeres competicions internacionals futbolístiques a Europa. Fou iniciativa del mecenes occità Monsieur Labat, des del Comitè dels Pirineus de la USFSA (Union des sociétés françaises de sports athlétiques).
La fase final es disputà cada any en una seu diferent. La competició deixà de disputar-se a causa de l'inici de la Primera Guerra Mundial el 1914.

## Història

| Any | Seu | Campió | Subcampió | Resultat |
| 1910 detalls | Seta | FC Barcelona | Reial Societat | 2-1 |
| 1911 detalls | Tolosa | FC Barcelona | Gars Bordeaux FC | 4-0 |
| 1912 detalls | Tolosa | FC Barcelona | Stade Bordelais Université Club | 5-3 |
| 1913 detalls | Barcelona | FC Barcelona | Comète Simot de Bordeus | 7-3 |
| 1914 detalls | Tolosa | FC Espanya de Barcelona | Comète Simot de Bordeus | 3-1 |

## Títols per club

| Club | Campionats | Subcampionats |
| FC Barcelona | 4 | 0 |
| FC Espanya de Barcelona | 1 | 0 |
| Comète Simot de Bordeus | 0 | 2 |
| Gars Bordeaux FC | 0 | 1 |
| Reial Societat | 0 | 1 |
| Stade Bordelais Université Club | 0 | 1 |

## Títols per regió

| Club | Campionats | Subcampionats |
| Catalunya | 5 | 0 |
| Aquitània | 0 | 4 |
| País Basc | 0 | 1 |

## Alineacions vencedores

Aquests són els jugadors que van guanyar la Copa dels Pirineus, en cadascuna de les edicions del campionat:
| Any | Equip campió | Alineació a la final |
| 1910 | FC Barcelona | Solà; Bru, Amechazurra; E. Peris, Aguirreche, Grau; Forns, Graell, Carles Comamala, Pepe Rodríguez i Charles Wallace |
| 1911 | FC Barcelona | Renyé; Bru, Amechazurra; Quirante, E. Peris, Grau; Forns, Percival Wallace, Carles Comamala, Charles Wallace i Espelta |
| 1912 | FC Barcelona | L. Peris; Irízar, Amechazurra; Berdié, Alfred Massana, Wilson; Francesc Armet, Pepe Rodríguez, Steel, Morales i E. Peris |
| 1913 | FC Barcelona | Renyé; Berrondo, Amechazurra; Rositzky, Alfred Massana, Greenwell; Forns, Allack, Berdié, Alcàntara i E. Peris |
| 1914 | FC Espanya de Barcelona | Puig; Ribera, Mariné; Prats, Casellas, Salvó I; Villena, Baró, Bellavista, Passani i Salvó II |

## Referències

* 1 2 «Challenge Internacional del Sur de Francia 1910-1914». CIHEFE, 01-02-2016. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ Closa i Garcia, Antoni; Rius i Solé, Jaume; Vidal i Urpí, Joan. Un segle de futbol català: 1900-2000. Barcelona: Federació Catalana de Futbol, 2001.

## Enllaços externs

* Dades del torneig (anglès)
# Vaadjuv Nyqvist

Vaadjuv Nyqvist (Oslo, 5 d'octubre de 1902 - Oslo, 9 de maig de 1961) va ser un regatista noruec, vencedor d'una medalla olímpica.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va guanyar la medalla de plata en la classe de 6 metres del programa de vela. A bord del Lully II, formà tripulació junt a Magnus Konow, Karsten Konow, Fredrik Meyer i Alf Tveten.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Vaadjuv Nyqvist». [Consulta: 20 octubre 2021].
# Nico Bouvy

Nicolaas Jan Jerôme "Nico" Bouvij (Banda Neira, Illes de Banda, 11 de juliol de 1892 – La Haia, 14 de juny de 1957) va ser un futbolista neerlandès que va competir a començament del segle xx. Jugà com a davanter i en el seu palmarès destaca la medalla de bronze en la competició de futbol dels Jocs Olímpics d'Estocolm, el 1912.
Bouvij va comença a jugar al futbol al DFC de La Haia, on jugà al costat dels seus tres germans i va debutar al primer equip el 1910. Després de tres temporades passà a jugar en la lliga alemanya amb l'Altona 1893. A partir de 1914 i fins a 1923 jugà al HFC Haarlem.
A la selecció nacional jugà un total de 9 partits, en què marcà qautre gols. Debutà contra Anglaterra el 1912 i disputà el seu darrer partit en un amistós contra la mateixa selecció anglesa el novembre de 1913.

## Referències

* ↑ «Nico Bouvy Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 18 març 2017].
* ↑ Perfil a voetballegends.nl (neerlandès)
* ↑ Intl career stats Arxivat 2016-11-07 a Wayback Machine. - Ons Oranje
# Joaquim Pinto

Joaquim Pinto (Porto, 20 de juny de 1957) és un director de cinema portuguès. La seva pel·lícula What Now? Remind Me va ser l'opció portuguesa com a candidata a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa el 2014. Ha treballat com a dissenyador de so en més cent films, a més de treballar de productor i director. Amb Nuno Leonel (Lisboa, 1969) han fet plegats diversos films, com ara Fim de Citação (2014), O Novo Testamento de Jesus Cristo Segundo João (2013), E Agora? Lembra-me (2013) i Porca Miséria (2007).

## Biografia

Joaquim Pinto és afectat d'hepatitis C. El 1997 s'entera que també és portador de la Sida. Afeblit per les dues malalties, treballa una última vegada amb André Téchiné pel seu film Lluny (2001), a continuació marxa set anys a l'illa de Santa Maria, a les Açores amb el seu company Nuno Leonel. Junts esdevenen cultivadors, mentre que Pinto segueix consecutivament dos tractaments, que fracassen. Tornen a continuació a Portugal, a una hora de Lisboa, i Pinto entra a un protocol de cures experimental, molt tòxica. Filma la seva experiència, que donarà el film I ara? estrenada a França el 2014.

## Filmografia
### Actor

* 1984: Point de fuite de Raoul Ruiz
* 1987: Relaçao fiel e verdadeira de Margarida Gil
* 2000: Amour, piments et bossa nova de Fina Torres

### Director

* 1988: Uma pedra no bolso
* 1989: Ona bate o sol
* 1992: Das tripas coração
* 1996: Surfavela (documental)
* 1997: Moleque de rua (documental)
* 1998: Com cuspe e com jeito se bota no cu do sujeito (documental)
* 1999: Cidade velha (documental)
* 2003: Rabo de peixe (documental tv)
* 2009: Para cá dos montes
* 2013: E Agora? Lembra-me (documental)
* 2015: El cant d'una illa (documental - remuntatge cinema de Rabo de peixe)

### Enginyer del so

* 1986: El rei de les roses de Werner Schroeter

### Premi

Premi de l'Edat d'or 2014 per E agora? lembra-me

## Referències

* ↑ «“E Agora? Lembra-me” vai representar Portugal nos Óscares» (en portuguès).
* ↑ Frédéric Strauss. «A Locarno, la belle leçon de survie de Joaquim Pinto» (en francès), agost 2013.
# Joseph Stadler (atleta)

Joseph Francis Stadler (Cleveland, Ohio, 12 de juny de 1880 - Temple City, Califòrnia, 25 de febrer de 1950) va ser un atleta estatunidenc, especialista en els salts que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà dues medalles del programa d'atletisme: una de plata el salt d'alçada aturat i una de bronze en el triple salt aturat.

## Referències

* ↑ «Joseph Stadler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de juny 2009. [Consulta: 26 octubre 2015].
# Caroline Smith

Caroline Smith (Cairo, 21 de juliol de 1906 - Las Vegas, 11 de novembre de 1994) va ser una saltadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar la prova de palanca des de 10 metres del programa de salts. En aquesta prova guanyà la medalla d'or, per davant de la seva compatriota Elizabeth Becker i Hjördis Töpel, que completaren el podi. El 1988 fou incorporada a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* ↑ «Carol Smith Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 6 gener 2018].
* ↑ Caroline Smith a International Swimming Hall of Fame (anglès)
# Lalieudorhynchus gandi

Lalieudorhynchus gandi és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels casèids que visqué durant el Permià mitjà, fa entre 259,9 i 268,8 milions d'anys, en allò que avui en dia és Europa. Se n'han trobat restes fòssils a l'Erau (França). Es tracta de l'única espècie del gènere Lalieudorhynchus. L'estructura de les costelles fa pensar que tenia un estil de vida predominantment aquàtic que ha estat comparat amb el dels hipopòtams d'avui en dia. El nom genèric Lalieudorhynchus significa ‘nas de La Lieude’, mentre que el nom específic gandi fa referència a Georges Gand, investigador de la Universitat de Borgonya.

## Referències

* 1 2 Entrada «Lalieudorhynchus gandi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 5 març 2024].
* ↑ Werneburg et al., 2022, p. 24 i 25.
* ↑ Werneburg et al., 2022, p. 11.

## Bibliografia

* Werneburg, R.; Spindler, F.; Falconnet, J.; Steyer, J.-S.; Vianey-Liaud, M.; Schneider, J. W. «A new caseid synapsid from the Permian (Guadalupian) of the Lodève basin (Occitanie, France)» (en anglès). Palaeovertebrata, 45, 2. DOI: 10.18563/pv.45.2.e2.
# Denebola brachycephala

Denebola brachycephala és una espècie extinta de cetaci, l'única coneguda del gènere Denebola, pertanyent a la família dels monodòntids. És el primer avantpassat conegut de la beluga (Delphinapterus leucas) i data de l'època del Miocè. Un fòssil trobat a la península de Baixa Califòrnia (Mèxic indica que la família dels monodòntids vivia en aigües càlides.

## Referències

* ↑ Entrada «Denebola brachycephala» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, p. 95.

## Bibliografia

* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
# Vilhelm Vett

Vilhelm Vett (Copenhaguen, 31 de desembre de 1879 - Palma, 3 de desembre de 1962) va ser un regatista danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de plata en la regata de 6 metres del programa de vela, a bord del Bonzo, junt a Knud Degn i Christian Nielsen.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, va repetir la medalla de plata en mateixa prova del programa de vela. Anava a bord del Hi-Hi, junt a Aage Høy-Petersen, Nils Otto Møller i Peter Schlütter.

## Referències

* 1 2 «Vilhelm Vett Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-11-14. [Consulta: 11 març 2018].
# Nida Senff

Dina Willemina Jacoba Senff , més coneguda com a Nida Senff (Rotterdam, 3 d'abril de 1920 - Amsterdam, 27 de juny de 1995), fou una nedadora neerlandesa que va competir durant la dècada de 1930. Es casà amb el també nedador Stans Scheffer.
Amb tan sols 16 anys va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín de 1936, on guanyà la medalla d'or en la prova dels 100 metres esquena del programa de natació. En la final superà a la seva compatriota Rie Mastenbroek i a l'estatunidenca Alice Bridges, plata i bronze respectivament. Senff guanyà el títol nacional dels 100 metres esquena el 1935 i 1937, alhora que establí cinc rècords del món en els 100 metres, 150 iardes i 200 metres esquena entre 1936 i 1937. El 1983 fou inclosa a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Nida Senff Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 7 desembre 2019].
* ↑ Nida Senff Arxivat 2018-10-06 a Wayback Machine.. zwemmenindepolder.nl
* ↑ NIDA SENFF (NED) 1983 Honor Swimmer Arxivat 2012-06-03 a Wayback Machine.. www.ishof.org
# Arthur Stockhoff

Arthur Martin Stockhoff (Saint Louis, Missouri, 19 de novembre de 1879 – Saint Louis, 20 d'octubre de 1934) va ser un remer estatunidenc que va competir a primers del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla d'or en la prova de quatre sense timoner del programa de rem, formant equip amb August Erker, George Dietz i Albert Nasse.

## Referències

* ↑ «Arthur Stockhoff Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 17 octubre 2015].
# Carolyn Schuler

Carolyn Schuler (San Francisco, 5 de gener de 1943 - 22 de juliol de 2024) va ser una nedadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1950.
Amb 17 anys va prendre part en els Jocs Olímpics de Roma de 1960, on guanyà la medalla d'or en les dues proves del programa de natació que disputà. En els 100 metres papallona superà en la final a Marianne Heemskerk i Janice Andrew, alhora que establí un nou rècord olímpic, mentre en els 4×100 metres estils formà equip amb Lynn Burke, Patty Kempner i Chris von Saltza i superà el rècord del món. El 1989 fou incorporada a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* ↑ Agliano, Jordan. «Carolyn Schuler Jones, a two-time U.S. Olympic Gold Medalist, dies at 81» (en anglès americà), 04-08-2024. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ Sports-Reference.com, Olympic Sports, Swimming at the 1960 Roma Summer Games, Women's 100 metres Butterfly Final Arxivat 2020-04-17 a Wayback Machine.. Consulta 7 desembre 2019
* ↑ Sports-Reference.com, Olympic Sports, Swimming at the 1960 Roma Summer Games, Women's 4 × 100 metres Medley Relay Final Arxivat 2020-04-17 a Wayback Machine.. Consulta 7 desembre 2019
* ↑ «Carolyn Schuler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 7 desembre 2019].
* ↑ International Swimming Hall of Fame, Honorees, Carolyn Schuler (USA) Arxivat 13 August 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.. Retrieved March 11, 2015.
# Dicinodontoïdeus

Els dicinodontoïdeus (Dicynodontoidea) són un clade extint de sinàpsids del grup dels dicinodonts que tingueren una àmplia distribució des del Permià mitjà fins al Triàsic mitjà, fa entre 237 i 265 milions d'anys. Se n'han trobat fòssils a l'Antàrtida, Austràlia, el Brasil, l'Índia, Laos, Moçambic, Namíbia, el Regne Unit, Rússia, Sud-àfrica, Tanzània, la Xina i Zàmbia. Es defineixen com el conjunt que agrupa tots els tàxons més propers a Dicynodon lacerticeps que a Oudenodon bainii o Emydops arctatus.

## Referències

* 1 2 Entrada «Dicynodontoidea» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 març 2024].
* ↑ Kammerer, Angielczyk i Fröbisch, 2011, p. 131.

## Bibliografia

* Kammerer, C. F.; Angielczyk, K. D.; Fröbisch, J. «A comprehensive taxonomic revision of Dicynodon (Therapsida, Anomodontia) and its implications for dicynodont phylogeny, biogeography, and biostratigraphy» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 31, suplement al 6, 2011, pàg. 1-158. DOI: 10.1080/02724634.2011.627074.
# Orizominis

Els orizominis (Oryzomyini) són un tribu de rosegadors de la família de cricètids. També pertanyen a la subfamília dels sigmodontins. Aquest tribu viu a Sud-amèrica, Centreamèrica i Nord-amèrica fins a Nova Jersey. També viuen a les Illes Galápagos i algunes de les illes de les Antilles, com ara Jamaica, Curaçao, Saint Vincent i Saint Lucia.

## Referències

* ↑ Entrada «Oryzomyini» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Ángela Pumariega Menéndez

Ángela Pumariega Menéndez (Gijón, Espanya 1984) és una regatista asturiana, guanyadora d'una medalla olímpica d'or.
Va néixer el 12 de novembre de 1984 a Gijón, Astúries.
Membre del Real Club Astur de Regatas de la ciutat de Gijón, va participar, als 27 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la classe Elliott 6m al costat de Támara Echegoyen i Sofía Toro.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat una medalla d'or en el Campionat d'Europa de vela.
# Nils Svärd

Nils Svärd (Frösön, 10 de juliol de 1908 - 6 d'agost de 2001) fou un esquiador de fons suec que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Lake Placid, on fou desè en la cursa dels 18 quilòmetres del programa d'esquí de fons. Al seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1931.

## Referències

* ↑ «Nils Svärd Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ Nils Svärd a Federació Internacional d'esquí
# Cèl·lula Grätzel

La cèl·lula Grätzel també coneguda com a cèl·lula fotovoltaica sensibilitzada per colorant produeix electricitat mitjançant un principi foto-electroquímic, canviant l'energia lumínica en energia elèctrica. És una cèl·lula solar de baix cost que pertany al grup de cèl·lules solars de pel·lícula fina. Es basa en un semiconductor format entre un ànode fotosensibilitzat i un electròlit, un sistema fotoelectroquímic. La versió moderna d'una cèl·lula solar de colorant, també coneguda com a cèl·lula Grätzel, va ser co-inventada originalment el 1988 per Brian O'Regan i Michael Grätzel a la UC Berkeley i aquest treball va ser desenvolupat posteriorment pels científics esmentats de l'École Polytechnique Fédérale de Lausanne (EPFL) fins a la publicació del primer DSSC d'alta eficiència l'any 1991. Michael Grätzel ha estat guardonat amb el Premi de Tecnologia del Mil·lenni 2010 per aquest invent.
Es basa en una molècula de colorant que, amb la llum, excita un electró i l'injecta a la banda de conducció de l'òxid de titani (II), l'elèctrode de treball. Havent perdut un electró, la molècula del tint es troba oxidada, és a dir, té un electró menys que abans. L'electró segueix un circuit fins a arribar a l'altre elèctrode que transfereix l'electró al parell redox iode/iodur. El circuit es tanca quan el iodur redueix el colorant i la molècula del tint recupera el seu estat inicial. D'aquesta manera el procés es transforma en un cicle que genera un corrent elèctric.
Les cel·les de Graetzel, en el seu origen eren molt prometedores perquè obtenien eficiències de fins al 10%. L'únic inconvenient era l'estabilitat (duraven hores). Posteriorment s'han incorporant grans canvis com la substitució del colorant per Quantum Dots o l'ús d'electròlits sòlids. Tot i així, sembla que la cel·la ha quedat estancada i no s'han aconseguit grans canvis que permetin la seva introducció en la indústria i el mercat.

## Referències

* ↑ Wan, Haiying "Dye Sensitized Solar Cells", University of Alabama Department of Chemistry, p. 3, published 2004.
* ↑ "Dye-Sensitized vs. Thin Film Solar Cells", European Institute for Energy Research, 30 June 2006
* ↑ Professor Grätzel wins the 2010 millennium technology grand prize for dye-sensitized solar cells, Technology Academy Finland, 14 June 2010.

## Vegeu també

* Eosina
* Ruteni

## Bibliografia

* M. Granel. "A higa molar extinción coeficiente charre transferir sensitivo anda bits aplicativo in oye-sensitivo solar cella".
* Brean Aborregan & Micha el Granel, Aturen, 353 (24), 737 - 740 (24 Cobertor 1991).
* A. Lay, M. Granel, J. Sprays. Ches. 97, 6272 (1993).
* G.P. Estadista, M. Granel, J. Chef. Educo. 75, 752 (1998)
# Manfred Toeppen

Manfred Kurt Washington Toeppen (Saint Louis, Missouri, 3 de setembre de 1887 – Los Angeles, Califòrnia, 18 de juliol de 1968) va ser un waterpolista estatunidenc que va competir a principis del segle xx.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo com a membre de l'equip Missouri Athletic Club. Era fill del lluitador Hugo Toeppen, que va participar en les proves de lluita en aquests mateixos Jocs.

## Referències

* 1 2 «Manfred Toeppen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 20 octubre 2015].
# Catharina Neelissen

Catharina Neelissen (Haarlem, 4 de novembre de 1961) és una ex-remadora neerlandesa que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on disputà dues proves del programa de rem. Guanyà la medalla de bronze en la competició del vuit amb timoner, mentre en el quatre amb timoner fou cinquena.

## Referències

* ↑ «Catharina Neelissen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2011. [Consulta: 6 octubre 2019].
* ↑ «Fitxa a worldrowing.com». Arxivat de l'original el 2021-01-09. [Consulta: 10 gener 2021].
# Sallacyon hoffstetteri

Sallacyon hoffstetteri és una espècie extinta de mamífers esparassodonts de la família dels borhiènids (o, segons altres classificacions, dels hatliacínids) que visqué a Sud-amèrica durant l'Oligocè, fa entre 21 i 29 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i Bolívia. Es tracta de l'única espècie del gènere Sallacyon. Era més o menys igual de gros que Perathereutes pungens i un xic més petit que Sipalocyon gracilis. El nom genèric Sallacyon significa ‘gos de Salla’, mentre que el nom específic hoffstetteri fou elegit en honor del paleontòleg francès Robert Hoffstetter.

## Referències

* 1 2 Entrada «Sallacyon hoffstetteri» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ Defler, 2019, p. 272.
* ↑ Villarroel i Marshall, 1982, p. 206.
* ↑ Villarroel i Marshall, 1982, p. 205.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Villarroel, C.; Marshall, L. G. «Geology of the Deseadan (early Oligocene) age Estratos Salla in the Salla-Luribay basin, Bolivia, with description of new marsupialia» (en anglès). Geobios, 6, 1982, pàg. 201-211. DOI: 10.1016/S0016-6995(82)80114-9.
# Vespertilionoïdeus

Els vespertilionoïdeus (Vespertilionoidea) són una superfamília de ratpenats. Hi ha científics que situen els molòssids i els natàlids en aquest grup, però encara no s'ha determinat amb certesa si aquesta classificació és correcta. Les espècies d'aquesta superfamília es troben a tots els continents del món tret de l'Antàrtida. Els fòssils més antics d'aquest grup s'han trobat al Canadà i daten de l'Eocè mitjà.

## Referències

* 1 2 Entrada «Vespertilionoidea» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Solari, S.; Martínez-Arias, V. «Cambios recientes en la sistemática y taxonomía de murciélagos Neotropicales (Mammalia: Chiroptera)» (PDF) (en castellà). Therya, 5, 1, 2014, pàg. 167–196.
# Aiguamolls de la Deu i la Moixina

Els aiguamolls de la Deu i la Moixina es troben en el terme municipal d'Olot i formen part del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa.
És una zona considerada reserva integral d'interès geobotànic, amb una gran varietat de flora i fauna. Els paratges de la Moixina està declarat Reserva Natural D'interès Geobotànic pel Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa, està sempre amarat d'aigua, reducte d'un antic llac que omplia la plana olotina i que es va assecar quan va afluir la lava del volcà Croscat. És, a més, posseïdor d'un encís transmès en multitud de poemes i pintures dels pintors de l'Escola de Paisatge d'Olot. Aquest paratge d'espectacular bellesa inclou dues de les fonts més conegudes d'Olot: la font de la Moixina i la font de la Deu.

## Referències

* ↑ «Paratges de la Moixina – Patrimoni de la Garrotxa». [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Turisme - El paratge de la Moixina» (en anglès). [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ Vídeos de la Moixina i la font de la Deu.
# Nobuo Arai

Nobuo Arai (japonès: 新井信男) (1909 - 15 de juny de 1990) va ser un nedador japonès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va disputar tres proves del programa de natació. Va guanyar la medalla de plata en els 4x200 metres lliures, formant equip amb Tokuhei Sada, Katsuo Takaishi i Hiroshi Yoneyama. En els 400 i 1.500 metres lliures quedà eliminat en sèries.

## Referències

* ↑ «Nobuo Arai Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de novembre 2012. [Consulta: 22 octubre 2018].