OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Armand Quintana i Panedas

Armand Quintana i Panedas (Manlleu, Osona, 1921 – Vic, 22 de gener del 2005) escriptor, articulista i professor de llengua i literatura catalanes. Com a militant de la resistència cultural durant el franquisme destacà en l'organització en la clandestinitat de cursos de català durant els anys 1950. En la mateixa línia, va ser membre fundador de Cavall Fort i de la delegació d'Òmnium Cultural a Osona, de la qual va ser president de 1976 a 1980. També va ser redactor de la revista Inquietud Artística (1955-1966) i de la premsa catalana, i vinculat tanmateix a l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana, al Patronat d'Estudis Osonencs i a l'Ateneu Barcelonès.
Pel que fa a la seva activitat política va ser, com a independent, regidor de cultura a l'Ajuntament de Vic entre els anys 1983 i 1987 en el govern municipal encapçalat per l'alcalde Ramon Montanyà. Poc després va ingressar a Esquerra Republicana de Catalunya, partit al qual va pertànyer fins a la seva mort el 2005.
La ciutat de Vic li va dedicar el parc al costat del complex cultural L'Atlàntida.

## Obres destacades

* El temps cremat (1995)
* A l'ombra del semàfor. Contes i narracions amb Pilar Cabot, (2001)
* La corbata (2005) obra pòstuma

## Referències

* ↑ «Armand Quintana». Osona.com, 22-01-2005. [Consulta: maig 2006].
* ↑ Quintana, Armand «La revista Inquietud». Ausa, XIX, 145, 2000, pàg. 215-269.
* 1 2 «Biografia». Osona.cat. [Consulta: maig 2006].
* ↑ «Document de consulta per als tallers d'intervenció en l'espai Públic». Pla de Barris p. 5 i 8. Ajuntament de Vic.41° 55′ 40″ N, 2° 15′ 35″ E﻿ / ﻿41.92778°N,2.25972°E﻿ / 41.92778; 2.25972
* ↑ El temps cremat. Barcelona: Columna, 1995 (2005), p. 224. ISBN 9788478099559.
* ↑ Quintana, Armand; Cabot, Pilar. A l'ombra del semàfor. Contes i narracions. La Busca edicions, 2001, p. 87. ISBN 9788489986541.
* ↑ La corbata. La Busca edicions, 2005.

## Bibliografia

* Cabot, Pilar «Armand Quintana i Panedas» (in memoriam). Llengua Nacional, 51, 2005, pàg. 36. ISSN: 1695-1967.
* Caralt i Sagalés, Montse «El compromís cívic i intel·lectual d'Armand Quintana explicat per ell mateix». Ausa [26], 172, pàg. 475-495.

## Enllaços externs

* «Armand Quintana i Panedas». Ruta literària de Manlleu 1.0. Biblioteca Municipal de Manlleu, 13-10-2010. [Consulta: maig 2016].
# Arno Kleffel

Arno Kleffel (Pößneck, 4 de setembre de 1840 - Nikolassee, 15 de juliol de 1913) fou un director i compositor alemany.

## Biografia

Arno Kleffel va estudiar al conservatori de Leipzig i en privat amb Moritz Hauptmann. De 1863 a 1867 Kleffel va ser director de la Societat Musical de Riga, de 1868 director de teatre a Colònia, Amsterdam, Görlitz, Breslau, Stettin i altres, de 1873 a 1880 va treballar al teatre Friedrich Wilhelm de Berlín, després a Augsburg i Magdeburg. 1892-1894 va treballar a Berlín com a professor de teoria i piano al Conservatori Stern on entre els seus alumnes tingué a Heinz Tiessen i, com a crític de música. De 1884 a 1892 i de 1894 a 1904 va ser primer director de direcció al "Stadttheater" de Colònia, on va dirigir els concerts de Gürzenich al costat de Franz Wüllner (1832–1902); allà també va rebre el títol de professor reial. Des de 1904 va treballar al conservatori Stern com a professor de composició, com a cap de la Kapellmeisterschule i com a responsable de l'associació de cantants Stern.

## Obres

Kleffel va escriure música vocal, música per a piano (dues i quatre mans) i algunes obres per a orquestra. Franz Pazdirek va publicar un extens catàleg de les obres del compositor. Aquesta llista molt extensa és accessible en línia. Nombrosos treballs de Kleffel van aparèixer com un enregistrament en CD en edició Romana Hamburg (Gerhard Helzel).

## Bibliografia

* Gerhard Helzel: Arno Kleffel. In: MGG Online (Abonnement erforderlich).
* Spemanns goldenes Buch der Musik; eine Hauskunde für Jedermann, Stuttgart 2. Auflage 1900, Nr. 955
* Franz Pazdirek Universal-Handbuch der Musikliteratur aller Zeiten und Völker, Vol. VI, Wien 1904–1910, 2 1967. online

## Referències

* ↑ Llista d'obres en línia de Kleffel

## Enllaços externs

* Partitures a International Music Score Library Project
* http://www.romana-hamburg.de/Kleffel.htm
* https://www.klassika.info/Komponisten/Kleffel_Arno/index.html
# Arangina

Arangina és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels dictínids (Dictynidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1967 per Lehtinen. És endèmic de Nova Zelanda.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog del 26 de desembre de 2016, existeixen dues espècies:
* Arangina cornigera, (Dalmas, 1917)
* Arangina pluva, Forster, 1970

## Referêncies

* ↑ Lehtinen, P. T. «Classification of the cribellate spiders and some allied families, with notes on the evolution of the suborder Araneomorpha». Annales Zoologici Fennici, 4, 1967, pàg. 199–468.
* ↑ «Gen. Arangina Lehtinen, 1967». Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2. [Consulta: 1r juny 2019].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Arangina Lehtinen, 1967 en la família Dictynidae +base de dades
# Argyranthemum gracile

Argyranthemum gracile és una espècie de planta herbàcia de la família de les Asteràcies. És originària de les Illes Canàries, essent un endemisme de l'illa de Tenerife. Aquest matoll perenne es diferencia dins el gènere pel fet que les seves fulles són bífides o trífides, amples, amb lòbuls foliars filiformes, tiges primes, inflorescències en forma de corimbe amb capítols petits, i fruits que posseeixen un vil·là coroniforme, el que alhora permet diferenciar-la de l'espècie Argyranthemum frutescens, a la qual s'hi assembla molt.
A Tenerife se la troba a: Litoral Sur, Güimar, Granadilla, Arico, El Médano, Adeje, Guía de Isora, Tamaimo, etc., essent-hi bastant freqüent fins a una altitud de 600 m.

## Taxonomia

Argyranthemum gracile va ser descrita per Webb ex Sch.Bip. i publicada a Histoire Naturelle des Îles Canaries ii: 261

### Etimologia

* Argyranthemum: nom genèric que prové del grec "argyros", que significa "platejat", i "anthemom", que significa "planta de flor", fent al·lusió a les seves flors radiants pàl·lides.
* gracile: epítet llatí que significa "gràcil, prim", podent fer referència als lòbuls foliars o a les tiges.

#### Sinonímia

* Chrysanthemum gracile (Sch.Bip.) Masf.

## Referències

* ↑ Argyranthemum gracile a Flora de Canarias
* 1 2 Bramwell, David; Bramwell, Zoë. «Flora». A: Flores Silvestres de la Islas Canarias (en castellà). 4a ed.. Madrid: Editorial Rueda SL, 2001, p. 338. ISBN 8472071286.
* ↑ «Argyranthemum gracile». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 5 novembre 2013].
* ↑ «Argyranthemum gracile» a EOL. Data consulta: 06 de març de 2014.
# Argyranthemum haematomma

Argyranthemum haematomma és una espècie de planta herbàcia de la família de les asteràcies. És originària de les Illes Canàries, essent un endemisme de l'illa de Madeira i es troba dins de l'àmbit macaronèsic junt amb les illes La Gomera, La Palma i Tenerife. Es considera una espècie "molt rara" i en perill d'extinció. Els primers estudis sobre vegetació en aquestes illes va ser per part de Lowe el 1868 el qual va definir dues zones de vegetació: una de marítima que abraça des del nivell del mar fins als 360 m.; i una de més muntanyosa que va des dels 300 fins als 480 m., la vegetació de la qual es caracteritza per presentar espècies autòctones com A. haematomma.
El nom genèric Argyranthemum - prové del grec "argyros", que significa "platejat", i "anthemom", que significa "planta de flor", fent al·lusió a les seves flors radiants pàl·lides. Haematomma és un epítet llatí que significa sanguinós, color rosat que poden adoptar els pètals. El nom comú és malmequeres o estreleira.
Aquest matoll perenne es diferencia dins el gènere pel fet que les seves fulles són bi o trífides, amples, amb lòbuls foliars filiformes, tiges primes, inflorescències en forma de corimbe amb capítols petits, i fruits que posseeixen un vil·là coroniforme, el que alhora permet diferenciar-la de l'espècie Argyranthemum frutescens, a la qual s'hi assembla molt.

## Referències

* ↑ «Argyranthemum haematomma» a EOL. Data consulta: 23 de gener de 2015.
* ↑ «Argyranthemum haematomma a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 23 gener 2015].
* ↑ Argyranthemum haematomma a Flora de Canarias
* ↑ Bramwell, David; Bramwell, Zoë. «Flora». A: Flores Silvestres de la Islas Canarias (en castellà). 4a ed.. Madrid: Editorial Rueda SL, 2001, p. 338. ISBN 8472071286.
# Ashley Lilley

Ashley Lilley (Rothesay, Escòcia, 29 de gener de 1986) és una actriu escocesa, que va fer el seu debut amb la pel·lícula Mamma Mia! el 2008.
Ashley-Anne Lilley va néixer en Rothesay a l'Illa de Bute, Escòcia. Als dotze anys va guanyar el "National Youth Music Theatre". Als quinze es va inscriure en la "Italian Conti Academy of Theatre Arts" a Londres, i es va graduar el 2004. Ashley va ser l'estel, com Lucille Frank, en una producció de la desfilada de Jason Robert Brown en el Festival Fringe d'Edimburg el 2005. Més tard es va unir a la gira pel Regne Unit de Anything Goes, de Cole Porter, en el paper de Hope Harcourt.
Va fer el seu debut al cinema amb la pel·lícula Mamma Mia!, basada en el musical homònim, el qual està basat al seu torn en les cançons de la famosa banda sueca ABBA.
Anomenada Ash pels seus amics i família, va ser companya de classe en el col·legi del migcampista de l'Hamilton Academical Football Club, Jim McAlister, i companya de classe a la universitat de Derek Hough. Ha aparegut el 2010 en el drama romàntic Cartes a Julieta com a Patricia, la cosina de Charlie, un paper secundari.

## Filmografia

* 2008: Mamma mia!
* 2010: Cartes a Julieta

## Referències

* ↑ «Biografía».
# Aviation Industry Corporation of China

Aviation Industry Corporation of China (AVIC; en xinès: 中国航空工业集团公司) és un grup d'empreses públic de la Xina especialitzat en la construcció aeronàutica. Fabrica avions militars, avions de passatgers, turboreactors i helicòpters.
Les seves filials inclouen Changhe Aircraft Industries Corporation, Chengdu Aircraft Industry Group, China Nanchang Aircraft Manufacturing Corporation, China National Aero-Technology Import & Export Corporation, Guizhou Aircraft Industry Co., Harbin Aircraft Manufacturing Corporation, Hongdu Aviation Industry Group, Shanghai Aviation Industrial Company, Shanghai Aviation Industrial Company, Shenyang Aircraft Corporation i Xi'an Aircraft Industrial Corporation. Ha estat acusat d'espionatge industrial pel Wall Street Journal.

## Referències

* ↑ Gorman S, Cole A, Dreazen Y «Computer Spies Breach Fighter-Jet Project Article» (en anglès). The Wall Street Journal, 21-04-2009.
# Aviation Partners Inc.

Aviation Partners Inc. és una empresa de Seattle (Estats Units) especialitzada en el disseny i fabricació de dispositius de punta alar per a avions. Fou fundada per Joe Clark i Dennis Washington el 1991 i és propietat de The Washington Companies.
Washington, un empresari estatunidenc del sector de la mineria de coure, estava frustrat perquè el seu avió privat no podia viatjar d'una costa a l'altra dels Estats Units sense aturar-se a fer gasolina. En lloc de comprar un nou avió, es posà en contacte amb el seu amic, Clark, que tenia experiència en el sector aeronàutic com a cofundador de Horizon Air. Clark calculà que un millor disseny de les ales faria possibles aquests vols transcontinentals. Juntament amb un grup d'especialistes en aviació, Clark desenvolupà un nou dispositiu de punta alar i, després d'obtenir el permís de Gulfstream, equipà l'avió de Washington amb aquest dispositiu. Els vols de prova corroboraren l'estalvi de combustible i un augment de l'abast del 4–5%. Aleshores, Washington i Clark llançaren una campanya publicitària per comercialitzar el concepte, incloent-hi una sèrie de rècords mundials amb els dispositius de punt alar.

## Referències

* 1 2 3 «API - Performance Enhancing Winglets» - Airliner World, març 2009
# Atiu

Atiu és una de les illes Cook meridionals, situada a 187 km al nord-est de Rarotonga.

## Geografia

Atiu és una illa volcànica i rodejada d'un escull elevat de 6 m d'altitud format de corall fossilitzat. És un tipus d'illa anomenat makatea a partir de l'illa Makatea a les Tuamotu. La corona de corall forma una plana al voltant de l'illa que té una orografia suau fins als 71 m d'altitud al centre. L'erosió del corall provoca que la costa estigui plena de coves i túnels, on nidifiquen diverses espècies d'ocells. Antigament l'illa s'anomenava Enuamanu, terra dels ocells. La superfície total és de 27 km². La temperatura és suau amb una mitjana entre els 24° i 26 °C.
Al contrari de la majoria d'illes de la Polinèsia, la població viu al centre de l'illa en cinc viles molt properes: Areora, Ngatiarua, Teenui, Mapumai i Tengatangi. En total eren 571 habitants el 2003. Es cultiva cafè i vainilla.

## Història

Va ser poblada per migracions polinèsies des de les illes de la Societat, al segle v. Les tradicions situen l'origen en la mítica terra d'Avaiki, que es podria tractar de les illes Manu'a. Es va canviar l'antic nom d'Enuamanu per Atiu en honor de l'avantpassat llegendari Atiu-mua. Els habitants d'Atiu eren els guerrers més temuts de les illes Cook, i la seva història inclou diversos atacs sanguinaris a les illes veïnes.
El primer europeu a arribar va ser l'anglès James Cook, el 31 de març de 1777. El segon va ser l'evangelista protestant John Williams que hi va deixar dos missioners de Tahaa.

## Referències

* ↑ Discoverers of the Cook Islands and the Names they Gave
# Atis Slakteris

Atis Slakteris (nascut el 21 de novembre de 1956, al municipi de Bauska), és un polític letó, exministre de Defensa de Letònia. El 22 de gener de 2008 va ser nomenat Ministre d'Economia, reemplaçant Oskars Spurdziņš.
La primera cartera d'Atis Slakteris és el Ministeri d'Agricultura del 5 de maig de 2000 fins al 7 de novembre de 2002 en el govern d'Andris Bērziņš. És llavors ministre de Defensa del 9 de març de 2 de desembre de 2004 al Gabinet Emsis i el 8 d'abril de 2006 fins al 20 de desembre de 2007 del primer Gabinet Kalvītis i el segon Gabinet Kalvītis. També és part del segon Gabinet Godmanis com a Ministre d'Economia del 20 de desembre de 2007 fins al 12 març de 2009.
A finals de 2008, Slakteris va donar a una entrevista a Bloomberg sobre la crisi econòmica de 2008-2009, durant la qual va respondre a una pregunta relacionada amb les causes per les quals Letònia havia arribat a demanar diners al Fons Monetari Internacional amb la paraula "res especial" (nothing especial). Les frases "nasing spesal" (burlant-se del pobre anglès de Slakteris durant l'entrevista) i "my answer will be, but I will not say" (la meua resposta serà, però no la diré) es van convertir en mems populars a Letònia.

## Referències

* ↑ http://www.eib.org/about/news/atis-slakteris,-new-governor-for-latvia.htm
* ↑ http://www.mg.co.za/article/2009-02-20-hitting-back-at-leaders-with-mocking-tshirts-penguin-jibes
* ↑ http://www.reuters.com/article/idUSTRE52G05X20090317

## Enllaços externs

* Entrevista controvertida a Bloomberg TV (descarrega)
# Attaque Team Gusto

L'equip Attaque Team Gusto és un equip ciclista professional eslovè, d'origen taiwanès, de categoria continental. Competeix als circuits continentals de ciclisme, especialment a l'UCI Àsia Tour.

## Principals resultats

* Tour de Tailàndia: Ben Hill (2016)
* Tour de Tochigi: Ben Hill (2017)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

A partir del 2014, l'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme. La taula presenta les classificacions de l'equip al circuit, així com el millor ciclista individual.
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 56è | Chun Kai Feng (160è) |
| 2015 | 37è | Thomas Rabou (96è) |
| 2016 | 30è | Cameron Bayly (108è) |
| 2017 | 28è | Ben Hill (45è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 108è | Ben Hill (703è) |
UCI Oceania Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2017 | 16è | Ben Hill (68è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2016-04-07 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Attaran

Attaran (Ahtaran) és un riu de Birmània.
Està format per la unió dels rius Zami i Winraw. Desaigua al riu Salween prop de Moulmein. És estret, fondo i segueix un curs nord-oest; és navegable per bots pràcticament tot el seu recorregut. A la rodalia hi ha algunes fonts termals destacant les fonts d'Attaran Rebu.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Augeu

Augeu (en francès Ogeu-les-Bains) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 536 | 1 173 | 1 360 | 1 663 | 1 670 | 1 698 | 1 605 | 1 708 | 1 613 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 605 | 1 498 | 1 474 | 1 375 | 1 362 | 1 332 | 1 324 | 1 217 | 1 208 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 150 | 1 113 | 1 094 | 1 020 | 1 006 | 953 | 830 | 852 | 845 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 884 | 823 | 824 | 1 042 | 1 085 | 1 084 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977- | Michel Lauronce | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Augies (Lacònia)

Augies (en grec antic Αὐγειαί) era una antiga ciutat grega de Lacònia que Homer menciona al "Catàleg de les naus" a la Ilíada.
Estrabó diu que era la mateixa ciutat que al seu temps s'anomenava Egia, (Αἰγίαι). Pausànias coincideix amb Estrabó quan diu que el nom de la ciutat havia canviat, però l'anomena d'una forma lleugerament diferent, Egies (Αἱγαῖας), i la situa a 30 estadis de Gítion. Diu que hi havia una llacuna que anomenaven de Posidó, i un temple dedicat a aquest déu amb una imatge seva. També diu que la gent no pescava en aquest llac, ja que els que ho feien es convertien en peixos.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 583
* ↑ Estrabó. Geografia, VIII, 5,3
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, III, 21,5
# Bab Tiouka

Bab Tiouka (àrab باب تيوكا) és una comuna rural de la província de Sidi Kacem de la regió de Rabat-Salé-Kenitra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.697 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Aziar

Aziar (en àrab أزيار, Azyār; en amazic ⴰⵣⵢⴰⵔ) és una comuna rural de la prefectura d'Agadir Ida-Outanane, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.948 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Austrochaperina blumi

Austrochaperina blumi és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Zweifel, R. & Price, D. 2004. Austrochaperina blumi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 1 de febrer del 2008.
# Església de Santa Gaianè

L'església del monestir de Santa Gaianè està situada a la ciutat d'Etxmiadzín (Armènia), al sud de la catedral i prop d'aquesta. L'església es va aixecar sobre la tomba de santa Gaianè i forma part d'un complex monàstic.

## Història

Arran d'una de les persecucions de Dioclecià, els cristians que habitaven l'Anatòlia oriental (Capadòcia, Osroene…), evangelitzada des de molt abans, van refugiar-se a l'Armènia actual, però el rei Trdat o Tiridates III d'Armènia, aliat de Roma, també els va perseguir en aquest lloc, fins que aquest mateix rei es va convertir al cristianisme gràcies a sant Gregori l'Il·luminador (298-325), segons una llegenda elaborada molt més tard. Aquesta llegenda fixa la data de la conversió al 301. En aquella persecució foren martiritzades diverses verges cristianes, com ara Gaianè i Hripsimè, entre d'altres.
Segons la narració de la Vida de sant Gregori les verges foren martiritzades a Vagarxapat, la capital (des del 1945 coneguda com a Etxmiadzín). Aquí sant Gregori va tenir una aparició miraculosa que li va revelar el lloc d'enterrament de Gaianè i Hripsimè, i va fundar els seus martyriums.

## L'església

Es tracta d'un edifici exteriorment de planta rectangular. Interiorment està dividida en tres naus separades per pilars (dos a cada costat) que alhora suporten una cúpula semiesfèrica sobre un tambor de vuit costats i coberta piramidal. Al fons de la nau central hi ha un absis, flanquejat per dues capelles annexes, una a cada nau lateral.
L'església fou fundada pel catolicós Esdras el 630, però un mil·lenni després, el 1652, es va reconstruir. El 1683 s'hi va afegir un atri, destinat a lloc de sepultura per a personatges de l'Església armènia. Aquest porxo està dividit en tres sectors, reflex de les naus interiors. En els extrems té uns cossos que sobresurten en relació amb els murs laterals de la mateixa església i que estan rematats per petits campanars.
* El presbiteri
* Columna

## Bibliografia

* Isabelle Augé i altres. Armenia Sacra. Musée du Louvre. París, 2007, ISBN 978-2-35031-068-8.

## Enllaços externs

* (anglès) Armerica.
# Typhlomys daloushanensis

Typhlomys daloushanensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels platacantòmids. Viu al centre i l'oest de la Xina. Té una llargada de cap a gropa de 86,05 ± 6,55 mm, que en fa l'espècie vivent de Typhlomys més grossa. El seu pelatge dorsal és de color carbó, mentre que el ventral és de color pissarra amb alguns pèls de color crema.

## Referències

* ↑ Cheng, Feng; He, Kai; Chen, Zhong-Zheng; Zhang, Bin; Wan, Tao; Li, Jia-Tang; Zhang, Bao-Wei; Jiang, Xue-Long «Phylogeny and systematic revision of the genus Typhlomys (Rodentia, Platacanthomyidae), with description of a new species» (en anglès). Journal of Mammalogy, 98, 3, 2017, pàg. 731-743. DOI: 10.1093/jmammal/gyx016. ISSN: 0022-2372.
# Cantó de Vic de Sòs

El cantó de Vic de Sòs (nom occità, en francès Vicdessos) és un cantó francès del departament de l'Arieja, a la regió d'Occitània. Està enquadrat al districte de Foix, té 10 municipis i el cap cantonal és Vic de Sòs.

## Municipis

* Ausat
* Gestièrs
* Golièr
* Ilièr e la Ramada
* Lercol
* Orús
* Sem
* Siguèr
* Suc e Sentenac
* Vic de Sòs

## Vegeu també

* Cantons de l'Arieja
# Elodie Ouedraogo

Élodie Ouédraogo (Bèlgica, 27 de febrer de 1981) és una atleta belga, especialista en la prova de 4x100 m, amb la qual ha aconseguit ser campiona olímpica en 2008.

## Carrera esportiva

Al Mundial d'Osaka 2007 guanya la medalla de bronze en els relleus 4x100 metres, amb un temps de 42.75 que va ser rècord nacional de Bèlgica, després de les nord-americanes i jamaicanes, i sent les seves companyes d'equip: Olivia Borlée, Hanna Marien i Kim Gevaert.
I a l'any següent, a les Olimpíades de Pequín 2008 va guanyar l'or en la mateixa prova.

## Referències

* ↑ «Élodie Ouédraogo». [Consulta: 24 novembre 2017].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Elodie Ouedraogo
* Profile: Élodie Ouédraogo Arxivat 2017-12-06 a Wayback Machine. All-Athletics.com
# Pavle Jurina

Pavle "Pavo" Jurina (Našice, 2 de gener de 1954 – 2 de desembre de 2011), fou un exjugador d'handbol iugoslau, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984,
A Moscou 1980 formà part de l'equip iugoslau que acabà en sisè lloc a l'olimpíada. Hi va jugar tots sis partits, i hi marcà trenta-tres gols.
Quatre anys més tard, a Los Angeles 1984, formà part de la selecció iugoslava que va guanyar la medalla d'or. Hi va jugar tots sis partits, i marcà cinc gols.

## Enllaços externs

* Fitxa a databaseolympics.com
* Sportal.hr