OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Matràs

Un matràs és un recipient, generalment de vidre, emprat als laboratoris que es caracteritza per tenir un coll, habitualment llarg i estret, i que s'empra com a continent de líquids o dissolucions.
Als laboratoris hom pot trobar-ne de diferents tipus per a diferents usos:
* Matràs aforat: Matràs que té forma de pera, de fons pla, el coll del qual és llarg i estret i amb una marca que indica la capacitat volumètrica exacte. És emprat sobretot per a preparar solucions de concentració coneguda.
* Matràs de destil·lació: Matràs de fons esfèric emprat per efectuar una destil·lació per la qual cosa al mig del coll, que és llarg, té una sortida inclinada cap avall que permet connectar-la amb un refrigerant.
* Matràs de Claison: Matràs de destil·lació que té dues boques, una d'elles emprada per posar-hi un termòmetre).
* Matràs Erlenmeyer o erlenmeyer: Matràs de forma cònica truncada, ideat pel químic alemany Emil Erlenmeyer, que és molt estable i permet rascar les parets per desenganxar-ne els precipitats.
* Matràs de Kitasato o kitasato: Matràs de forma cònica truncada, de parets gruixudes, amb una tubuladura lateral en el coll, que permet connectar-lo a una trompa de buit. Fou dissenyat pel científic japonès Kitasato Shibasaburō. És emprat, principalment, per a recollir el filtrat en una filtració amb succió.
* Matràs de Kjeldahl: Matràs de forma de pera i coll llarg, dissenyat pel químic danès Johan Kjeldahl. És emprat per a efectuar digestions i mineralitzacions de substàncies, essent la més important la determinació del nitrogen total d'una mostra.

## Tipus d'eina

Un matràs és una eina de fusta composta per un piló de forma cilíndrica reforçat amb cercles de ferro i amb un mànec a la part superior. Fa 1,15 m de llargària total, el piló de 14 cm de diàmetre.

## Forma d'ús

Es deixa caure per colpejar la terra dipositada sobre l'empedrat; d'aquesta manera s'introduiex dins les juntes i l'empedrat es consolida.
* Matràs aforat
* Matràs Erlenmeyer
* Matràs de destil·lació
* Matràs de fons rodó
* Matràs de Kitasato o, simplement, kitasato

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Catalana. L'Enciclopèdia, 1999.
Equipament de laboratori de química :
# Mona (joc de cartes)

La mona és un joc de cartes en què hi poden jugar 3 o 4 persones.

## Normes

No es poden mirar les cartes dels altres. Només es pot fer una parella a cada tirada, per evitar que la partida s'acabi molt aviat. Si les cartes estan en ordre, és imprescindible barrejar-les molt bé per evitar que surtin moltes parelles a la vegada. Sempre ha de començar el jugador de la dreta del que ha repartit les cartes.

## Dinàmica del joc

Primer es barregen totes les cartes. Després s'agafa una carta qualsevol o la nº 10, i s'amaga fins al final de la partida. A continuació es reparteixen entre tots els jugadors les cartes que queden. Quan ja s'han repartit totes les cartes, ja es pot començar el joc.
Seguidament s'han de trobar les parelles: dos sisos, dos asos... i s'han de posar en un munt a part. Quan tothom s'ha tret del damunt totes les parelles, comença el jugador de la dreta del que ha repartit les cartes. Aquest ha d'agafar-li una carta al jugador de la seva dreta, mira si fa parella amb alguna de les seves cartes i, si fa parella, les treu. Després passa el torn al de la seva dreta. I així es continua, fins que un jugador només tingui la carta que no té parella. Aquest és el qui perd.

## Referències

* 1 2 3 «Jocs de Taula - Joc de la Mona». [Consulta: 19 març 2023].
* ↑ «mona | enciclopedia.cat». [Consulta: 19 març 2023].
Viccionari
# Tottenham Hotspur Stadium

El Tottenham Hotspur Stadium és un recinte esportiu situat a la ciutat de Londres, Anglaterra, Regne Unit. Hi disputa els seus partits com a local el Tottenham Hotspur Football Club de la Premier League anglesa. Va ser inaugurat l'abril de 2019.
Construït en el mateix lloc on s'emplaçava l'antic estadi del club, White Hart Lane, compta amb una capacitat per a 62.850 espectadors, cosa que el converteix en el setè estadi més gran del Regne Unit i el tercer de la Premier League, només per darrere d'Old Trafford i l'Estadi Olímpic de Londres.
# Pont de Hungerford

El Pont de Hungerford (pont del gual de fam) creua el riu Tàmesi a Londres. Està situat entre el Pont de Waterloo (pont d'aigua de lavabo) (Waterloo bridge) i el Pont de Westminster (pont del monestir occidental) (Westminster bridge). Es tracta d'un pont de ferro construït originalment per al ferrocarril. És també conegut com a pont de Charing Cross (creu de carbonització), ja que l'estació de tren de Charing Cross es troba a continuació al nord del mateix i és a prop també del moll (Embankment Pier) i de l'embarcador Victòria (Victoria Embankment). Cap al sud, es troba a prop l'estació de Waterloo, l'edifici County Hall (sala del comtat), l'edifici Royal Festival Hall (sala del festival reial) i el London Eye (ull de Londres). En els seus laterals hi ha sengles passarel·les de vianants atirantades, que es van construir a finals del segle xx, que comparteixen els estreps de la fonamentació del pont central del ferrocarril i que s'anomenen Golden Jubilee Bridges (ponts daurats del jubileu).

## Història

El primer pont de Hungerford, va ser dissenyat per Isambard Kingdom Brunel, i inaugurat el 1845 com a pont penjant. El seu nom es deu al mercat de Hungerford (Hungerford Market), perquè anava des de la riba sud (South Bank) fins al Mercat de Hungerford, al nord del riu Tàmesi.
El 1859 el pont original va ser comprat per la companyia de ferrocarrils estenent la via sud-est, cap a la nova estació de ferrocarril de Charing Cross. La companyia de ferrocarrils va reemplaçar el pont penjant per una estructura dissenyada per John Hawkshaw. Comprèn nou trams fets de ferro forjat, que es va inaugurar en 1864. Les cadenes del vell pont van ser reutilitzades en el Pont penjant de Clifton. Les pilastres de maons originals de la passarel·la de Brunel encara estan en ús, excepte la de Charing Cross que està molt més a prop de la riba del que estava originalment, a causa de la construcció de l'embarcador Victòria (Victoria Embarkment), acabat en 1870.

## Referències

* ↑ Gilbert, David «Banister Fletcher Lecture 2010: David Gilbert "A short history of London in wrought iron"». London Society Journal, 461, 15-12-2010 [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ WSP Cantor Seinuk Gifford. «Golden Jubilee (Hungerford) footbridge». Engineering Timelines, 05-08-2003. Arxivat de l'original el 11 gener 2015. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ Sir Howard Roberts and Walter H. Godfrey. «Hungerford or Charing Cross Bridge». University of London & History of Parliament Trust. British History Online, 1951. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ Bevan, Frances. «Hungerford Bridge». Status, Scandal and Subterfuge. Swindon Heritage, 07-06-2012. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ Keeling, Gary. «Hungerford Bridge (1845)». MyBrunel.co.uk. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ Gilbert, David «Banister Fletcher Lecture 2010: David Gilbert "A short history of London in wrought iron"». London Society Journal, 461, 15-12-2010 [Consulta: 26 febrer 2013].

## Vegeu també

* Pont de Waterloo
* County Hall
# Westminster Bridge

Westminster Bridge (en català, pont de Westminster) és un pont, sobre el riu Tàmesi, que uneix Westminster i Lambeth, situat a Londres, Anglaterra, Regne Unit.
El primer pont de Westminster va ser un pont de pedra construït entre 1738 i 1750. Va ser el segon pont que es va construir per travessar el riu, trencant el monopoli que, fins llavors, tenia el Pont de Londres; va tenir un paper molt important en l'obertura al desenvolupament del sud de Londres.
El pont actual va ser dissenyat per Thomas Page i es va inaugurar l'any 1862. Té una longitud total de 250 metres, una amplada de 26 metres i compta amb set arcs de metall amb detalls gòtics de Charles Barry (l'arquitecte del Palau de Westminster). El pont de Westminster és l'únic pont sobre el Tàmesi que té set arcs i és el més antic de la zona central del riu. Quan va ser construït tenia dues vies de tren, de dos metres d'amplada, que van ser eliminades l'any 1952.
El color predominant d'aquest pont és el verd, el mateix color del cuir de la tapisseria dels seients de la Cambra dels Comuns del Regne Unit que està a la zona del Palau de Westminster més propera al pont. Aquest color contrasta amb el color del Pont de Lambeth, que és vermell, com els seients de la Cambra dels Lords que és al costat oposat del Parlament. L'any 2005, es va dur a terme una completa remodelació, acabada el 2007.
El pont de Westminster uneix el Palau de Westminster, ubicat al marge oest del riu, amb el County Hall i el London Eye, situats al marge est. Aquest pont ha estat el punt d'arribada dels primers anys de la Marató de Londres.

## Referències

* ↑ Westminster Bridge (1738-1750) a la base de dades Structurae
* ↑ Westminster Bridge (1862) a la base de dades Structurae

## Enllaços externs

* Westminster Bridge (1862)
# Ángel Correa

Ángel Martín Correa Martínez (nascut el 9 de març de 1995) és un futbolista argentí que juga com a davanter per l'Atlètic de Madrid i per la selecció argentina.
Correa va començar la seva carrera professional als 18 anys amb el club argentí San Lorenzo, guanyant la primera divisió argentina (Torneig Inicial 2013–14) el 2013 i la Copa Libertadores el 2014. El 2015, va fitxar amb l'Atlètic de Madrid de La Liga.
Correa va capitanejar l'equip nacional de futbol sub-20 de l'Argentina en la victòria al Campionat sud-americà sub-20 de 2015, on va ser nomenat el jugador del torneig. Des del 2015, és un habitual de l'equip sènior de l'Argentina, i va formar part de l'equip a la Copa Amèrica 2021 i la Copa del Món de la FIFA 2022, ambdós torneigs guanyats pels argentins.

## Palmarès
### San Lorenzo

* 1 Copa Libertadores: 2014.
* 1 Campionat argentí: 2013 (inicial).

### Atlético de Madrid

* 1 Lliga Europa de la UEFA: 2017-18.
* 1 Supercopa d'Europa: 2018.
* 1 Lliga espanyola: 2020-21

### Selecció argentina

* 1 Copa del Món: 2022
* 1 Copa Amèrica: 2021
* 1 Copa de Campions Conmebol-UEFA: 2022
* 1 Campionat sud-americà sub-20: 2015.

## Referències

* ↑ «Acta del Partido celebrado el 18 de maig de 2019, en Valencia» (en castellà). Royal Spanish Football Federation. Arxivat de l'original el 8 de març 2020. [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ Sanders, Emma. «Real Madrid 2–4 Atlético de Madrid», 15-08-2018. [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ «Argentina, campió del Món 2022 després de derrotar França a la final del Mundial». El Nacional, 18-12-2022.
* ↑ «Argentina es proclama campiona de la Copa Amèrica després de derrotar el Brasil». RAC 1, 11-07-2021.
* ↑ «Argentina, campiona de la nova "Finalíssima"». CCMA, 01-06-2022.
# Metrorràgia

La metrorràgia o sagnat intermenstrual és el sagnat uterí a intervals irregulars, particularment entre els períodes menstruals previstos. Així és una causa de sagnat per la vagina.
En algunes dones, el sagnat intermenstrual es produeix com a part normal i inofensiva de l'ovulació. Algunes dones experimenten un dolor abdominal agut de mig cicle al voltant de l'època de l'ovulació; al mateix temps que la menstruació normal. El terme metrorràgia premenstrual o espòting premenstrual s'utilitza generalment per a dones que utilitzin anticonceptius hormonals, com DIU hormonal o anticonceptius orals, en els quals es presenta el sagnat abans de la menstruació. Si el sagnat continua més enllà dels primers 3-4 cicles d'anticonceptius orals, s'hauria d'ajustar la prescripció a una píndola amb contingut d'estrògens més alta: ja sigui disminuint la proporció de progesterona o bé augmentant la dosi d'estrògens. En algunes dones apareix abans dels signes de la menopausa.
A més de les formes fisiològiques esmentades, la metrorràgia també pot representar un sagnat anormal de l'úter i ser un signe d'un trastorn subjacent, com ara un trastorn hormonal, endometriosi, fibromes uterins, càncer d'úter o càncer vaginal.
Si l'hemorràgia es repeteix i és forta, pot provocar una anèmia ferropènica (per deficiència de ferro) important.

## Referències

* ↑ MedicineNet.com > Definition of Metrorrhagia Arxivat 2014-08-13 a Wayback Machine. Last Editorial Review: 3/17/2003
* ↑ Bacon, JL «Abnormal Uterine Bleeding: Current Classification and Clinical Management.». Obstetrics and gynecology clinics of North America, 44, 2, 6-2017, pàg. 179-193. DOI: 10.1016/j.ogc.2017.02.012. PMID: 28499529.
* ↑ Carlson, Karen J., MD; Eisenstat, Stephanie A., MD; Ziporyn, Terra The New Harvard Guide to Women's Health. Harvard University Press, 2004, p. 385. ISBN 0-674-01343-3.
# Centrem

Centrem és un partit polític de Catalunya presentat el gener de 2022, de centre-dreta.
El partit es va crear com "una plataforma d'aterratge d'independents" de PDECat, Convergents, Lliures i Lliga Democràtica, amb la voluntat de fer un "centre liberal i sobiranista". La primera líder visible fou Àngels Chacón. Es va anunciar el primer congrés de la formació pel 12 de març del 2022.

## Congrés Fundacional

El partit va celebrar el seu congrés fundacional el maig de 2022, escullint Àngels Chacón com a secretària general. Va guanyar amb el 77,7% dels vots, imposant-se a l'altre aspirant, Teresa Pitarch, qui va rebre el 22,3% de suports.
La primera executiva del partit està formada per Sergi Miquel, Astrid Barrio, Sílvia Requena, Oriol Solà, Jofre Serret, Laia Flotats, Agnès Ferré, Sílvia Mayor, Sílvia Fuster, Roser Oliver, Adrià Camino, Remei Gómez, Joan Torres, Mar Vázquez, Tomàs Ragué, Olga Reixach, Pablo Molina, Laia Febrer, Àgata Penyalbert, Jordi Regalado, Umbert Palafolls, Nicolás de Salas, Juanjo Folqui i Carles Todas. El president del partit és Lluís Font, ex-diputat del Parlament.

## Dimissió de Chacón i Barrio

L'agost de 2022, la seva secretària general, Àngels Chacón, va anunciar per sorpresa que dimitia del seu càrrec i abandonava la política per tornar al sector privat, i dies després ho feia Astrid Barrio.

## Resultats electorals

El partit va presentar-se a les eleccions municipals de 2023 en la plataforma Ara Pacte Local amb el PDeCAT i Ara Catalunya, No es va presentar a les Eleccions generals espanyoles de 2023.

## Referències

* ↑ NacióDigital. «Centrem busca el discret encant de la normalitat | NacióDigital». [Consulta: 16 gener 2022].
* 1 2 Xavier Alegret, Olga Casado Rodriguez. «Astrid Barrio abandona la ejecutiva de Centrem y deja el partido tocado de muerte» (en castellà). Economia Digital, 16-09-2022. [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ 324cat. «Neix Centrem, el partit de Chacón que vol aglutinar independents i grups sorgits de CiU», 11-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ «El congrés fundacional de Centrem escull Àngels Chacón com a secretària general». [Consulta: 11 agost 2022].
* ↑ 324cat. «L'exconsellera Àngels Chacon deixa la política per sorpresa», 13-08-2022. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ Vicenç Pagès. «Centrem se suma a ‘Ara Pacte Local’ amb el PDeCAT i Ara Catalunya per a les municipals», 02-01-2023. [Consulta: 17 març 2024].
# Flogging Molly

Flogging Molly és un grup de rock celta instal·lat a Los Angeles, Califòrnia. El grup està conformat per 7 membres, liderat per en Dave King. Tenen el seu propi segell discogràfic, Borstal Beat Records.

## Formació
### Actual

* Dave King - veu, guitarra, bodhrán, banjo i culleres
* Bridget Regan - violí, whistle, gaita i veu
* Dennis Casey - guitarra i veu
* Matt Hensley - acordió i concertina
* Nathen Maxwell - baix, guitarra i veu
* Spencer Swain - mandolina, banjo, guitarra, veu
* Mike Alonso - bateria, percussió

### Antic

* Bob Schmidt - mandolina i banjo
* George Schwindt - bateria i percussió

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 2000: Swagger
* 2002: Drunken Lullabies
* 2004: Within a Mile of Home
* 2008: Float
* 2011: Speed of Darkness
* 2017: Life is Good
* 2022: Anthem

### Compilacions i directes

* 1997: Alive Behind the Green Door
* 2006: Whiskey on a Sunday
* 2007: Complete Control Sessions
* 2008: Warped Tour 2008 Tour Compilation

### Singles

* 2000: "Salty Dog"(7")
** B-side is "Juan El Sentimental", p
** B-side is "Man with No Country"
* 2008: "Requiem For a Dying Song" (#35 Hot Modern Rock Tracks)

## Referències

* ↑ «Biografia Folgging Molly» (en anglés). panks_not_deder, per a last.fm, 09-05-2018.
* ↑ «Bandes associades a Borstal Beat Records» (en anglés). The punk Site.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Flogging Molly a MySpace
* Myspace oficial
# Corriol de praderia

El corriol de praderia (Anarhynchus montanus) és una espècie d'ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae) que habita, en estiu, planures d'Amèrica del Nord, des del sud d'Alberta, per la zona central dels Estats Units fins al sud-est de Nou Mèxic i oest de Texas, i en hivern Califòrnia, sud d'Arizona i Texas, i nord de Mèxic.

## Referències

* ↑ «Corriol de praderia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ «Mountain Plover | Species | WWF» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ «Charadrius montanus». [Consulta: 26 febrer 2021].
# Universitat Brandeis

La Universitat Brandeis (en anglès: Brandeis University) és una institució universitària privada americana, amb activitats d'ensenyament i investigació. Es troba a Waltham, en el Comtat de Middlesex (Massachusetts), a uns 14 quilòmetres a l'oest de Boston.
Fundada el 1948 en el lloc de l'antiga Middlesex University, és anomenada en honor de Louis Dembitz Brandeis (1856–1941), que va ser el primer jutge jueu del Tribunal Suprem dels Estats Units. En principi, havia de ser anomenada Universitat Albert Einstein, però el físic ho va rebutjar.
Brandeis és la primera universitat finançada per la comunitat jueva dels Estats Units. Tot i que és un centre multiconfessional, la institució té des del seu inici, un cert nombre d'estudiants i professors jueus (el 80% durant els anys cinquanta del segle xx, i prop del 50% actualment).
El centre està format per aproximadament 3.200 alumnes de grau i 2.100 alumnes de postgrau. El 2010, va ser classificada pel U.S. News and World Report com la 34a millor universitat dels Estats Units.
# Katie Edith Gliddon

Katie Edith Gliddon (6 de maig del 1883 - 1 de setembre del 1967) fou una pintora aquarel·lista i suffragette anglesa. Era membre de la Unió Social i Política de les Dones (WSPU en anglès) per la qual va fer campanya i l'empresonaren a Holloway el 1912. Especialitzada a pintar flors, en els seus darrers anys fou professora de pintura i dibuix.

## Biografia

Katie Gliddon nasqué a Twickenham, Middlesex, al 1883, filla de Margaret Martha Lelean (1860-1941) i Aurelius James Louis Gliddon (1857-1929), ministre de l'Església Reformada Unida (1882-1884) i homeòpata. El cens del 1911 la qualifica d'artista, perquè estudià en la Slade School of Fine Art del 1900 al 1904 amb Frederick Brown i Henry Tonks. La seua germana petita Gladys Evelyn Gliddon (1886-1969) també hi figurava com a artista. El seu germà menor, el tinent Maurice Gliddon, amb Creu Militar (1892–1917), fou assassinat durant la Primera Guerra Mundial.

## Activisme

Es va unir a la branca Croydon de la WSPU al 1910, amb el pseudònim de Catherine Susan Gray. Al 1911 havia publicat articles sobre sufragi en alguns periòdics. La companyia Davis & Langdale, amb seu a Nova York, enumera una pintura a tinta i pinzell titulada Gliddon de l'artista Walter Sickert del 1912, que retrata a Katie Gliddon quan coneixia la germana de Sickert, Helena Swanwick, que també era activista pel sufragi.
Al març del 1912, va trencar la finestra d'una oficina de correus de Wimpole Street. Fou arrestada i sentenciada a dos mesos de presó amb treballs forçats a Holloway, pena que va complir al març i abril del 1912. Havia cosit llapis al coll del seu abric i els va usar per a escriure i il·lustrar un diari secret de presó als marges de la seua còpia de The Poetical Works of Percy Bysshe Shelley.

## Referències

* ↑ «Turbulent years (1871-1884) at Twickenham Congregational (now United Reformed) CHurch». [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Schwan, Anne «‘Bless the Gods for my pencils and paper’: Katie Gliddon's prison diary, Percy Bysshe Shelley and the suffragettes at Holloway» (en anglès). Women's History Review, 22, 1, 2-2013, pàg. 148–167. DOI: 10.1080/09612025.2012.724917. ISSN: 0961-2025.
* ↑ «Ancestry» (en anglés). [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Maurice Gliddon MC - Surrey in the Great War: A County Remembers - A Surrey Heritage (Surrey County Council) project». Arxivat de l'original el 14 de gener de 2020. [Consulta: 1r abril 2020].
* ↑ [https://discovery.nationalarchives.gov.uk/details/r/C1068602 Catalogue description Lieutenant Maurice GLIDDON. Royal Field Artillery.] (en anglès), 1914-1917.
* ↑ «Davis & Langdale Company, Inc. - Robert Bevan». [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Ancestry». [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Papers of Katie Gliddon - Archives Hub». [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Elizabeth Chapman, "The Women’s Library Moves: Deeds Not Words", (2013). Proceedings of the Charleston Library Conference - Purdue University.
# Sant Pere de Figuerola

Sant Pere de Figuerola és una església romànica del municipi de Torà, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català

## Situació

L'església s'aixeca a la part obaga de la serra de Sant Donat, sota mateix de la masia-castell de Figuerola, a llevant de la vila de Torà.
Per anar-hi s'ha de prendre la pista de terra que s'inicia sota mateix de l'església de Sant Miquel de Fontanet (41° 49′ 22.2″ N, 1° 25′ 24″ E﻿ / ﻿41.822833°N,1.42333°E﻿ / 41.822833; 1.42333) que, un cop creuat el barranc de Figuerola i donat un fort giravolt cap a llevant, s'enfila per la costa de Sant Donat fins a l'era de Figuerola amb poc més de dos kilòmetres (millor tot terreny o vehicle amb xassís alt). Des d'allí, a peu, pel costat de ponent de la masia, es baixa a la capella.

## Descripció

Edifici d'una sola nau coberta amb volta de canó i acabada l'est en un absis estirat. S'observa una diferència en les pedres utilitzades. De la meitat cap a l'oest són més petites i de la meitat cap a l'est són més grans. Això és degut segurament a unes possibles reformes. A l'extrem esquerre de la façana sud, hi ha un contrafort. En aquesta mateixa façana, hi ha l'entrada principal amb arc de mig punt adovellat. A l'absis a la part esquerra hi ha una petita obertura, i a la part dreta, encara s'observa alguna decoració llombarda. Cal dir que l'absis també presenta en una part carreus més grans i en l'altra més petits.

## Notícies històriques

Situada dins l'antic terme del castell de Figuerola, aquesta capella no va tenir mai funcions parroquials, sinó que depenia de Sant Miquel de Fontanet. Una notícia de l'any 1025 fa referència a una església dedicada a Sant Feliu però és possible que es refereixi a Sant Pere.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Figuerola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2014].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 176-177. ISBN 84-607-0408-4.