OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corifeu

El corifeu (en grec antic, κορυφαῖος o koryphaîos) o mestre del cor és el director del cor a les tragèdies i comèdies del teatre grec clàssic. Se situa al mig de l'escenari circular del cor, a l'orquestra. Guia els intèrprets del cor en directe, de manera anàloga a un director d'orquestra, i de vegades pren la paraula sol en nom del cor, dialogant amb els actors situats al prosceni.
És, en principi, un element singular del teatre grec antic. El corifeu representa el cor i parla en nom seu a les parts recitades. El cor representa, al seu torn, als ciutadans, expressant les pors, esperances, judicis i altres sentiments de la comunitat cívica, entesa com un col·lectiu anònim caracteritzat per la moderació i l'equilibri.

## Història

En una època de l'antiga Grècia va ser, dels sàtirs que ballaven i cantaven de camí a oferir les millors vinyes al temple de Dionís, a la festa de la verema, un jove que ressaltava i que va començar a dirigir el grup o cor d'intèrprets cantants-ballarins. Aquesta figura apareix al teatre clàssic grec però als inicis aquests cors d'intèrprets no tenien director, després es va començar a destacar un pel seu virtuosisme i finalment es va erigir en mestre o director.
El corifeu ha aparegut al teatre i l'òpera posteriors, sent una persona del cor que eventualment pot sortir d'aquest per a dirigir-se sol a un personatge individual o al públic i que després torna al cor. A la dansa clàssica del segle xix el corifeu és un rang determinat. Dels cinc graus o esglaons que hi ha el corifeu n'és el quart, per sobre dels figurants i ballarins del cos de ball, podent de vegades executar un breu paper de solista. A l'art d'acció del segle xx de vegades tornen a aparéixer corifeus, com per exemple alguns happenings de Wolf Vostell.

## Referències

* ↑ La representació teatral, Editorial UOC, 2011. ISBN 9788497883115 (català)
* ↑ José Vicente Bañuls, Francesco De Martino, El Teatre clàssic al marc de la cultura grega i la seua pervivència dins la cultura occidental, Levante editori, 1998. (català)
Viccionari
# Maria Kong

Maria Kong és una companyia israeliana de dansa i arts escèniques. El grup és conegut per incloure efectes teatrals visuals i auditius inusuals als seus espectacles mitjançant l'ús de tecnologia digital.

## Història

Maria Kong va ser fundada el 2009 a Tel-Aviv, Israel per Anderson Braz, Talia Landa, Leo Lerus i Yaara Moses, tots ex-ballarins de la Companyia de Dansa Batsheva. La seva presentació debut, Fling, es va estrenar el 2010 al Teatre Nachmani de Tel-Aviv, incorporant dansa amb experiments tecnològics.

## Gires internacionals

El 2011 i novament el 2012, Maria Kong va actuar al Festival Dancing Poznan a Poznań, Polònia. El 2012, el grup també va actuar a l'Exposició Drupa a Düsseldorf, Alemanya. El grup va estrenar un nou ball, Open Source, coreografiat per Landa.
El 2013 van actuar a l'Open Stage Festival a Tarnów, Polònia i al Beijing Dance Festival a Pequín, a la República Popular de la Xina.
L'any 2014, Maria Kong va actuar al Festival Internacional de les Arts de Nova Deli, a Índia ; el Festival Dance Ga Mitai a Tòquio, Japó; el Festival Internacional de Teatre Alternatiu de Novi Sad, Sèrbia ; el Dansa Nova - Festival Internacional De Lima, a Lima, Perú; el Festival Internacional de Teatre de Sibiu, a Sibiu, Romania; va realitzar actuacions a Białystok, Polònia i a Busan, a Corea del Sud.
La companyia va continuar de gira al Canadà el 2015, visitant Vancouver, a la Colúmbia Britànica. Els ballarins van actuar al Festival Internacional de Dansa de Vancouver i al Festival Chutzpah. El grup va tornar a fer una gira pel Canadà el 2016 amb l'espectacle digital de dansa Open Source, que va incloure espectacles a Montreal i a Vancouver.
En un dels seus espectacles, Open Source, van fer servir guants digitals a l'escenari, dissenyats pel membre del grup Ori Ben-Shabat i desenvolupats amb l'ajuda de programació de codi obert. El programari de codi obert va permetre als artistes crear el ritme i els efectes de so especials mentre es movien.

## Referències

* ↑ "Israel’s digital dancers take leap into future". The Times of Israel, David Shamah July 10, 2012.
* ↑ «Maria Kong – New Israeli Dance Company | MidnightEast».
* ↑ "Dance Review: Maria Kong". Jerusalem Post, ByORA BRAFMAN, July 30, 2012.
* ↑ «TOURS».
* ↑ "A unique synchronisation". The Hindu, November 5, 2014. Jaideep Deo Bhanj.
* ↑ "Maria Kong brings its full-blown dance immersion to Vancouver". Georgia Strait, by Janet Smith on January 28th, 2015
* ↑ "International dance show “Backstage” sets the bar high for Chutzpah! Festival 2015: video". Vancouver Observer, Sindhu Dharmarajah, Feb 20th, 2015. Archived from the original.
* ↑ "CENTRE STAGE: Virginie Brunelle and Maria Kong present strong narrative dance at VIDF and Chutzpah!" Arxivat 2021-04-16 a Wayback Machine.. The Peak, March 15, 2016 by Tessa Perkins
* ↑ "Chutzpah Festival: Surreal spectacle of sailors and sirens rocks out at the Red Room". Georgia Straight, by Janet Smith on February 20th, 2015
* ↑ "Maria Kong". Taste and Sip Magazine, March 22, 2015 | Richard Wolak
# Anna Maleras Colomé

Anna Maleras Colomé (Barcelona, 1940) és una ballarina i coreògrafa coneguda especialment per la seva tasca de difusió de la dansa contemporània als Països Catalans i a Espanya. Va ser-hi pionera de la dansa contemporània i el jazz (la dansa del teatre i el cinema musical). El 1967 va crear l'Estudi Anna Maleras, que junt amb Heura són les primeres escoles de dansa contemporània a Catalunya. Va formar grans figures, com per exemple Francesc Bravo, Avelina Argüelles, Montse Colomé, Marta Almirall, Ramon Oller i Cesc Gelabert. És membre del Consell de la Dansa del Departament de Cultura de Catalunya.

## Formació

Es va formar en dansa clàssica, escola bolera i dansa espanyola a Barcelona. Va col·laborar amb nombrosos ballarins, coreògrafs i professors de dansa moderna, jazz i contemporani de diversos països de tot el món. És titulada per l'Institut del Teatre de Barcelona.

## Carrera professional

Va formar part com a ballarina del cos de ball del Gran Teatre del Liceu amb la companyia de Joan Magriñà. El 1967 va crear la seva escola, anomenada aleshores Estudi Anna Maleras i que actualment encara existeix, i a la qual encara dona classes, amb el nom d'Escola de dansa Anna Maleras.
A l'dècada dels 70 va revolucionar la dansa, cansada de l'oferta limitada que hi havia fins al moment (escola bolera de Barcelona o de Madrid-Sevilla, flamenc, dansa clàssica espanyola i dansa clàssica) incorporant la dansa que es feia en altres països, i especialment la dansa moderna, el jazz, el claqué i el contemporani. El 1979 va crear la companyia de dansa Grup Estudi Anna Maleras, que va dirigir fins a l'any de la seva dissolució, el 1989. De 1997 a 2004 va formar part del jurat dels Premis Nacionals de Catalunya.

## Curiositats

Entre els seus alumnes més coneguts, tot i que no per la dansa, es troba l'escriptor Luis Racionero.

## Premis i honors

* 2020: Medalla d'Or al Mèrit Cultural de l'Ajuntament de Barcelona
* 2008: Creu de Sant Jordi, de la Generalitat de Catalunya
* 2004: Premi de l'Associació de Professionals de la Dansa de Catalunya
* 1999: Premi Nacional de l'ensenyament de les Arts, en l'especialitat de dansa contemporània
* 1999: Premi Cesc Gelabert
* 1996: Medalla d'Argent al Mérito a las Bellas Artes del Ministeri de Cultura d'Espanya
* 1988: Premi Nacional de Dansa, de la Generalitat de Catalunya
* 1985: Premi a la professionalitat, de la Universitat de Barcelona i Ràdio 4

## Referències

* 1 2 3 Anna Maleras, que va introduir a Espanya el jazz i el contemporani en el ball, ofereix un taller a La Caldera, de Marta Cervera, El Periódico, 31 de març de 2010 (català)
* ↑ Els inicis de la dansa contemporània Arxivat 2013-12-13 a Wayback Machine. Culturcat, Generalitat de Catalunya (català)
* ↑ «Barcelona lliura la Medalla d'Or al Mèrit Cultural als ballarins i coreògrafs Cesc Gelabert i Anna Maleras, i al Mèrit Científic a la Facultat de Nàutica de Barcelona : Servei de Premsa». [Consulta: 15 gener 2021].

## Enllaços externs

* Anna Maleras Escola de dansa Anna Maleras (català)
# Aage Frandsen

Aage Valdemar Harald Frandsen (Copenhaguen, 18 d'octubre de 1890 – Copenhaguen, 24 de març de 1964) va ser un gimnasta artístic danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Aage Frandsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 19 juliol 2017].
# Poul Hansen

Poul Henrik Peder Hansen (Ubberud, Odense, Syddanmark, 20 d'octubre de 1891 – Aarhus, 29 d'octubre de 1948) va ser un lluitador danès, especialista tant en lluita grecoromana com en lluita lliure, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata en la competició del pes pesant del programa de lluita grecoromana.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Anvers, quedà eliminat en quarts de final en les proves de pes pesant de lluita grecoromana i pes semipesant de lluita lliure del programa de lluita.

## Referències

* 1 2 «Poul Hansen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 23 agost 2017].
# Alcímede

Alcímede (en grec antic: Ἀλκιμέδη) va ser una de les noies que descendien per línia materna dels mínies, filla de Clímene, una de les filles de Mínias i de Fílac, rei de Fílace.
Casada amb Èson, va ser la mare de Jàson, rei de Iolcos. Va conèixer al seu marit a les coves de sota de Iolcos a Tessàlia, una gruta ctònica on Èson havia estat empresonat pel seu germanastre Pèlias, que l'havia destronat. Alguns autors diuen que Alcímede era filla d'Autòlic. També es deia que Polimeda era filla d'Autòlic a qui es fa de vegades la mare de Jàson.
Pèlias, temorós de la tornada de Jàson a qui havia enviat a buscar el velló d'or, va obligar Èson a suïcidar-se, i aquest ho va fer bevent sang de toro. Alcímede va maleir Pèlias i es va penjar, deixant un fill petit, Pròmac, a qui Pèlias també va matar.

## Referències

* ↑ Gai Juli Higí. Fabularum, XIV, 1
* ↑ Apol·loni de Rodes. Les Argonàutiques, I, 47
* ↑ Joan Tzetzes. Χιλιάδες ('Chiliades', «Milers»), VI, 979
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 450. ISBN 9788496061972.
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, I, 9, 27
# Fußball-Club Sachsen Leipzig 1990

El Fußball-Club Sachsen Leipzig 1990 és un club esportiu alemany de la ciutat de Leipzig, Saxònia.

## Història

Les arrels del club les trobem el 1899 amb la fundació del Britannia Leipzig. Una posterior fusió el 1919 amb el FC Hertha 05 Leipzig donà lloc al Leipziger Sportverein 1899. Un altre predecessor fou el SV Tura Leipzig, fundat el 1932 i que el 1938 es fusionà amb el Leipziger per crear el Tura 1899 Leipzig, més tard anomenat SV Tura 1899. Durant la guerra mundial es fusionà breument amb el SpVgg Leipzig formant el KSG Tura / SpVgg Leizig.
Després de la guerra els clubs foren reorganitzats i el descendent del Tura fou el SG Leipzig-Leutzsch. El març de 1949, Leutzsch, SG Lindenau-Hafen, SG Lindenau-Aue, SG Leipzig-Mitte, i SG Böhlitz-Ehrenberg per formar el ZSG Industrie Leipzig, que el mes d'agost esdevingué BSG Chemie Leipzig.
El Chemie fou dissolt el setembre de 1954 quan els seus jugadors foren assignats al Lokomotive Leipzig. El 1963, en una nova reestructuració del futbol alemanys oriental el Lok fou separat i es recreà el BSG Chemie Leipzig. El maig de 1990, adoptà el nom FC Grün-Weiß Leipzig i l'1 d'agost es fusionà amb el FSV Olefine Böhlen, formant el FC Sachsen Leipzig.

## Palmarès

* Lliga de la RDA de futbol: 1951, 1964
* Copa de la RDA de futbol: 1957 (Lokomotive), 1966
* Sachsenpokal: 1993, 1994, 1995, 2005

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web a Abseits Soccer Arxivat 2010-04-19 a Wayback Machine.
# Comunidad de Villa y Tierra de Ayllón

Comunidad de Villa y Tierra de Ayllón és una de les comunitats en què s'organitzà el territori de l'Extremadura castellana, al sud del Duero, al repoblar-se. Tenia una extensió d'uns 824 km².

## Localitats

Està formada pels següents municipis:
* A la província de Segòvia: Ayllón, Languilla, Corral de Ayllón, Ribota
* A la província de Guadalajara: Campillo de Ranas, Cantalojas, Majaelrayo
* A la província de Sòria: Montejo de Tiermes, Liceras
Aquests s'organitzen en sexmos o grups de sis pobles:
* Sexmo de Torraño:
** Torraño, Torremocha de Ayllón, Ligos.
* Sexmo de Valdeliceras:
** Montejo de Tiermes, Liceras, Torresuso, Cuevas de Ayllón, Noviales.
* Sexmo de la Transierra:
** Almiruete, Campillo de Ranas, Cantalojas, Majaelrayo, Villacadima, Campillejo, El Espinar, Roblelacasa o Roblecasa y Robleluengo.
* Sexmo de Saldaña:
** Aldealázaro, Ribota, Saldaña de Ayllón, Valvieja, Alquité, Martín Muñoz de Ayllón.
* Sexmo de la Sierra:
** Madriguera, Becerril, El Muyo, El Negredo, Serracín, Villacorta.
* Sexmo de Mazagatos:
** Santa María de Riaza, Languilla, Mazagatos, Corral de Ayllón, Valdanzo, Valdanzuelo, Cenegro.
* Sexmo del Río:
** Francos, Estebanvela, Grado del Pico, Santibáñez de Ayllón
# Theodore Schultz

Theodore William Schultz (Arlington, EUA 1902 - Evanston 1998) fou un economista estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel d'Economia l'any 1979.

## Biografia

Va néixer el 30 d'abril de 1902 a la ciutat d'Arlington, població situada a l'estat nord-americà de Dakota del Sud. Va estudiar agricultura al South Dakota State College, on es graduà el 1927, i posteriorment estudià economia a la Universitat de Winsonsin, on es doctorà el 1930. Professor del Iowa State College, el 1943 es traslladà a la Universitat de Chicago.
Va morir el 26 de febrer de 1998 a la ciutat d'Evanston, situada a l'estat d'Illinois.

## Recerca econòmica

A partir de 1946 va esdevenir director del departament d'Economia de la Universitat de Chicago, i se centrà en l'estudi de la importància dels recursos humans en l'agricultura, especialment en l'anomenada economia del desenvolupament. Va criticar la importància que aquests països donaven al procés d'industrialització en sacrifici de l'agricultura.
L'any 1979 fou guardonat amb el Premi Nobel d'Economia, juntament amb Arthur Lewis, per les seves aportacions a les investigacions en matèria de desenvolupament econòmic, i en especial als problemes als quals s'enfrenten els països en vies de desenvolupament.

## Obra publicada

* 1943: Redirecting Farm Policy
* 1945: Agriculture in an Unstable Economy
* 1953: The Economic Organization of Agriculture
* 1963: The Economic Value of Education
* 1964: Transforming Traditional Agriculture
* 1968: Economic Growth and Agriculture
* 1971: Investment in Human Capital: The Role of Education and of Research
* 1972: Human Resources (Human Capital: Policy Issues and Research Opportunities)

## Enllaços externs

* «Theodore Schultz» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Beatrice Wolstenholme

Beatrice Wolstenholme (1920 - 2008), coneguda també amb el nom de casada Whalen, va ser una nedadora anglesa que va competir durant la dècada de 1930. Era germana de la també nedadora Cecelia Wolstenholme.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en els 4x100 metres lliures del Campionat d'Europa de natació de 1934 i una altra de bronze en els 4x100 iardes lliures dels Jocs de l'Imperi Britànic.

## Referències

* ↑ guardian.co.uk Obituari
* ↑ «Cecelia Wolstenholme Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'octubre 2012. [Consulta: 10 novembre 2019].
* ↑ Obituari de Beatrice "Trix" Whalen
# Beatrix Schröer

Beatrix Schröer (Meissen, 4 de maig de 1963), de soltera Beatrix Lehmann, és una ex-remadora alemanya que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat del món de rem.

## Referències

* ↑ «Beatrix Schrör Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 25 octubre 2019].
* ↑ Fitxa a worldrowing.com Arxivat 2021-01-12 a Wayback Machine. - FISA
# Benni Ljungbeck

Benni Ljungbeck (Hässleholm, 20 de juliol de 1958) és un ex-lluitador suec, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la prova del pes gall del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, a Los Angeles, fou sisè en la mateixa prova, mentre el 1988, a Seül, quedà eliminat en la primera ronda. En el seu palmarès també destaquen tres medalles de plata i una de bronze al Campionat d'Europa de lluita.
En retirar-se va exercir d'entrenador de lluita. Entre el 2000 i el 2010 ho fou de la selecció danesa i a partir d'aleshores de la sueca.

## Referències

* ↑ «Benni Ljungbeck Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de juny 2012. [Consulta: 22 novembre 2019].
* ↑ Benni Ljungbeck Comitè Olímpic Suec
* ↑ «Benni Ljungbeck ny förbundskapten». Dagens Nyheter, 26-02-2010 [Consulta: 22 novembre 2019].
# Dolicotins

Els dolicotins (Dolichotinae) són una subfamília de rosegadors de la família dels càvids. Inclouen un parell d'espècies vivents i diverses d'extintes. El registre fòssil d'aquest grup comença al Miocè de Colòmbia i l'Argentina. En els animals d'aquesta subfamília. el diastema és més ample que la distància P4-M3, el foramen nasolacrimal és absent des d'una perspectiva lateral i la fossa mesopterigoide se situa al mateix nivell que els prismes anteriors i posteriors de l'M2.
Registre fòssil :
| Localitat | País | Antiguitat | Espècie/s |
| Laguna Las Encadenadas | Argentina | Lujanià | Dolichotis salinicola |
| Formació de Camacho | Uruguai | Miocè superior | Prodolichotis sp. |
| Pueblo Brugo | Argentina | Huayquerià | Pliodolichotis sp., Prodolichotis sp. |
| Península Valdés | Argentina | Miocè mitjà | Dolichotinae indet. |
| La Venta | Colòmbia | Miocè mitjà | Rhodanodolichotis antepridiana |

## Referències

* 1 2 Entrada «Dolichotinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* 1 2 Ubilla, M.; Rinderknecht, A. «A Late Miocene Dolichotinae (Mammalia, Rodentia, Caviidae) from Uruguay, with comments about the relationships of some related fossil species» (PDF) (en anglès). Mastozoología Neotropical, 10, 2, 2003, pàg. 293–302.
# Thomas Cook Airlines

Thomas Cook Airlines era una aerolínia britànica amb base a Manchester, Anglaterra. S'especialitzava en destinacions de vacances arreu del món, des de la base principal a Manchester i Londres. Operava des de nou bases secundàries al Regne Unit, i fou emprada per 7.969.693 passatgers el 2011. Disposava d'una flota de 35 Boeing i Airbus en els moments de màxim transit estival. Això en va fer la quarta aerolínia més important del Regne Unit en nombre de passatgers. De 2012 a 2017 la companyia va estandarditzar la flota el 2012, reemplaçant els avions Boeing 757 per Airbus A320.
Thomas Cook Airlines Limited disposava de llicència Britànica de Tipus A, que li permetia transportar passatgers, mercaderies i correu en avions amb disponibilitat igual o superior als vint seients.
Va fer fallida el 23 de setembre de 2019.

## Història

Fruit de la fusio entre Thomas Cook AG i MyTravel Group el juny de 2007 sorgí Thomas Cook Group. La divisió Thomas Cook Airlines es fundà el 30 de març de 2008 i va començar les operacions l'estiu de 2008, amb una flota d'Airbus A320, Airbus A321, Airbus A330, així com Boeing 757 i Boeing 767.

## Referències

* ↑ Resultats preliminars el 2010 de Thomas Cook Group Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine. PDF (anglès)
* ↑ Web de l'Autoritat Britànica d'Aviació Civil. Llicència d'Operacions tipus A. (anglès)
* ↑ «Thomas Cook travel chaos: firm's collapse leaves 150,000 stranded abroad – live updates» (en anglès). The Guardian, 23-09-2019.

## Enllaços externs

* Thomas Cook Airlines - Pàgina Web Oficial
* Thomas Cook - Pàgina Web Oficial
* Mapa de Rutes
# Bep van Klaveren

Bep van Klaveren (Rotterdam, 26 de setembre de 1907 - Rotterdam, 12 de febrer de 1992) va ser un boxejador neerlandès que va competir entre les dècades de 1920 i 1950.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla d'or de la categoria del pes ploma, en guanyar la final a Víctor Peralta.
Com a professional, entre 1929 i 1956, va disputar 110 combats, amb un balanç de 80 victòries, 21 derrotes i 9 combats nuls. El 1931 es proclamà campió d'Eeuropa del pes lleuger i el 1938 del pes mitjà.
El 1935 van Klaveren es va casar amb Margarita Olivera, filla d'un banquer. Van Klaveren fou sentenciat a un any de presó per agredir la seva esposa. Va ser alliberat sota fiança després de tres mesos i va fugir a Rotterdam, deixant enrere totes les seves possessions. Durant la Segona Guerra Mundial van Klaveren va servir a l'estranger amb l'exèrcit holandès. Després es va traslladar a Austràlia amb la seva segona esposa, una infermera australiana. Després va tornar a Rotterdam i es va retirar el 1948, però el 1954 tornà a lluitar. Es va retirar definitivament el 1956 després d'un intent frustrat de guanyar el títol de pes welter europeu.

## Referències

* 1 2 «Bep van Klaveren Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-11-03. [Consulta: 10 març 2019].
* 1 2 Bep van Klaveren a BoxRec