OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pàpies de Hieràpolis

Pàpies (en llatí Papias, en grec Παπίας) va ser un escriptor cristià nascut als voltants de l'any 70 i mort el 155. L'esmenta Ireneu de Lió que al seu torn és mencionat per Jeroni d'Estridó com a deixeble de Pàpies. Ireneu el descriu com un home vell. Jeroni descriu a Pàpies com a deixeble de l'evangelista Joan, probablement Joan el Vell un eminent cristià d'Efes al que s'atribuí el llibre de la Revelació encara que de la informació sembla referir-se més aviat a l'apòstol Joan.
En aquest temps Policarp era bisbe d'Efes. Pàpies fou nomenat bisbe de Hieràpolis a Frígia on es va relacionar amb les filles de l'apòstol Felip, que havia viscut en aquesta ciutat però ja havia mort. Jeroni d'Estridó el considerava una persona de poc coneixement.
Pàpies encara vivia quan Ireneu va escriure el llibre Adversus haereses. La crònica d'Alexandria o Crònica Pasqual diu que Pàpies va patir martiri a Pèrgam amb altres persones el 163, el mateix any que Policarp va patir martiri a Esmirna. Aquestes dates farien impossible cronològicament la seva coincidència en el temps amb cap dels apòstols.
És considerat sant i la seva memòria es commemora el 22 de febrer.
Eusebi, a la Història de l'Església diu que era mil·lenarista, i defensava que hi hauria durant mil anys, després de la resurrecció dels morts, un regne de Crist establert a la terra. Per això el mil·lenaristes s'anomenaven de vegades papianistes Παπιανισταί

## Obra

Va escriure una obra en cinc llibres anomenada Αογίων γίων κυριακω̂ν ἐξηγήσεως βιβλία ε, Explanationum Sermonum Domini Libri V. Només se'n conserven alguns fragments.
Entre els fragments que Eusebi ens ha transmès de l'obra de Pàpies es troben dues observacions sobre els dos primers evangelis. Pel que fa a l'Evangeli segons Marc, Pàpies ens diu:
| « | L'ancià deia també el següent: Marc, que fou l'intèrpret de Pere, posà puntualment per escrit, malgrat sense ordre, quantes coses recordà referents a les dites i fets del Senyor. Perquè ni havia sentit al Senyor, ni l'havia seguit, sinó que més tard, com vaig dir, seguí a Pere, qui donava les seves instruccions segons les seves necessitats, però no com qui compon una ordenació de les sentencies del Senyor. Per sort que en res faltà Marc, posant per escrit algunes de aquelles coses, tal com les recordava. Perquè en una sola cosa posà cura: en no ometre res del que havia sentit i en no mentir absolutament en res | » |
| — (Eusebi, Història de l'Església. III,39,15) |||
Referent a l'evangeli de Mateu, Eusebi cita unes paraules de Pàpies:
«Mateu ordenà en llengua hebrea les dites del Senyor i cada un les interpretà [traduí] conforme a la seva capacitat».
Aquesta afirmació prova que en temps de Pàpies l'obra original de Mateu ja havia conegut algunes traduccions, entre elles, se suposa, la grega.

## Referències

* ↑ (Història de l'Església (ἐκκλησιαστικὴ ἱστορία) III,39,16)
# Pírcing Isabella

El pírcing Isabella és un pírcing genital femení. Aquest pírcing extremadament profund de l'eix del clítoris comença per sota del clítoris i just per sobre de la uretra, i després puja per l'eix del clítoris i surt a la part superior del prepuci del clítoris.
El temps de cicatrització és de 2 a 3 mesos.

## Història

El pírcing Isabella va ser documentat per primera vegada en la 17a edició de Piercing World Magazine. Com que el pírcing Isabella creua l'eix del clítoris, és considerat d'alt risc i pot causar danys al nervi i, per aquest motiu, és extremadament rar.

## Joieria

El pírcing Isabella es sol fer amb barbells de $^5$⁄$_{16}$" - $^7$⁄$_{16}$" (14-16 gauge).

## Riscos

Igual que els altres pírcings genitals femenins, el pírcing Isabella depèn de l'anatomia de la portadora. Aquest pírcing en un clítoris massa petit, o un pírcing que travessa l'eix del clítoris i també el nervi dorsal, pot causar danys als nervis. Els pírcings que creuen l'eix del clítoris també poden provocar un sagnat excessiu i pèrdua de sang al clítoris.
El pírcing Nefertiti es va inventar en resposta als riscos inherents al pírcing Isabella.

## Referències

* 1 2 3 Pitts-Talyor, Victoria. Cultural Encyclopedia of the Body. Greenwood Publishing Group, 2008, p. 233–234. ISBN 0313341451.

## Enllaços externs

* FAQ 2E--Genital Piercings & Their Suggested Jewelry
* Isabella piercing Bmezine encyclopedia Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
# Pòlib de Cos

Pòlib de Cos (grec antic: Polybus, llatí: Πολύβος) fou un metge grec, esmentat sovint per Galè, Apuleu Cels i Celi Aurelià. També en parla Plini el Vell.
Era deixeble d'Hipòcrates i també en va ser el seu gendre. Va viure a l'illa de Cos al segle iv aC. Junt amb els seus cunyats Dracó i Tèssal fou un dels fundadors de l'Escola dogmàtica, un dels corrents de la medicina del món grecollatí. Va ser enviat a l'estranger per Hipòcrates, juntament amb altres metges i alumnes durant una epidèmia de pesta a ajudar a algunes ciutats amb les seves habilitats mèdiques, i després va exercir la medicina al seu país.
Hom li atribueix diversos tractats que consten al Corpus hipocràtic.
* 1. Περὶ Φύσιος ̓Ανθρώπου, De Natura Hominis.
* 2. Περὶ Γονη̂ς, De Genitura.
* 3. Περὶ Φύσιος Παιδίου, De Natura Pueri.
* 4. Περὶ Διαίτης ̔Υγιεινη̂ς, De Salubri Victus Ratione.
* 5. Περὶ Παθω̂ν, De Affectionibus.
* 6. Περὶ τω̂ν ̓Εντὸς Παθω̂ν, De Internis Affectionibus.
Climent d'Alexandria li atribueix:
I Plutarc diu que va escriure:

## Referències

* ↑ Naturalis Historia XXXI
* ↑ Polybus. De salubri victus ratione privatorum. Sybold, 1530.
* ↑ Polybus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 449-450
# Rafel Bruguera i Batalla

Rafel Bruguera i Batalla (Girona, 11 d'octubre de 1956) és un polític català, senador per Girona en la VIII, IX i X legislatures i diputat al Parlament de Catalunya en la XI i XII legislatures.

## Biografia

És mestre d'Educació General Bàsica especialitzat en filologia catalana, màster en gestió i dret local per la Universitat Autònoma de Barcelona, i diplomat de postgrau en comunicació i estratègia política per la mateixa universitat. Ha estat membre del consell d'administració de Caixa de Girona des de 1995. Militant del PSC-PSOE des de 1977, és membre del consell nacional del PSC des de 1996 i secretari d'organització del PSC a les comarques de Girona.
Ha estat regidor de l'ajuntament de l'Escala el 1979-1983, alcalde de l'Escala el 1983-1995 i novament regidor del 1995 al 2003. També ha estat diputat de la Diputació de Girona del 1989 al 2003. Entre altres càrrecs, també ha estat vicepresident del Consorci de la Costa Brava (1987-1995), membre del Consell Català de l'Esport (1991-1995), del Consell Nacional de la Federació de Municipis de Catalunya (1987-1995), del Consell Comarcal de l'Alt Empordà (1988-1989), de la Comissió de Cooperació Local de Catalunya (1991-1995), de l'Organisme Autònom del Conjunt Monumental d'Empúries (1993-1995) i del Consell General de Fira de Girona (1995-2003). A les eleccions generals espanyoles de 2004, 2008 i 2011 fou escollit senador per la província de Girona per l'Entesa Catalana de Progrés. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015 i a les de 2017.
El 2020 va decidir acabar la seva trajectòria parlamentària i no presentar-se a les eleccions al Parlament de 2021.

## Obres

* Joan Ballesta «Calafat», un escalenc alcalde de la Girona Republicana (CCG Edicions, 2008) [coordinador i coautor, juntament amb Anna Ballesta i Lluís Colomeda];
* Escalencs assassinats durant la Guerra Civil (CCG Edicions, 2009);
* Antoni Puig «Tonet», barber, àcrata i savi. L'anarquisme i la Guerra Civil a l'Escala (CCG Edicions, 2010),
* Les drassanes Sala de l'Escala. Sis generacions de mestres d'aixa (Impremta Pagès, 2014).
* Jaume Pellicer Lleonart, Quicus. El tràgic exili d'un republicà (Pagès Editors, 2017).
* Martí Rouret l'Escala, Móra d'Ebre, Barcelona, Mèxic. (Fundació Josep Irla, desembre de 2019).

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. a socialistes.cat
* ↑ «Alcaldes de l'Escala». Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 6 agost 2015].
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Rafel Bruguera torna al Senat, en relleu de Lluís Maria de Puig, El Punt, 9 de febrer de 2011
* ↑ Fitxa del Parlament de Catalunya
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ Alemany, Jordi «Un mínim de 18 diputats no repetiran escó». El Punt Avui, 25-12-2020, p. 12.
# Pseudobalistes

Pseudobalistes és un gènere de peixos teleostis de la família dels balístids.

## Particularitats

Es troben a les zones tropicals i subtropicals del la conca Indo-Pacífica i la costa americana del Pacífic. Preferixen les aigües poc profundes a la vora dels esculls.
Els agraden molt les garotes que troben remenant la sorra i les roques amb llur morro de pell gruixuda i que trenquen amb llurs poderoses dents.
Són peixos inofensius per als humans, tot i que poden arribar a mides de gairebé un metre. Es pesquen en certes zones del planeta, però consumir-los en alguns casos pot provocar enverinament a causa de la ciguatera.

## Taxonomia

N'hi han tres espècies reconegudes:
* Pseudobalistes flavomarginatus
* Pseudobalistes fuscus
* Pseudobalistes naufragium

## Bibliografia

* Schneidewind: Drückerfische, Tetra Verlag, 2002, ISBN 3-8974-5171-9
* Baensch/Patzner: Mergus Meerwasser-Atlas Band 6 Non-Perciformes (Nicht-Barschartige), Mergus-Verlag, Melle, ISBN 3-88244-116-X

## Referències

* ↑ Segons ITIS

## Enllaços externs

* Fishbase (anglès)
* Pseudobalistes naufragium (Jordan & Starks, 1895) - Fotos
# Quint Pompeu Rufus (cònsol)

Quint Pompeu Rufus (llatí: Quintus Pompeius Q. f. Rufus), possible fill de cert Pompeu i net de Quint Pompeu, va ser un magistrat romà, partidari de l'aristocràcia.
Va ser tribú de la plebs l'any 100 aC i amb el seu col·lega Marc Porci Cató Salonià el jove va fer aprovar una llei que cridava a Quint Cecili Metel Macedònic de l'exili. El 91 aC era pretor i el 88 aC cònsol amb Luci Corneli Sul·la, just l'any en què va esclatar la guerra entre Gai Màrius i Sul·la. En les lluites contra el seu antic amic Publi Sulpici Rufus, partidari de Màrius, va morir un fill de Pompeu Ruf i aquest va perdre el consolat i va haver de fugir a Nola on Sul·la tenia un exèrcit. Al capdavant d'aquestes forces Sul·la va entrar a Roma i va proscriure a Màrius i als seus. Després Sul·la va marxar a l'Orient per fer la guerra a Mitridates VI Eupator del Pont. Pompeu va restar a Itàlia. L'exèrcit de Gneu Pompeu Estrabó, en guerra encara contra els marsis i samnites, va quedar sota el seu control i quan va provar de privar a Estrabó del comandament va ser assassinat pels seus mateixos soldats amotinats instigats per Estrabó.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of greek and roman biography and mithology. Londres: John Murray, 1876, p. 476.
# Ramanathapuram

Ramanathapuram (Ciutat de Ramanatha) també coneguda com a Ramnad o Ramnad Zamin (en tàmil: ராம்நாட் ஜமீன்), és una ciutat i municipi de Tamil Nadu, capital del districte de Ramanathapuram. És la seu tradicional dels maraves o maravars i antiga capital de l'estat i zamindari de Ramnad. Amb el nom de Ramnad fou capital del districte de 1910 a 1969 i després va rebre oficialment el nom de Ramanathapuram d'acord amb la llei de Tamil Nadu. Segons el cens del 2001 la seva població era de 61.976 habitants; el 1901 tenia 14.546 habitants. L'edifici més destacat és el palau del raja o setupati (l'actual setupati, que conserva el títol, i la seva família, encara viuen allí) al final del carrer principal de la ciutat vella. El 1772 fou conquerida temporalment pels britànics manats pel general Smith, i el 1792 ocupada pel coronel Martyn. Les fortificacions (una muralla de 8 metres d'altura i d'1,5 d'amplada rodejades per una rasa, darrere la qual quedava el palau) foren destruïdes.

## Enllaços externs

* Lloc oficial del districte Arxivat 2021-01-26 a Wayback Machine.
* Ramnad Arxivat 2011-12-01 a Wayback Machine.
# Ramanella

Ramanella és un gènere de granotes que es troba a l'Índia i Sri Lanka.

## Taxonomia

* Ramanella anamalaiensis
* Ramanella minor
* Ramanella montana
* Ramanella mormorata
* Ramanella nagaoi
* Ramanella obscura
* Ramanella palmata
* Ramanella triangularis
* Ramanella variegata

## Referències

* IUCN (anglès)
# Rakshasa

Un ràkxasa és, en el marc de l'hinduisme i el budisme, un ésser demoníac.
A l'epopeia del Ramayana (segle III aC) apareixen com els enemics de l'heroi Rama i els seus companys. Aquests lluiten en l'epopeia contra els rakshasa i el seu líder Ravana, que hi apareix com a rei de Sri Lanka. El Ramayana els descriu com a éssers creats dels peus del déu Brahma. No obstant això són indistintament coneguts com a descendents de Pulastia, de Khasa, o de la deessa Níriti i Nirita.
Els rakshasa són coneguts per pertorbar els sacrificis, profanar tombes, fustigar sacerdots, per possessió humana, i actes similars. Les seves ungles són verinoses i s'alimenten de carn humana i menjar podrit. Canvien de forma i realitzen encanteris, i sovint apareixen en forma d'humans i grans ocells.

## Etimologia

* rākṣasa, en el sistema IAST (alfabet internacional de transliteració de l'escriptura devanagari).
* राक्षसः, en escriptura devánagari.
* Pronunciació: /ràkxasa/.
* राक्षस् (rákxas) en idioma hindí
* raksasa, en idioma malai
* rakshosh, en idioma bengalí.
* 羅刹天 (rasetsuten), en idioma japonès

## Enllaços externs

* Sacred-texts.com (The Mahabharata de Viasa, traduït del sànscrit a l'anglès per Kisari Mohan Ganguli).
# Ramón Calderón Ramos

Ramón Calderón Ramos (Palència, 26 de maig de 1951) és un advocat espanyol, que fou president del Reial Madrid Club de Futbol entre 2006 i 2009.
Va ser escollit el 2 de juliol de 2006 gràcies als 8.344 vots presencials aconseguits. A la seva candidatura destacaven el futur director de la secció futbol, Pedja Mijatovic i el director de la secció de basquetbol Vlade Divac.
Els seus primers fitxatges van ser el del nou entrenador, Fabio Capello i els exjugadors de la Juventus Football Club, Fabio Cannavaro i Emerson, fitxats el 19 de juliol de 2006.
A la seva campanya electoral, va prometre els fitxages del milanista Kaká, el jugador del Chelsea Football Club Arjen Robben i el jugador català Cesc Fàbregas. Cap d'aquests jugadors va ser fitxat.
Els següents fitxatges del Reial Madrid, després de Fabio Cannavaro i Emerson, van ser Ruud van Nistelrooy, del Manchester United FC, i Mahamadou Diarra, del Olympique de Lió. També va arribar al club blanc el sevillà José Antonio Reyes, cedit a canvi del brasiler Julio Baptista. Al mercat d'hivern va presentar tres nous joves fitxatges sud-americans, Marcelo, un jove lateral esquerre del Fluminense; Gonzalo Higuaín, davanter argentí de River Plate i Fernando Gago, també argentí, de Boca Juniors.
El 16 de gener de 2009 va presentar la seva dimissió, després d'haver estat acusat de frau durant una assemblea de compromisaris, i durant una setmana de forta convulsió mediàtica i social, siguent substituït pel fins llavors vicepresident Vicent Boluda.

## Referències

* ↑ Ramón Calderón cede su cargo - Web oficial del Real Madrid (castellà)
# Belmont-lès-Darney

Belmont-lès-Darney és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 121 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Belmont-lès-Darney era de 121 persones. Hi havia 52 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 20 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 49 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 1 estava desocupat. 53 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 49 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Belmont-lès-Darney el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 16 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 54 eren actives i 18 eren inactives. De les 54 persones actives 53 estaven ocupades (29 homes i 24 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 18 persones inactives 7 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 veterinari.
L'any 2000 a Belmont-lès-Darney hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Belmont-lès-Darney a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Belmont-lès-Darney a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Harun (desambiguació)

Harun (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
Harun forma part del nom de molts personatges:
* Abu-Issa Muhàmmad ibn Harun al-Warraq, erudit àrab
* Abu-Jàfar Harun al-Wàthiq bi-L·lah, califa abbàssida
* Abu l-Kasim Harun, visir de l'atabeg ildiguízida de l'Azerbaidjan
* Harun, darrer valí musulmà de Barcelona
* Harun ar-Raixid, califa abbàssida
* Harun Bughra Khan, kan hassànida dels karakhànides
* Harun ibn Khumàrawayh, emir tulúnida
* Muhammad ibn Harun al-Amin, califa abbàssida

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquesta llista s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Harun, tot i que no en fos el nom principal
# We Wish to Inform You That Tomorrow We Will Be Killed with Our Families

We Wish to Inform You That Tomorrow We Will Be Killed With Our Families: Stories from Rwanda (Desitgem informar-vos que demà serem assassinats amb les nostres famílies) és un llibre de no-ficció de 1998 per l'escriptor de The New Yorker Philip Gourevitch sobre el genocidi ruandès de 1994, en el qual s'estima que es van matar 1.000.000 de tutsis i hutus.

## Resum

El llibre descriu els viatges de Gourevitch a Ruanda després del genocidi ruandès, en què entrevista a supervivents i recopila informació. Gourevitch reprèn les històries de supervivents i reflexiona sobre el significat del genocidi.
El títol prové d'una carta escrita el 15 d'abril de 1994 al pastor Elizaphan Ntakirutimana, president de les operacions de l'Església Adventista del Setè Dia a l'oest de Ruanda, per diversos pastors adventistes que eren refugiats amb altres tutsis en un hospital adventista a la localitat de Mugonero a la prefectura de Kibuye. Gourevitch va acusar Ntakirutimana d'ajudar els assassinats que van passar al complex l'endemà. Ntakirutimana va ser eventualment condemnat pel Tribunal Penal Internacional per a Ruanda. El llibre no sols narra el pic del genocidi el 1994, sinó la història de Ruanda que condueix als principals esdeveniments.

## Recepció i criticisme

Aquest llibre va guanyar nombrosos premis, incloent el premi National Book Critics Circle de 1998, el premi del llibre de Los Angeles Times, el Guardian First Book Award de 1999 i el George K. Polk Award per a informes de l'estranger.
L'africanista René Lemarchand critica el llibre:
| « | El que falta del relat de Gourevitch és el com i el motiu dels assassinats. Una cosa és descriure l'horror, un altre explicar les motivacions que van provocar la carnisseria. ... L'absència d'atenció a la història del país crea un retrat d'un genocidi insensible a la complexitat de les circumstàncies. En essència, la història de Gourevitch redueix la carnisseria al conte dels nois dolents i bons, víctimes innocents i avatars de l'odi. El seu marc de referència és l'Holocaust. | » |
El llibre va aparèixer com un dels primers llibres del club de llibres Brotherhood 2.0.

## Vegeu també

* Léon Mugesera

## Referències

* ↑ Genocide in Rwanda: Philip Gourevitch's non-fiction classic, The Guardian, 21 de març de 2015
* ↑ A haunting book on genocide, cnn.com
* ↑ Lemarchand, René. The Dynamics of Violence in Central Africa. Filadèlfia: University of Pennsylvania Press, 2009. ISBN 978-0812241204. , 88

## Enllaços externs

* Sept. 1998 review by Scott Sutherland at Salon.com
* Booknotes entrevista a Gourevitch sobre We Wish to Inform You, November 22, 1998
* Entrevista a Frontline
# Totiviridae

Totiviridae és una família de virus d'ARN bicatenari.

## Gèneres

* Gènere Totivirus; espècie tipus: Saccharomyces cerevisiae virus L-A
* Gènere Giardiavirus; espècie tipus: Giardia lamblia virus
* Gènere Leishmaniavirus; espècie tipus: Leishmania RNA virus 1-1

## Referències

* ↑ «Totiviridae» (en anglès). ViralZone. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Totiviridae» (en castellà). Química.es. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Taxon Details» (en anglès). ICTV. [Consulta: 19 octubre 2024].