OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ainhoa Sanz Rodríguez

Ainhoa Sanz Rodríguez (Urretxu, 8 de juny de 1989) és una corredora de curses de muntanya basca.
Començà combinant les curses en pista amb el cross, especialitat en la qual destacà especialment. Més endavant, abandonà la competició en pista, després de convertir-se, però, en campiona d'Espanya de 3.000 obstacles, i 5.000 metres, en categoria juvenil. En cross arribà a ser subcampiona d'Espanya en categoria júnior, la qual cosa li va permetre participar en el Campionat del Món de Cros que es va disputar a Kenya. També va participar en el Campionat del Món que es va disputar a Itàlia i va participar en diversos Campionats d'Europa. A més, va guanyar el Campionat d'Euskadi quatre vegades, i també el de Guipúscoa. El 2012 va deixar les competicions en cross, per dedicar-se a les curses de muntanya.
En la especialitat de curses de muntanya guanyà la Mitja Marató de Muntanya de Bera, en la qual va obtenir el record de la prova, i també la cursa a les muntanyes de Segura i Zerain. El maig del 2019 va guanyar el Trail Rae d'Otañes, a Cantàbria, que en aquesta ocasió era Campionat d'Espanya de Carreres por Muntanya en Línia FEDME (Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada). Sanz va acabar aquest trail de 34 km i 2.300 metres de desnivell positiu, corrent amb l'Euskal Selekzioa amb un temps de 3:22:30. L'octubre del 2019 va arribar en primer lloc en la Sky Pirineu, de 36 km i 2.600 metres de desnivell positiu, una de les proves paral·leles a l'Ultra Pirineu.

## Referències

* ↑ Ander Goitia, Jon «Ainhoa Sanz, de panadera a campeona de España». El Correo, 15-05-2019 [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ «Ainhoa Sanz Rodríguez». Reial Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 13 de gener 2023. [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ Zaldua, Asier «Ainhoa Sanz decidió combinar el cross con las carreras de montaña y acertó. En 2018 fue cuarta en el kilómetro vertical de Zegama y este año parte entre las favoritas». Noticias de Guipuzcoa, 28-05-2019. Arxivat de l'original el 28 de maig 2019 [Consulta: 5 octubre 2019]. Arxivat 28 de maig 2019 a Wayback Machine.
* ↑ «Ainhoa Sanz y Oier Ariznabarreta ganan la Media Maratón de Montaña de Bera. La corredora de Urretxu ha batido el récord de la carrera». Diario de Navarra, 14-04-2019 [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ Aranburu, M. «Sansonen Ainhoa Sanz eta Iñaki Olano lehenak, errekor eta guzti». Noticias de Guipúzcoa, 07-05-2019 [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ «Oier Ariznabarreta y Ainhoa Sanz, campeones de España de carreras por montaña». Guadalajara (Castella - la Manxa), 13-05-2019 [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ «Oier Ariznabarreta y Ainhoa Sanz, nuevos Campeones de España de Carreras por Montaña». Eldiario.es, 16-05-2019 [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ «Jan Margarit y Ainhoa Sanz ganan la nueva Sky Pirineu». Guadalajara (Castella - la Manxa), 05-10-2019 [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ «Ainhoa Sanz: 'Ez nuen maila honetako proba irabazterik espero'. Ainhoa Sanz urretxuarrak munduko kopako Ultra Pirineu proba irabazi du, 36 kilometrokoa». Euskal Irrati Televista (EITB), 05-10-2019 [Consulta: 5 octubre 2019].
# Gertrud Herrbruck

Gertrud Herrbruck (Pirmasens, 27 de juliol de 1926 - Pirmasens, 7 de juny de 2021) va ser una nedadora alemanya, especialista en esquena, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1950 va guanyar la medalla de plata en els 100 metres esquena del Campionat d'Europa de natació que es va disputar a Viena. Dos anys més tard va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on fou sisena en la prova dels 100 metres esquena del programa de natació. A banda, guanyà vuit campionats nacionals: quatre dels 100 metres esquena (1947, 1949, 1950 i 1951), un dels 200 esquena (1949), un dels 100 metres lliures (1949) i dos dels 400 metres lliures (1949 i 1950).

## Referències

* ↑ «Gertrud Herrbruck - Munzinger Biographie». [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ European Swimming Championships (Women). gbrathletics.com
* ↑ Gertrud Herrbruck a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Schwimmen - Deutsche Meisterschaften (Damen-Teil2)». [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Schwimmen - Deutsche Meisterschaften (Damen-Teil3)». [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Schwimmen - Deutsche Meisterschaften (Damen-Teil1)». [Consulta: 5 octubre 2020].
# Monestir de Sant Martí de Cauquena

El monestir Sant Martí de Cauquena fou un establiment religiós del Llenguadoc que apareix esmentat per primer cop el 836 però sens dubte fundat anteriorment. En aquest any, el 27 d'agost del 836 el comte Fulcoald (missus dominicus de l'emperador) establia la devolució a David, abat de Sant Martí de Cauquène o Cauchène, a la vora de la mar, dels béns usurpats al seu monestir als llocs de Saint-Marcel, de Maximian le Bas i de Maximian le Haut, a Menerba.
El monestir estava en una península del mateix nom entre l'estany de Bages o Sigean, el de Gruissan, el riu Aude i la mar, a uns 8 km de Narbona cap al sud. Aquest monestir era diferent dels de Sant Martí de Lenis i de Sant Marti de Montredon també situats a la diòcesi i el 844 era un priorat dependent de l'abadia de Sant Llorenç de Cabreresses, al riu Niesle, a la mateixa diòcesi, després unida al bisbat de Narbona. Al segle xi els arquebisbes van cedir l'església de Santa Maria de Cauquena a l'abadia de Cuixà, al Rosselló. El cardenal de Joyeuse, arquebisbe de Narbona, va fer construir el 1614 sobre un turó de la península una església o capella amb el nom de Santa Llúcia, amb un monestir i algunes ermites, per religiosos de l'orde de sant Basili, però la fundació no va tenir gaire efectivitat. La península (que antigament era una illa) va agafar el nom de Santa Llúcia.

## Notes

* ↑ Aquest Fulcoald estava casat amb Senegunda, filla d'una filla de Guillem I de Tolosa, i fou l'origen de la dinastia roergata de Tolosa

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Guidalotto Acciaiuoli

Guidalotto Acciaiuoli fou germà de Leone Acciaiuoli. Se'l conegué com a Lotto, i fou l'ancestre de la branca de la família Acciaiuoli de la qual van sortir els ducs d'Atenes i els comtes de Melfi, iniciada pel seu fill bastard Acciaiolo (mort el 1349).
# Aleksandras Machtas

Aleksandras Machtas (Aleksandr-Zisel Macht, Sasha Maht) (18 d'octubre de 1892 – 14 de gener de 1972) fou un mestre d'escacs jueu de Lituània.

## Resultats destacats en competició

Machtas fou set cops Campió de Lituània, els anys 1923, 1924, 1926, 1927, 1928, 1931, i 1932. Els tres primers anys, fou considerat campió nacional en tant que guanyador del Campionat de Kaunas. Els anys 1927 i 1928, ho fou després de guanyar un matx contra S. Gordonas, Campió de Klaipeda (aquells anys el campió de Kaunas, que havia estat Markas Luckis, ja no era considerat automàticament campió nacional). El seu cicle victoriós al campionat nacional acabà el 1933, quan perdé el matx pel títol contra Vladas Mikėnas.
Fou 7è al primer Campionat Bàltic, celebrat a Klaipėda 1931, que fou guanyat per Isakas Vistaneckis.

### Participació en olimpíades d'escacs

Va representar Lituània dos cops a les Olimpíades d'escacs:
* El 1930, al primer tauler a la III Olimpíada a Hamburg (+4 –9 =4);
* El 1935, al segon tauler a la VI Olimpíada a Varsòvia (+2 –7 =5).
El 1935, va emigrar amb la seva família (entre ells, el seu fill Yaacov Macht) a Palestina (llavors Mandat britànic de Palestina).

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Aleksandras Machtas» (en anglès). Chessgames.com. Arxivat de l'original el 2010-08-03. [Consulta: 19 gener 2011].
* ↑ «Historial del Campionat d'escacs de Lituània» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 3 novembre 2011].
* ↑ Paige, Roger. «Taules de torneigs històrics (1931): Primer Campionat del Bàltic, Klaipeda 1931» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-05-12. [Consulta: 3 novembre 2011].
* ↑ OlimpBase :: base de dades de torneigs d'escacs per equips
* ↑ Lloc web sobre la família Macht (anglès)

## Enllaços externs

* Estimació Elo d'Aleksandras Machtas a «chessmetrics.com». [Consulta: 19 gener 2011]. (anglès)
# Paraigua

Un paraigua (col·loquialment, paraigües) o parapluja és un estri portàtil utilitzat per a protegir-se de la pluja. Està format per una superfície convexa de plàstic o altre material similar, que està agafada a unes barnilles articulades a l'extrem d'un bastó i al voltant d'aquest que acaba en un mànec adequat per a portar el paraigua amb una mà. Les barnilles permeten de plegar el paraigua quan no plou o s'està a aixopluc.
Un paraigua tancat pot servir de bastó, encara que també hi ha versions de butxaca que tenen barnilles doblement articulades que, un cop aquest plegat, es redueix l'objecte entorn d'un pam de llargada.
Aquest mateix estri, per a protegir-se del sol, s'anomena ombrel·la o para-sol. L'ús de grans para-sols a la platja, fixats a la sorra, és relativament modern.

## Vegeu també

* Paraigüer
* Para-sol

## Referències

* ↑ «"Paraigües" és un sinònim col·loquial de "paraigua" segons l'AVL». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 20 maç 2018].
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.151. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «El Paraigua» (paper). Sàpiens. Sàpiens Publicacions [Barcelona], núm.131, 7-2013, p.20. ISSN: 1695-2014.
Viccionari

## Enllaços externs

* Com fer servir adequadament el paraigua (castellà)
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1964

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 celebrats a la ciutat d'Innsbruck (Àustria) es disputaren tres proves de patinatge artístic sobre gel, una en categoria masculina, una altra en categoria femenina i una tercera en categoria mixta per parelles.
Les proves es disputaren entre els dies 29 de gener i 6 de febrer de 1964 a les instal·lacions de l'Olympia Eisstadion. Hi participaren un total de 88 patindors, entre ells 41 homes i 47 dones, de 14 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Manfred Schnelldorfer | Alain Calmat | Scott Allen |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Sjoukje Dijkstra | Regine Heitzer | Petra Burka |

### Categoria mixta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Parelles Detalls | Unió Soviètica Liudmila Belousova Oleg Protopopov | AlemanyaMarika Kilius Hans-Jürgen Bäumler | Estats Units Vivian Joseph Ronald Joseph |
| Parelles Detalls | Unió Soviètica Liudmila Belousova Oleg Protopopov | Canadà Debbi Wilkes Guy Revell | Estats Units Vivian Joseph Ronald Joseph |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Alemanya | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Canadà | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Àustria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Estats Units | 0 | 0 | 2 | 2 |
| Total | Total | 3 | 4 | 3 | 10 |

## Notes

* ↑ L'any 1966 el Comitè Olímpic Internacional (COI) decidí retirar la medalla de plata a la parella guanayadora en descobrir-se que havien signat un contracte com a patinadors professionals abans de realitzar els Jocs, un fet prohibit pel COI. L'any 1987, però, la medalla els fou tornada.
* 1 2 «1964 Olympic Skating Pair Only Now Discovering Their Place». The New York Times, 14-12-2013.
# Hugo Spangenberg

Hugo Hernán Spangenberg (Buenos Aires, 22 de novembre de 1975), és un jugador d'escacs argentí, que té el títol de Gran Mestre des de 1996. És jugador del Club Argentino de ajedrez, el més jove de la història de l'Argentina a aconseguir el campionat nacional (amb 18 anys) i el títol de GM (als 20 anys).
A la llista d'Elo de la FIDE del juliol de 2020, hi tenia un Elo de 2469 punts, cosa que en feia el jugador número 16 (en actiu) de l'Argentina. El seu màxim Elo va ser de 2565, a la llista del juliol de 1997.

## Resultats destacats en competició

Va començar a destacar en els campionats per edats internacionals, el 1989 la Fundación Konex patrocinar la seva participació en el campionat del món d'escacs infantil, a Puerto Rico. Va guanyar el II Campionat Panamericà sub-14 a Cubatão el 1989, i va aconseguir la tercera posició al Campionat del món sub-20 a Halle el 1995 (el campió fou Roman Slobodjan).
Spangenberg ha guanyat un cop el campionat absolut de l'Argentina, l'any 1993, i n'ha estat subcampió en una ocasió, el 1996, per darrere del Gran Mestre Pablo Ricardi.

### Participació en competicions per equips

Va participar representant l'Argentina en tres Olimpíades d'escacs, els anys 1994 a Moscou, 1996 a Erevan i 1998 a Elistà.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Hugo Spangenberg» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 9 gener 2013].
* ↑ «Nota biogràfica de Hugo Spangenberg» (en castellà). fundacionkonex.com. Arxivat de l'original el 2015-06-11. [Consulta: 8 gener 2013].
* ↑ Carlos Ilardo. «Entrevista a Hugo Spangenberg: Spangenberg: del ajedrez al backgammon» (en castellà). lanacion.com.ar, 2000. Arxivat de l'original el 2016-03-16. [Consulta: 9 gener 2013].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Argentina"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 18 juliol 2020].
* ↑ «Campionat Panamerica sub-14 1989». Brasilbase.
* ↑ «Torneigs Majors i Campionats de l'Argentina (notes en castellà)». Arxivat de l'original el 25/10/2009.
* ↑ «Campions de l'Argentina fins al 2003» (en castellà). Web de la Federació Argentina d'Escacs. Arxivat de l'original el 2012-10-25. [Consulta: 7 gener 2013].
* ↑ Olimpíadas de ajedrez
# Nibelung I

Nibelung I o Niveló I († entre 770 i 786) fou un comte carolingi del segle viii, nebot de Carles Martell i un dels continuadors de la Crònica de Fredegari.

## Biografia

A la mort del seu pare Khildebrand I, va reprendre la redacció de la crònica de Fredegari que el seu pare havia assegurat. N'acaba l'escriptura el 768, data de la mort de Pipí I el Breu i de l'adveniment de Carlemany. És probablement idèntic al comte homònim conegut per haver subscrit actes per al monestir de Gorze el 762 i el 770. Finalment, segons un diploma de Saint-Germain des Prés, posseïa una vil·la a Marolles-sur-Seine que tenia del seu pare i que pertanyia el 786 a un comte del nom Autbert, el que deixa suposar que Nibelung havia mort abans d'aquesta data.

## Fills

Cap document contemporani no li menciona esposa o fills. És tanmateix probable que els comtes de nom Nibelung i Khildebrand siguin els seus descendents. A la generació següent hom coneix dos comtes, que poden ser els fills de Nibelung I:
* Khildebrand II, missus dominici a l'Autunois el 796,
* Nibelung II, comte de Madrie citat el 788.

## Notes i referències

* ↑ Riché, 1983, pàgs. 75, 82.
* 1 2 Settipani, 1993, pàg. 341-2.
* ↑ segons Christian Settipani, que no segueix l'opinió de Léon Levillain i intercala una generació després de Nibelung I per raons cronològiques, Settipani, 1993, pàg. 342.

## Bibliografia

* Pierre Riché, Les Carolingiens, une famille qui fit l'Europe, Paris, Hachette, col. « Pluriel », 1983 (reimpr. 1997), 490 p. (ISBN 2-01-278851-3)
* Christian Settipani, La Préhistoire des Capétiens (Nouvelle histoire généalogique de l'auguste maison de France, vol. 1), ed. Patrick van Kerrebrouck, 1993 (ISBN 2-9501509-3-4)
# Chakkravarthy Deepan

Chakkravarthy Deepan (nascut el 3 de juny de 1987) és un jugador d'escacs indi, que té el títol de Gran Mestre des de 2006.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2520 punts, cosa que en feia el jugador número 29 (en actiu) de l'Índia. El seu màxim Elo va ser de 2557 punts, a la llista de maig de 2019.

## Resultats destacats en competició

El 2004 va empatar als llocs 2n–4t amb Praveen Thipsay i Saidali Iuldachev a l'obert internacional Piloo Mody a Lucknow
El 2009 va empatar als llocs 5è–10è amb Saidali Iuldachev, Georgy Timoshenko, Sundar Shyam, Andrei Deviatkin i Shukhrat Safin a la Mumbai Mayor Cup. i fou quart al campionat de l'Índia.
El juliol de 2012 fou subcampió de l'Obert de Sant Martí amb 7 punts de 9, els mateixos punts que el campió Isan Reynaldo Ortiz Suárez.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Chakkravarthy Deepan» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Índia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ Evolució Elo de Chakkravarthy Deepan «FIDE» (en anglès). [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ Crowther, Mark. «TWIC 518: Piloo Mody International Open» (en anglès). London Chess Center, 10-10-2004. [Consulta: 24 maig 2010].
* ↑ Zaveri, Praful. «Areshchenko triumphs in Mayor's Cup – Jai Ho Mumbai!!» (en anglès). ChessBase, 15-05-2009. [Consulta: 24 maig 2010].
* ↑ «46th National A Chess Championship, India». FIDE. [Consulta: 24 maig 2010].
* ↑ «XIV Obert». Butlletí d'Escacs de FCE, 150, 12-2012, pàg. 58 [Consulta: 27 juliol 2015].
# Enschede

Enschede (/ˈɛnsxəˌdeː/) és un municipi de la província d'Overijssel, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 156.109 habitants repartits per una superfície de 142,75 km² (dels quals 1,8 km² corresponen a aigua).

## Centres de població

* Boekelo
* Enschede
* Glanerbrug
* Lonneker
* Usselo

## Ajuntament

El consistori municipal consta de 39 membres, format des del 2006 per:
* PvdA, 15 regidors
* CDA, 6 regidors
* VVD, 6 regidors
* SP, 3 escons
* GroenLinks, 3 escons
* Burgerbelangen Enschede, 3 regidors
* ChristenUnie, 2 regidors
* Demòcrates 66, 1 escó

## Persones il·lustres

* Adrian Vandenberg, guitarrista.
* Kees van Baaren (1906-1970), compositor i director d'orquestra

## Agermanaments

* Palo Alto (Califòrnia)
* Dalian

## Vegeu també

* FC Twente
* Sportclub Enschede
* Rijksmuseum Twenthe
* Museu Enschedé

## Galeria d'imatges

* Grote Kerke, a la Raadhuisstraat
* Font Het ei van Ko (Ou de Ko)
* Sinagoga d'Enschede
* Het Elderinkshuis

## Enllaços externs

* www.enschede.nl
# Liu Guoliang

Liu Guoliang (en xinès simplificat: 刘国梁; en xinès tradicional: 劉國樑;; pinyin: Liú Guóliáng) (Xinxiang, República Popular de la Xina 1976) és un jugador de tennis de taula, ja retirat, guanyador de quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 10 de gener de 1976 a la ciutat de Xinxiang, població situada a la província de Henan.

## Carrera esportiva

Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova individual masculina i en la prova de dobles masculins al costat de Kong Linghui. En els Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova individual i la medalla de plata en la prova de dobles masculins, novament fent parella amb Linghui.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 9 medalles en el Campionat del Món de tennis de taula, destacant sis ors.

## Enllaços externs

* (anglès) www.ittf.com - resultats
# Gianfranco Pandolfini

Gianfranco Pandolfini (Florència, 16 de febrer de 1920 - Florència, 3 de gener de 1997) va ser un nedador i waterpolista italià que va competir durant la dècada de 1940. Era germà del també waterpolista Tullio Pandolfini.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo. També guanyà el Campionat d'Europa de waterpolo de 1947.

## Referències

* 1 2 «Gianfranco Pandolfini Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 de maig 2011. [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ Men Water Polo European Championship 1947 Monte Carlo (MON) - 10-14.09 Winner Italy a todor66.com
# Nibelungs

Els Nibelungs, el nom dels quals significa "poble de la boira" o "del submón" són gnoms de les llegendes germàniques. Posseïen grans riqueses que obtenien de les seves mines a les muntanyes, on vivien.
Segons Claude Lecouteux, el mot Nibelung deriva de Nibel "boira, borina" i -ung, sufix germànic que estableix una relació de pertinença i parentiu, llinatge. Nibelungen és, segons aquesta interpretació, etimològicament "el descendent o fill de la boira", que és el país al qual va donar el seu nom un llegendari imperi, pot estar més a prop del Niflheim, "el Món de les boires"", un nom de l'imperi dels morts a l'antiga mitologia nòrdica.
Els Nibelungs tenien Nibelung com a rei. Aquesta llegenda del segle xiii que recita les gestes del cavaller Sigurd, va inspirar Richard Wagner i la seva tetralogia coneguda com L'anell del nibelung.
La popularitat de l'heroi Sigfrid resta palesa en els nombrosos Sifre i Sifrè -forma catalana del nom d'origen germànic- que hi ha a la Catalunya medieval i que continua existint actualment com a cognom, sovint escrit <Cifre> o <Cifrè/Cifré>.
L'èpica medieval s'explica al Cant dels Nibelungs. Fritz Lang, va portar una part a la pantalla al díptic Els nibelungs (1924).

## Vegeu també

* Die Nibelungen (minisèrie)

## Referències

* ↑ Jan de Vries, Altnordisches etymologisches Wörterbuch, 1962
* ↑ Antic alt alemany: nëbul, nëbal, antic saxó: nëƀal, baix-alemany mitjà: nēvel, nòrdic antic njól ‘nit fosca’ i el prefixoide nifl- ‘fosc, tenebrós’, mot germànic relacionat amb el gal·lès nyfel ‘núvol’, llatí nebula, en grec antic ἡ νεφέλη que significa «núvol» i «nuvolada, massa de núvols» (boira s'hi diu ἡ ὁμίχλη), en eslau antic nebo significa «cel» o en sànscrit nábhas significa "boira, núvol, cel"
* ↑ Claude Lecouteux, Les Nains et les Elfes au Moyen Âge, éditions Imago, Paris, 1988 (ISBN 2-902702-44-2), p. 65.
* ↑ El nom islàndico-noruec d'aquest heroi no coincideix pas amb l'alemany: Sigurd és Sigwart en alemany, no pas Siegfried.
# Mongtung

Mongtung és un subestat de l'estat shan de Hsipaw, que forma part dels estats Shan dins l'Estat Shan de Myanmar. La capital és Mongtung. És al sud-est de Hsipaw, i afronta amb el principat Mongkung.

## Referències

* ↑ Sir C. Crosthwaite Pacification Burma, cap. XVI
* ↑ Mongtung a maplandia
* ↑ «Hsipaw». Arxivat de l'original el 2016-05-20. [Consulta: 22 novembre 2016].
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1964 - Individual masculí

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 celebrats a la ciutat d'Innsbruck (Àustria) es disputà una prova de patinatge artístic sobre gel en categoria masculina que formà part del programa oficial dels Jocs.
La competició se celebrà entre els dies 3 i 6 de febrer de 1964 a l'Olympia Eisstadion.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 24 patinadors d'12 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (3) Àustria (3) Canadà (3) Estats Units (3) França (3) Hongria (1) | Itàlia (1)  Japó (1) Regne Unit (2)  Suïssa (2) Txecoslovàquia (2) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Manfred Schnelldorfer | Alain Calmat | Scott Allen |

## Resultats

FO: Figures obligatòries FL: Figures lliures
| Posició | Nom | CON | FO | FL | Punts | Pl. |
| 1 | Manfred Schnelldorfer | Alemanya | 1 | 1 | 1916.9 | 13 |
| 2 | Alain Calmat | França | 3 | 5 | 1876.5 | 22 |
| 3 | Scott Allen | Estats Units | 4 | 4 | 1873.6 | 26 |
| 4 | Karol Divín | Txecoslovàquia | 2 | 9 | 1862.8 | 32 |
| 5 | Emmerich Danzer | Àustria | 5 | 3 | 1824.0 | 42 |
| 6 | Thomas Litz | Estats Units | 13 | 2 | 1764.7 | 77 |
| 7 | Peter Jonas | Àustria | 9 | 6 | 1752.0 | 79 |
| 8 | Nobuo Sato | Japó | 8 | 10 | 1746.2 | 88 |
| 9 | Donald Knight | Canadà | 7 | 11 | 1746.6 | 85 |
| 10 | Monty Hoyt | Estats Units | 6 | 12 | 1755.5 | 81 |
| 11 | Ralph Borghard | Alemanya | 10 | 7 | 1742.2 | 90 |
| 12 | Sepp Schönmetzler | Alemanya | 12 | 8 | 1743.1 | 92 |
| 13 | Charles Snelling | Canadà | 16 | 15 | 1705.5 | 117 |
| 14 | Giordano Abbondati | Itàlia | 11 | 16 | 1688.4 | 131 |
| 15 | Wolfgang Schwarz | Àustria | 17 | 13 | 1695.9 | 127 |
| 16 | William Neale | Canadà | 19 | 14 | 1667.7 | 143 |
| 17 | Robert Dureville | França | 14 | 19 | 1660.0 | 148 |
| 18 | Hywel Evans | Regne Unit | 15 | 22 | 1640.1 | 159 |
| 19 | Markus Germann | Suïssa | 20 | 23 | 1578.0 | 186 |
| 20 | Malcolm Cannon | Regne Unit | 18 | 24 | 1587.5 | 187 |
| 21 | Jenö Ébert | Hongria | 22 | 18 | 1586.9 | 188 |
| 22 | Ondrej Nepela | Txecoslovàquia | 23 | 17 | 1590.1 | 190 |
| 23 | Philippe Pélissier | França | 21 | 21 | 1573.8 | 189 |
| 24 | Peter Grütter | Suïssa | 24 | 20 | 1517.2 | 208 |