OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lembus

El lembus (grec antic: λέμβος) era el nom d'una petita barca usada per a portar persones des d'un vaixell fins a la costa. També es donava aquest nom a embarcacions més grans però igualment molt lleugeres que eren enviades al davant de la flota per obtenir informació dels moviments de la flota de l'enemic, diu Polibi. Plini el Vell atribueix el seu invent als habitants de Cirene (Cyrene).
Els pirates il·liris utilitzaven aquest tipus de barca.

## Referències

* ↑ Sir William Smith. A Dictionary of Greek and Roman Antiquities, etc. John Murray, 1875, p. 680–.
* ↑ Histoires extraites de Cicéron, de Quintilien, de Pline l'Ancien, de Valère-Maxime et d'Aulu-Gelle: accompagnées des meilleures traductions françaises : pour servir de supplément au cours de latinité du même auteur. chez Tournachon-Molin, 1806, p. 273–.
* ↑ Henry A. Ormerod. Piracy in the Ancient World. JHU Press, 1997, p. 1–. ISBN 978-0-8018-5505-4.
* ↑ C. Plinius Secundus Maior; Pliny (the Elder.) Histoire naturelle de Pline. Chez la veuve Desaint, 1771, p. 287–.
* ↑ Laura Sook Duncombe. A Pirate's Life for She: Swashbuckling Women Through the Ages. Chicago Review Press, 1 octubre 2019, p. 84–. ISBN 978-1-64160-058-3.

## Vegeu també

* Nomenclatura de vaixells antics
# Emmeline Pethick-Lawrence

Emmeline Pethick-Lawrence (21 d'octubre de 1867 – 11 de març de 1954) va ser una activista britànica pels drets de les dones.

## Biografia

Emmeline Pethick va néixer el 21 d'octubre de 1867 a Bristol, El seu pare era un empresari. Va ser la segona de 13 fills, va anar a un internat als 8 anys. De 1891 a 1895 va treballar com a germana del poble per a la missió metodista de Londres occidental a Cleveland Hall, a prop de Fitzroy Square.
Va ajudar Mary Neal a gestionar el club de nenes de la missió. A la tardor de 1895 va deixar la missió amb Mary Neal per fundar el Club de l'Esperança, un club de nenes que no estava subjecte a les limitacions de la missió i on es podia fer dansa i teatre. Pethick també va fundar la Casa Esperança, una cooperativa tèxtil amb un salari mínim, una jornada de vuit hores i vacances.
Es va casar amb Frederick Lawrence el 1901, i la parella va adoptar el cognom conjunt Pethick-Lawrence. Va ser membre de la Suffrage Society i allí va conèixer Emmeline Pankhurst, el 1906. Va ser tresorera de la Unió Social i Política de les Dones (Women's Social and Political Union - WSPU) i va recaptar £134,000 durant sis anys.
Pethick-Lawrence va editar la publicació Votes for Women ('Vots per a les dones') amb el seu espòs el 1907. La parella va ser arrestada i enviada a la presó el 1912 sota el càrrec de conspiració per les accions que hi van haver després de les mobilitzacions que van comportar el trencament de finestres, malgrat que ells s'havien posicionat en contra d'aquestes accions. Després del seu alliberament, van ser expulsats de la WSPU per Emmeline Pankhurst i la seva filla, Christabel Pankhurst, a causa dels creixents desacords sobre la utilització de tàctiques més radicals a les quals els Pethick-Lawrences s'oposaven. Es van unir llavors a l'United Suffragists. Emmeline va assistir al Congrés Internacional de Dones a l'Haia, el 1915. Va ser candidata pel Partit Laborista el 1918.
El 1938 Pethick-Lawrence va publicar les seves memòries, on va posar particular èmfasi en la seva visió sobre la radicalització del moviment sufragista en els moments previs de la Primera Guerra Mundial.
El 1945 es va convertir en Lady Pethick-Lawrence quan el seu marit va accedir al títol de baró.

## Referències

* ↑ «Emmeline Pethick-Lawrence Orlando Project» (en anglès). cambridge.org. Arxivat de l'original el 2019-04-13. [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ Judge, Roy «Mary Neal and the Espérance Morris» (en anglès). Folk Music Journal, 5, 5, 1989, pàg. 548 [Consulta: 28 agost 2013].
* 1 2 Uglow, Jennifer S. «Pethick-Lawrence, Emmeline». A: Continuum. The International Dictionary of Women's Biography (en anglès), 1985, p. 370–371. ISBN 0-8264-0192-9.
* ↑ Emmeline Pethick-Lawrence (1938): My Part in a Changing World. London 1938.
* ↑ Rappaport, Helen. «Pethick-Lawrence, Emmeline». A: ABC-CLIO. Encyclopedia of women social reformers. 1. [A – L] (en anglès), 2001, p. 548. ISBN 978-1-57607-101-4.
# Richard Marsden Pankhurst

Richard Marsden Pankhurst (Stoke-on-Trent, 1835/1836 - Manchester, 5 de juliol de 1898) fou un advocat anglès, sufragista i defensor dels drets de les dones.

## Vida

Richard Pankhurst fou fill de Henry Francis Pankhurst (1806-1873) i Margaret Marsden (1803-1879). Va estudiar a l'escola secundària a Manchester i a la Universitat de Manchester (Owens College). El 1858 es va graduar a la Universitat de Londres i el 1859 rebé el títol de Bachelor of Laws amb honors. El 1863 es doctorà com a Legum Doctor amb medalla d'or.
Fou membre fundador de la Manchester Liberal Association, tot i que després deixaria el Partit Lliberal. Va promoure múltiples causes: la llibertat d'expressió, l'educació laica universal, el republicanisme, l'autogovern irlandès, la independència de l'Índia, etc. Pankhurst es va unir a la Societat Fabiana, va establir la National Society for Women's Suffrage, contribuí a l'esborrany de la Women's Disabilities Removal Bill (el primer reconeixement del dret a vot de les dones) i fou autor de la Married Women's Property Act (1882) que permetia a les dones casades mantenir el control de les seves propietats i de les que adquirissin durant el matrimoni (abans passaven automàticament a ser propietat del marit).
Es va casar el 1878 amb Emmeline Goulden, coneguda pel nom de casada Emmeline Pankhurst, que tenia 24 anys menys que ell. Tingueren cinc fills: Christabel Pankhurst (1880-1958), Sylvia Pankhurst (1882-1960), Francis Henry, mort infant, (1884-1888), Adela Pankhurst (1885-1961), i Henry Francis (1889-1910). Totes les seves filles serien actives sufragistes. A través de la seva filla Sylvia és avi de Richard Pankhurst, estudiós d'Etiòpia. Amb la seva dona foren molt actius políticament fins a la mort de Richard. Participaren dels avalots del Bloody Sunday de 1887 a Trafalgar Square.
La seva activitat política el dugué a ser conegut pel renom de "Red Doctor" (el doctor roig).

## Referències

* ↑ No hi ha registres sobre la seva data exacta de naixement
* ↑ Simkin, John. «Richard Pankhurst» (en anglès). Spartacus Educational, setembre 1997 (actualitzat el juliol 2022). [Consulta: 23 octubre 2024].

## Bibliografia

* Burton, S: "Relatively Famous: Richard Pankhurst, The Red Doctor", BBC History Magazine, February 2007, 8:2, page 22.

## Enllaços externs

* Pàgina web sobre la família Arxivat 2017-06-29 a Wayback Machine.
# Turó de la Ferreria

El Turó de la Ferreria és una muntanya de 426 metres que es troba al municipi de Cànoves i Samalús, a la comarca del Vallès Oriental.
# Großglockner

La muntanya Großglockner (pronunciació alemanya: ( escolteu-ho); en català: Grossglockner) és, amb 3798 m., la muntanya més alta d'Àustria i la major muntanya dels Alps a l'est del Pas del Brenner. Això fa que, després del Mont Blanc, sigui la segona muntanya més alta dels Alps, en mesurar-se per altura relativa.

## Enllaços externs

* Grossglockner Arxivat 2008-06-04 a Wayback Machine.

### Panorames virtuals generats amb l'ordinador

* Nord Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
* Sud Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
* Índex
# Puig de la Guàrdia (Darnius)

El Puig de la Guàrdia és una muntanya de 282 metres que es troba al municipi de Darnius, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
# Gyala Peri

El Gyala Peri (en xinès: 加拉白垒, en pinyin: Jiālābáilěi) és una muntanya que s'eleva fins als 7.294 msnm que es troba al límit oriental de la gran serralada de l'Himàlaia, a l'entrada del congost del Tsangpo. Forma part de la Nyenchen Tanglha Shan, tot que sovint és inclòs, per proximitat, dins la Namcha Barwa Himal de l'Himàlaia.
El Gyala Peri es troba just al nord de la gran corba que fa el riu Yarlung Tsangpo, el principal riu del sud del Tibet, que passa a ser el Brahmaputra quan entra a l'Índia. Es troba a tan sols 22 km al NNW del Namcha Barwa.

## Ascensions

La primera ascensió del Gyala Peri va ser el 1986, per una expedició japonesa, a través de l'aresta sud. El grup va passar prop d'un mes i mig a la muntanya. No ha tornat a ser escalat.

## Referències

* ↑ «Nyainqêntanglha Shan». peakbagger.com. [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ Yoshio Ogata «A secret mountain». Himalayan Journal. Himalayan Club [Mumbai], 49, 1991 [Consulta: 19 maig 2011].
* ↑ «Himalayan Index». London: Alpine Club.
* ↑ «Namcha Barwa (7782m) & Gyalha Peri (7294m)». summitpost.org. [Consulta: 16 novembre 2016].
# Serra dels Horts

La Serra dels Horts és una serra situada al municipi del Pinell de Brai a la comarca de la Terra Alta, amb una elevació màxima de 243 metres.
# Mont Iliamna

El Mont Iliamna (en anglès Mount Iliamna) és un estratovolcà cobert en la seva major part per neu i gel perpetus que es troba a 215 km al sud-oest d'Anchorage, a l'estat d'Alaska, als Estats Units. L'activitat volcànica durant l'Holocè és poc coneguda, però la datació per radiocarboni sembla indicar que ha tingut algunes erupcions abans de la colonització europea d'Alaska. Amb tot, hi ha constants fumaroles a uns 2.740 m d'altura. És dins del Parc nacional i reserva del llac Clark. El 1976 fou designat National Natural Landmarks (Patrimoni Natural Nacional)

## Referències

* ↑ «National Natural Landmark: Iliamna Volcano a nps.gov». Arxivat de l'original el 2010-05-28. [Consulta: 15 desembre 2010].

## Enllaços externs

* USGS GNIS: Mount Iliamna (anglès)
* Global Volcanism Program (anglès)
# Donald B. Redford

Donald B. Redford (Toronto, 2 de setembre de 1934 - 18 d'octubre de 2024) va ser un influent egiptòleg i arqueòleg canadenc, professor d'Estudis Antics i Clàssics Mediterranis a la Universitat Estatal de Pennsilvània. Va dirigir diverses excavacions importants a Egipte, principalment a Karnak i Mendes. Juntament amb la seva esposa, va ser director de l'Akhenaten Temple Project.
També va ser autor d'algunes polèmiques teories pel que fa a la Bíblia i la història. Exposà que les vivències dels hicsos a Egipte constitueixen el nucli central dels mites de la cultura cananea, portats a la història de Moisès. Argumenta que molts dels detalls de la història de l'Èxode són més coherents en el segle vii aC, molt temps després de l'època de rei David, i abans de quan és descrit l'esdeveniment. Aquesta visió va ser exposada a The Bible Unearthed, escrita per Israel Finkelstein i Neil Silberman.

## Publicacions

* History and Chronology of the 18th dynasty of Egypt: Seven studies. Toronto: University Press, 1967.
* Akhenaten: The Heretic King. Princeton: University Press, 1984
* Pharaonic King-Lists, Annals, and Day-Books: A Contribution to the Study of the Egyptian Sense of History, SSEA Publication IV (Mississauga, Ontario: Benben Publications) 1986
* Egypt, Canaan, and Israel in Ancient Times. Princeton: Princeton University Press, 1992. ISBN 0-691-00086-7.
* The Wars in Syria and Palestine of Thutmose III, [Culture and History of the Ancient Near East 16]. Leiden: Brill, 2003. ISBN 90-04-12989-8

## Referències

* ↑ «Archaeologist Redford offers visiting-scholar lecture Oct. 20 at MTSU», 14-10-2011. [Consulta: 23 octubre 2024].

## Vegeu també

* Amarna Project
# Les Torretes (Calella)

* Aquest article tracta sobre el turó al terme de Calella. Si cerqueu les torres de defensa prop d'aquest cim a Calella, vegeu «les Torretes (edificis a Calella)».
Les Torretes és una muntanya de 118 metres al municipi de Calella, a la comarca del Maresme. Rep el seu nom de les Torretes, dues torres de defensa i telegrafia òptica que hi ha. Al cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 300115001 de l'ICGC).
# Paola Vukojicic

Paola Vukojicic (Buenos Aires, Argentina 1974) és una jugadora d'hoquei sobre herba argentina, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 28 d'agost de 1974 a la ciutat de Buenos Aires, capital de l'Argentina.

## Carrera esportiva

Va participar, als 26 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en perdre la final davant l'equip australià d'hoquei herba. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí la medalla de bronze en guanyar a la final l'equip xinès, i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) revalidà aquest metall davant l'equip alemany.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles en el Champions Trophy, dues d'elles d'or; una medalla d'or en el Mundial, així com dues medalles en els Jocs Panamericans.
# Pujol del Llobet

El Pujol del Llobet és una muntanya de 745 metres que es troba al municipi de Mura, a la comarca catalana del Bages.
# Coll de la Madeleine

El coll de la Madeleine és un port de muntanya que es troba als Alps, a la Savoia, a una alçada de 1.993 msnm. Administrativament forma part del departament de la Savoia. El coll uneix les valls de la Tarentèsa i la Mauriena, entre el massissos de la Vanoise i la Lauzière.
L'accés des de La Chambra, a la Mauriena, té 19,3 km de llargada, amb un desnivell mitjà del 8%, mentre que l'accés des d'Aigueblanche, a la Tarentèsa, té 28,3 km de llargada amb un desnivell mitjà del 5,4%.
Des del coll es pot accedir a dues estacions d'esquí: Saint-François-Longchamp pel vessant de la Mauriena, i Valmorel, pel vessant de la Tarentèsa.

## El coll de la Madeleine al Tour de França

El coll fou superat per primera vegada al Tour de França en l'edició de 1969 i fins avui han estat 25 les vegades en què s'ha superat, sent la més recent el 2013.
Des del 1995 ha estat catalogat com a port de categoria especial.
| Any | Etapa | Categoria | Ciclista |
| 2020 | 17 | HC | Richard Carapaz (ECU) |
| 2018 | 12 | HC | Julian Alaphilippe (FRA) |
| 2013 | 19 | HC | Pierre Rolland (FRA) |
| 2012 | 11 | HC | Peter Velits (SVK) |
| 2010 | 9 | HC | Anthony Charteau (FRA) |
| 2005 | 11 | HC | Santiago Botero (COL) |
| 2004 | 17 | HC | Gilberto Simoni (ITA) |
| 2002 | 16 | HC | Michael Boogerd (NED) |
| 2001 | 10 | HC | Laurent Roux (FRA) |
| 2000 | 15 | HC | Massimiliano Lelli (ITA) |
| 1998 | 16 | HC | Jan Ullrich (GER) |
| 1997 | 14 | HC | Richard Virenque (FRA) |
| 1996 | 7 | HC | Richard Virenque (FRA) |
| 1995 | 10 | HC | Richard Virenque (FRA) |
| 1994 | 17 | 1 | Piotr Ugriúmov (LAT) |
| 1990 | 11 | HC | Thierry Claveyrolat (FRA) |
| 1988 | 12 | 1 | Henri Abadie (FRA) |
| 1987 | 21 | HC | Anselmo Fuerte (ESP) |
| 1984 | 18 | HC | Pedro Delgado (ESP) |
| 1983 | 18 | HC | Lucien van Impe (BEL) |
| 1981 | 19 | 1 | Lucien van Impe (BEL) |
| 1980 | 17 | HC | Mariano Martínez (FRA) |
| 1979 | 1 | HC | Lucien van Impe (BEL) |
| 1977 | 17 | 1 | André Chalmel (FRA) |
| 1975 | 17 | 1 | Francisco Galdós (ESP) |
| 1973 | 8 | 2 | Jean-Pierre Danguillaume (FRA) |
| 1969 | 10 | 2 | Andrés Gandarias (ESP) |

## Referències

* ↑ «Le col de la Madeleine dans le Tour de France». ledicodutour.com. [Consulta: 21 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Col de la Madeleine. Descripció, perfils i fotografies
# Raquel Santiago i Escarpenter

Raquel Santiago i Escarpenter (Canet de Mar, Maresme, 22 de novembre de 1980) és una jugadora d'hoquei sobre patins catalana, ja retirada.
Formada al Club Hoquei Canet, va fitxar pel Centre d'Esports Arenys de Munt amb el qual va guanyar dos Lligues catalanes i dos Campionats d'Espanya. Internacional amb la selecció espanyola d'hoquei sobre patins entre 1994 i 2004, va aconseguir tres Campionats del Món (1994, 1996 i 2000), així com una medalla de bronze (2003). A nivell europeu, va aconseguir un Campionat d'Europa el 1995, dues medalles d'argent i una de bronze. El desembre de 2003, va formar part de la primera selecció catalana d'hoquei sobre patins que va disputar un partit internacional contra Portugal.
Entre d'altres reconeixements, va rebre el premi honorífic per la seva trajectòria a nivell internacional a la Nit d'esport de Canet de Mar de 2009.

## Palmarès
### Clubs

* 2 Lligues catalanes d'hoquei patins femenina: 1999-00, 2001-02
* 2 Campionats d'Espanya d'hoquei patins femení: 1998-99, 2003-04

### Selecció espanyola

* 3 medalles d'or al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 1994, 1996, 2000
* 1 medalla de bronze al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 2002
* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1995
* 2 medalles d'argent al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 2001, 2003
* 1 medalles de bronze al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 1997

## Referències

* ↑ «Raquel Santiago i Escarpenter». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Roca, Sílvia. «Reines sobre patins». Mundo Deportivo, 17-11-1995. [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ Gallén, Carles. «Catalunya, contra Argentina y Portugal». Mundo Deportivo, 28-12-2003. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Reconeixement als millors esportistes locals del 2008». Ajuntament de Canet de Mar, 14-10-2009. [Consulta: 29 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Raquel Santiago Escarpenter - RinkHockey.net
# Mont Marcus Baker

El Mont Marcus Baker (en anglès Mount Marcus Baker), amb 4.016 msnm, és el punt culminant de les Muntanyes Chugach, a Alaska. Es troba a uns 120 km a l'est d'Anchorage. Aquest cim té una prominència molt alta per la seva proximitat al mar, sent uns dels 75 primers del món.
En un primer moment fou anomenat "Mont Saint Agnes" per James W. Bagley, però el 1924 fou modificat i se li posà el nom actual en record del cartògraf Marcus Baker.
La primera ascensió del cim fou fet el 19 de juny de 1938 per Bradford Washburn, sent la ruta normal la que puja per la cara Nord. Tot i ser força més baix que el Mont McKinley, la seva dificultat és similar per la llunyania del cim i la llargada resultat de l'aproximació i l'ascens.

## Referències

* 1 2 Michael Wood and Colby Coombs, Alaska: A Climbing Guide, The Mountaineers, 2001.
* ↑ Mount Marcus Baker Geographic Names Information System, U.S. Geological Survey (consultat el 24 d'octubre de 2011) (anglès)

## Enllaçox externs

* Marcus Baker a topozone.com
* Marcus Baker a bivouac.com
* Cims d'Alaska segons la seva prominència (anglès)
# Bony de la Mina

El Bony de la Mina és una muntanya de 2.279 metres que es troba al municipi d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà. Està ubicant al nord del massís de Beret, i pertany al Parc Natural de l'Alt Pirineu.
# Miravall (Vall de Cardós)

El Miravall és una muntanya de 1.866,3 metres d'altitud del terme municipal de Vall de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà, dins del territori de l'antic terme d'Estaon.
Està situat a ponent de Lladrós, al nord-oest de Benante i al nord-nord-est d'Estaon. És a migdia del Coll de Jou.

## Enllaços externs

* Miravall en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Moles de Xert

Les Moles de Xert són una alineació muntanyosa del nord del País Valencià, a la comarca del Baix Maestrat.

## Particularitats

S'alcen damunt del poble de Xert. Són muntanyes amb formes molt originals que semblen castells emmurallats damunt de turons. Malgrat això han estat molt maltractades. La façana de la Mola Gran es troba en un estat ecològicament degradat amb una esllavissada molt pregona i visible des de Xert, causada per una antiga pedrera.
A la Mola Murada hi ha restes d'un antic poblat ibèric. Al vessant nord-est de les moles hi ha llogaret abandonat de Fontanals.

## Referències

* ↑ Vicenç M. Rosselló i Verger, Toponímia, geografia i cartografia

## Bibliografia

* José Quereda Sala, Les Moles de Xert,; Análisis Geomorfológico (castellà)

## Enllaços externs

* El País Valencià poble a poble; comarca a comarca - El Baix Maestrat
* Les Moles de Xert Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
# Serra de la Monja

La Serra de la Monja és una serra situada entre els municipis de Castellolí i Piera a la comarca de l'Anoia, amb una elevació màxima de 706 metres.
# Mont Brouillard

El Mont Brouillard (4.069 metres) és una muntanya del massís del Mont Blanc que es troba a la Vall d'Aosta (estat italià).

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 25 agost 2011].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Mont Kinabalu

El mont Kinabalu (en malai Gunung Kinabalu) és una muntanya de l'illa de Borneo, al Sud-est asiàtic. Es troba a l'estat malai de Sabah, i està protegit pel Parc Nacional del Kinabalu, que és Patrimoni de la Humanitat des de l'any 2000. Té una alçada de 4.095 m, i és el punt més alt de Malàisia i de Borneo. A més, és la vintena muntanya amb més prominència del món.
El principal pic de la muntanya pot ser assolit per una persona de salut normal, sense requeriment d'equipament d'alpinisme. Altres pics del massís, però, exigeixen habilitats per a escalar roques.
La muntanya està situada dins d'un parc nacional i presenta una gran varietat de flora, que inclou plantes carnívores i orquídies salvatges. El parc alberga entre 5.000 i 6.000 espècies de plantes, 326 espècies d'aus i més de 100 espècies de mamífers. Entre les plantes, hi ha les cèlebres flors gegants Rafflesia i entre les espècies animals més emblemàtiques l'orangutan.

## Referències

* ↑ «Kinabalu Park - UNESCO World Heritage Centre». [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ «PEAKLIST.ORG - World Top 50 Prominence». [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ «Eight Southeast Asian Destinations You Shouldn't Miss». Arxivat de l'original el 2015-04-04. [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del Mont Kinabalu.
# Gegants del Tricentenari

Els Gegants del Tricentenari representen Josep Galceran de Pinós i de Rocabertí, més conegut per baró de Pinós, i la seva esposa, n'Agustina d'Urries i de Gurrea. Ell va ser un personatge històric molt vinculat al territori que ara ocupa el districte de Nou Barris. També va ser un polític molt important de Barcelona al principi del segle xviii i va defensar la ciutat durant el setge del 1714.
Són uns gegants construïts amb un gran rigor històric, amb l'assessorament de l'historiador Francesc Riart, la Coronela de Barcelona i el geganter Abel Plana, tant en l'escultura com en la indumentària, el pentinat, els complements… Els encarregats de fer-los realitat foren Jordi Grau, del Taller el Drac Petit de Terrassa, en l'escultura, i Goretti Puente, experta en reproducció d'indumentària històrica.
El rigor històric es nota sobretot en la vestimenta de la geganta, que va pentinada i abillada seguint la moda de la Barcelona del segle xviii. Porta el característic vestit de cotilla i cua elaborat amb rics teixits i ornamentat amb puntes i llaçades. També duu un ventall i joies de perles –dos elements molt freqüents en les dames del barroc–, a més d'un pentinat molt treballat, obra de la casa Damaret.
Els Gegants del Tricentenari són dels més nous de la ciutat: en Josep va ser construït el 2013 i l'Agustina, el 2014. Ell va ser apadrinat per la Coronela de Barcelona, recreació històrica de la milícia que va defensar la ciutat en el setge del 1714, i ella va ser presentada el juliol del 2014 al Palau de la Generalitat en el marc dels actes commemoratius del Tricentenari.
La Colla Gegantera de Nou Barris va néixer l'any 2012 per fer-se càrrec d'en Baró i la Trini, gegants del barri que durant vint anys no tingueren cap colla pròpia que els portés. La nova associació va arrencar amb moltes ganes d'activitat i de seguida va aprendre a portar-los i fer-los ballar. Un any més tard ja presentava el Gegant del Tricentenari, amb la intenció de convertir-lo en símbol de la commemoració del setge de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Gegants del Tricentenari». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).