OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chisel

El Constructing Hardware in a Scala Embedded Language (Chisel) és un llenguatge de descripció de maquinari de codi obert (HDL) utilitzat per descriure l'electrònica digital i els circuits a nivell de transferència de registre. Chisel es basa en Scala com a llenguatge específic de domini (DSL) incrustat. Chisel hereta els aspectes de programació funcional i orientada a objectes de Scala per descriure el maquinari digital. L'ús de Scala com a base permet descriure generadors de circuits. Hi ha documentació d'alta qualitat i accés gratuït en diversos idiomes.
Els circuits descrits a Chisel es poden convertir en una descripció a Verilog per a la síntesi i la simulació.
Un exemple senzill que descriu un circuit sumador i que mostra l'organització dels components al mòdul amb ports d'entrada i sortida :

## Ús

Tot i que Chisel encara no és un llenguatge de descripció de maquinari convencional, diverses empreses i institucions l'han explorat. L'ús més destacat de Chisel és una implementació del conjunt d'instruccions RISC-V, el xip Rocket de codi obert. L'Agència de Projectes d'Investigació Avançada de Defensa (DARPA) esmenta Chisel com una tecnologia per millorar l'eficiència del disseny electrònic, on els equips de disseny més petits fan dissenys més grans. Google ha utilitzat Chisel per desenvolupar una unitat de processament de tensor per a la informàtica de punta. Alguns desenvolupadors prefereixen Cisel, ja que requereix 5 vegades menys codi i és molt més ràpid de desenvolupar que Verilog.
Els circuits descrits a Chisel es poden convertir en una descripció a Verilog per a la síntesi i la simulació mitjançant un programa anomenat FIRRTL.

## Referències

* ↑ «Chisel» (en anglès). people.eecs.berkeley.edu. University of California, Berkeley. Arxivat de l'original el 2021-10-16. [Consulta: 8 juliol 2020].
* ↑ «Chisel: Accelerating Hardware Design» (en anglès). RISC-V. RISC-V International.
* ↑ Schoeberl, Martin. Digital Design with Chisel (en en, zh, ja, vi). 2a edició. Kindle Direct Publishing, August 30, 2019. ISBN 978-1689336031.
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Asanović, Krste. «[Krste Asanović rocket-chip]» (en anglès). GitHub. RISC-V International. [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ «XiangShan open-source 64-bit RISC-V processor to rival Arm Cortex-A76 - CNX Software» (en anglès americà). CNX Software - Embedded Systems News, 05-07-2021. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Chisel/FIRRTL Hardware Compiler Framework» (en anglès). [Consulta: 8 setembre 2022].
# Glossitis

La glossitis pot comportar molèsties o dolor de la llengua, o més generalment inflamació amb pèrdua de les papil·les linguals (depapil·lació) de la superfície dorsal de la llengua, deixant una superfície llisa i eritematosa (envermellida), (de vegades anomenada específicament glossitis atròfica). En un sentit més ampli, la glossitis pot significar una inflamació de la llengua en general. La glossitis sovint és causada per deficiències nutricionals i pot ser indolora o causar molèsties. La glossitis sol respondre bé al tractament si s'identifica i es corregeix la causa. El dolor de la llengua causat per la glossitis es diferencia de la glossopirosi, on no hi ha cap canvi identificable en l'aspecte de la llengua, i no hi ha causes identificables.

## Causes

* Anèmies: per falta de ferro, perniciosa.
* Deficiències de vitamina B: de tiamina (B$_1$), de riboflavina (B₂), de B₃, de B$_6$ o de folat (B$_9$).
* Infeccions: bacterianes, víriques o fúngiques. Les infeccions cròniques per Candida de la llengua poden causar una glossitis atròfica coneguda com a glossitis romboidal mediana.

## Referències

* ↑ Scully, Crispian. Oral and maxillofacial medicine : the basis of diagnosis and treatment. 2a edició. Edimburg: Churchill Livingstone, 2008, p. 356. ISBN 978-0443068188.
* ↑ The digestive system. 1st. Nova York, NY: Britannica Educational Pub., in association with Rosen Educational Services, 2010, p. 146. ISBN 978-1615301317.
* ↑ The 5-minute clinical consult 2012. 20th. Philadelphia, Pa.: Wolters Kluwer Health/Lippincott Williams & Wilkins, 2012-03-07, p. 532–33. ISBN 978-1451103038.
* ↑ McMillan, Roddy; Forssell, Heli; Buchanan, John Ag; Glenny, Anne-Marie; Weldon, Jo C.; Zakrzewska, Joanna M. «Interventions for treating burning mouth syndrome». The Cochrane Database of Systematic Reviews, 2016, 11, 2016, pàg. CD002779. DOI: 10.1002/14651858.CD002779.pub3. ISSN: 1469-493X. PMC: 6464255. PMID: 27855478.
* ↑ Patil, S; Rao, RS; Majumdar, B; Anil, S «Clinical Appearance of Oral Candida Infection and Therapeutic Strategies.». Front Microbiol, 6, 2015, pàg. 1391. DOI: 10.3389/fmicb.2015.01391. PMC: 4681845. PMID: 26733948.
# Alt càrrec

Un alt càrrec (en anglès, high-ranking government official) és la persona que ocupa una feina d'elevada responsabilitat. Són alts càrrecs de l'Administració de la Generalitat de Catalunya els secretaris generals i els directors generals d'acord amb la Llei 13/1989.
També ho són els comissionats, tal com determina la Llei 13/2008 de la Presidència de la Generalitat, i finalment també tenen consideració d'alt càrrec per la seva norma de creació, els què tenen atribuït el rang o categoria de secretari general o director general o s'hi assimilen (com, per exemple, els delegats territorials del Govern o els directors de serveis).

## Referències

* ↑ «Llei 13/2008 de la Presidència de la Generalitat». [Consulta: 14 octubre 2024].
* ↑ «Glossari de funció pública». Generalitat de Catalunya.

## Enllaços externs

* Llei 13/1989, de 14 de desembre, d'organització, procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat de Catalunya Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine.
* Òrgans superiors, alts càrrecs, càrrecs directius de les entitats autònomes i entitats gestores de la Seguretat Social, i personal eventual de l'Administració de la Generalitat
# Pentateuc

El Pentateuc, també conegut com la Torà, són els cinc primers llibres de la Bíblia o de la Tanakh תָּנָ"ךְ (la Bíblia Hebrea). Conjunt integrat a l'Antic Testament cristià, també se'l coneix com els Cinc Llibres de Moisès i, en la traducció de l'hebreu al grec en la Septuaginta, com a Pentateuc. No obstant això, sovint els jueus també es refereixen a tota la revelació i els ensenyaments jueus com la Torà.

## Llibres

Els cinc llibres són: el Gènesi (Bereixit בְּרֵאשִׁית), l'Èxode (Xemot שְׁמוֹת), el Levític (Va-yiqrà וֶיִּקְרָא), els Nombres (Bemidbar בְּמִדְבֶּר) i el Deuteronomi (Devarim דְּבָרִים). En la versió grega de la Torà, aquests cinc llibres conformen el Pentateuc (del grec πεντάτευχος que vol dir "cinc contenidors"), Hamixà Humxé Torà (חֲמִשָׁה חֻמְּשֵׁי תוֹרָה; hebreu que vol dir "Les cinc parts de la Torà"), i cadascun d'ells és un Hummaix (חֻמָּש "cinquè"). Els llibres han estat redactats per la fusió de textos diversos, segons la hipòtesi documental (que alguns crítics estenen a altres volums bíblics).

## Judaisme

A la tradició jueva, distints rabins, mestres de la llei, van anar afegint els seus comentaris al text de la Torà, i les edicions més completes d'aquest llibre o d'altres, com ara el Talmud, recullen aquests afegits. Són molt valorats els comentaris de Raixí. Torà (de vegades transcrit Torah) és un mot hebreu que significa ensenyament, instrucció, o específicament Llei. Per això també és conegut com el Llibre de la Llei.

## Nivells d'interpretació

A nivell religiós, dins el judaisme, la Torà té quatre nivells o menes de ser interpretada, que s'anomenen: Peixat (פְּשָׁט), Rémez (רֶמֶז), Deraix (דְּרַשׁ) i Sod (סוֹד). Les inicials d'aquests quatre mots formen la paraula Pardés, literalment "hort dels arbres fruiters" (el paradís, pels cabalistes).
* Peixat: el nivell d'interpretació que pren en compte el sentit literal del text, tal com les paraules són enteses a la vida diària per les persones.
* Rémez: pren en compte el sentit al·legòric del text bíblic, fa al·lusió a les coses tal com les persones poden comprendre-les.
* Deraix: el nivell d'interpretació que pren en compte el sentit interpretatiu de les escriptures sagrades, la qual cosa serveix per a la reglamentació i legislació tradicionals del judaisme. Per aconseguir aquest objectiu, s'utilitzen mètodes com ara les referències, les comparacions entre mots i versicles bíblics, i fins i tot les analogies.
* Sod: és el mètode místic de la interpretació, del qual es deriva la càbala, i amb el qual se cerca el sentit ocult del text sagrat, que només es podria trobar amb l'estudi dels textos originals a les seves llengües originals.

## Vegeu també

* Jurament More Judaico

## Referències

* ↑ «Pentateuc». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 Sidur ha-mercaz, pp. 27 i 28.

## Bibliografia

* Melamed, Meir Matzliah (comentaris i notes). Sidur ha-mercaz (en castellà). Jerusalem: Centro Educativo Sefaradí Jerusalem, 1983.
# Església Apostòlica Armènia

L'Església Apostòlica Armènia (armeni: Հայ Առաքելական Եկեղեցի, Hay Aṙak’elakan Ekeġec’i), també anomenada Església Gregoriana Apostòlica Armènia, és una de les Esglésies ortodoxes orientals, i una de les comunitats cristianes més antigues de la història. El primat de l'Església porta el títol de Patriarca Suprem i Catolicós de tots els armenis, i la seva seu és a Edjmiatsín.

## Història

Els seus orígens es troben en els viatges evangelitzadors dels apòstols Bartomeu i Tadeu a Armènia. Gràcies a la prèdica de Gregori l'Il·luminat, primer catolicós de l'Església armènia, el rei Tiridates III va declarar el cristianisme com a religió del país l'any 301. Cap al 435 es va realitzar la versió en armeni de la Bíblia de l'original grec, usant l'alfabet creat per Mesrop Maixtotx el 406. L'església armenia es va separar de la branca principal del cristianisme el 451, al rebutjar les decisions del Concili de Calcedònia, i al sínode de Dvin (506-507) va adoptar el monofisisme.

## Organització

Segons la tradició, la seu del primer patriarca va ser establerta originalment l'any 43 dC a Artaxata. Durant el període de Gregori l'Il·luminat es va constituir la seu Edjmiatsín, (on va tornar a partir de 1441), a uns 21 km d'Erevan, la capital de la República d'Armènia, on viuen més de quatre milions de fidels d'aquesta església. Al seu torn, a partir de la caiguda del Regne de Cilícia, el catolicós va assumir el lideratge del seu poble en el sentit religiós i estatal, al no haver cap rei més que el Sultà de l'Imperi Otomà. Més de dos milions de fidels viuen dispersos als Estats Units, França, Canadà, Rússia, Grècia, Síria, el Líban, Israel, els territoris Palestins i l'Argentina. En l'àmbit de la seva organització interna, i banda de la seu patriarcal del catolicós a Edjmiatsín, l'Església Armènia té tres jurisdiccions més:
* Patriarcat Armeni de Jerusalem
* Patriarcat Armeni de Constantinoble
* Patriarcat Armeni de Sis en Cilicia

### El Catolicós
## Referències

* ↑ Bada, Joan. Història del cristianisme', Centre de Pastoral Litúrgica, 2000, p.12, ISBN 84-7467-633-9,9788474676334

## Fonts

* (anglès)Augusti, Johann Christian Wilhelm. The antiquities of the Christian church, Baker & Scribner, Nova York, 1846, cap.XXIII: Of the Armenian Church.
* «Església Apostòlica Armènia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vram-Shapuh d'Armènia

Vram-Shapuh (en armeni Վռամշապուհ) va ser rei d'Armènia de l'any 392 al 414. Era de la dinastia arsàcida. Cyrille Toumanoff creu que era fill de l'antic rei Varasdat. El rei Bahram IV de Pèrsia el va situar al tron, i tot i que era armeni, portava un nom persa armenitzat (el nom armeni era Vram-Shapuh, el persa Bahram-Shapur), el que mostra el grau d'influència persa que s'havia assolit a Armènia.
El patriarca Sant Sahak tenia una filla, Sahakanukht, casada amb Hamazasp I Mamikonian. Per al seu gendre, el patriarca va demanar al nou rei el càrrec de sparapet o comandant en cap. El rei no li va concedir a menys que ho aprovés el sobirà persa. Sahak va anar a Pèrsia i va obtenir el càrrec i altres favors per Hamazasp, i així els Mamikonian es van convertir en els cinquens en rang entre els nakharark dins de la jerarquia feudal d'Armènia.
En aquests anys, segurament abans del 405, el monjo Mesrop Maixtotx, originari de Taron, i evangelitzador de la Siunia va inventar l'alfabet armeni de 36 lletres. Aquest alfabet va ajudar a introduir el cristianisme, ja que amb ell es va fer una traducció de la Bíblia que es va estendre ràpidament. Poc temps després el mateix Mesrob va inventar un alfabet pels aghuans (Albans o Aluanqs) que va protegir i acceptar el bisbe de Siunia Ananià (deixeble i successor del mateix Mesrob) i també el rei Vasak, un alfabet que es va perdre segles després i no se’n va trobar cap exemple fins al 1937, en un famós Manuscrit d'Edjmiatsín, trobat per Ilia V. Abuladze, i publicat a Tbilisi per M. Txanidze l'any 1938.
Vram-Shapuh va morir l'any 414, deixant un fill, Artaxes IV d'Armènia, de només 10 anys, que els nakharark no van acceptar i van demanar un nou rei al sobirà persa. Yezdegerd I, nebot i successor de Bahram IV, va designar l'antic rei Khosrov IV que havia estat deposat 22 anys abans per les seves intrigues.

## Referències

* ↑ Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie Chrétienne : de l'Antiquité jusqu'au XIXe siècle : tables généalogiques et chronologiques. Roma: [s.n.], 1990, p. 87-88.
* ↑ Hovannisian, Richard G. (ed.). The Armenian people from ancient to modern times, vol. 1. Nova York: St. Martin's Press, 2004, p. 85, 92. ISBN 9780312101695.
* ↑ Kurkjian, Vahan M. A history of Armenia. Nova York: Armenian General Benevolent Union of America, 1959, p. 108, 112.

## Bibliografia

* René Grousset, Histoire de l'Arménie des origines à 1071, Paris, Payot, 1947 (réimpr. 1973, 1984, 1995, 2008), 644 p., p. 171-178.
* Cyrille Toumanoff. Manuel de généalogie et de chronologie pour l'histoire de la Caucasie Chrétienne (Arménie - Géorgie - Albanie). Salt Lake City, Utah : Filmed by the Genealogical Society of Utah, 1983.
# Pantílids

Els pantílids (Pantylidae) són una família extinta de lepospòndils que visqueren des de finals del període Carbonífer fins a començaments del període Permià, en el que avui són els Estats Units, Canadà i la República Txeca. Està representat pels gèneres Trachystegos, Pantylus i Stegotretus.
# Pas

«Pas o PAS» té aquests significats:
* PAS, en dret administratiu espanyol és el Personal d'Administració i Serveis.
* Passus o passa, unitat de mesura romana similar a la iarda.
* Pas de zebra, pas de vianants en carreteres i carrers.
* Pas pla, ball valencià.
* Tinció de PAS, tipus de tinció histològica.
* Motor pas a pas, tipus de motor elèctric.
* pas (cavall), tipus de moviment dels cavalls (anar al pas)
* Geografia:
** Pas d'Halfaya, coll muntanyós a la frontera entre Egipte i Líbia.
** Pas del Brenner, coll a la regió del Tirol
** Pas de Khyber, pas muntanyós en la frontera entre Afganistan i Pakistan.
** Pas de Cahuenga, coll muntanyós de Califòrnia.
** Pas de la Casa, nucli de la parròquia andorrana d'Encamp.
** Riu Pas, riu cantàbric.
** Vega de Pas, municipi de Cantàbria.
** Pas de Calais, municipi francès.
** Pas de Calais, departament francès.
** Pas del Llop, diversos indrets:
*** Pas del Llop (Abella de la Conca)
*** Pas del Llop (Castissent)
*** Pas del Llop (Montsec)
*** Pas del Llop (Arles)
# Parròquia de Bebri

La Parròquia de Bebri (en letó: Bebru pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Koknese, al sud de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion d'Aizkraukle.

## Pobles, viles i assentaments

* Blankas
* Gaidupes
* Jaunbebri
* Ozoli
* Tupiešēni
* Vecbebri
* Vēži
* Zutēni

## Hidrografia
### Rius

* Bebrupe
* Elkšņupe
* Paskule
* Pērse
* Recija

### Llacs i embassaments

* Llac Lobes

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
* Casa Senyorial de Vecbebri
# Paraliparis dewitti

Paraliparis dewitti és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids. La femella fa 19,2 cm de llargària màxima. Tenen seixanta-sis vèrtebres. És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.118 i 1.175 m de fondària al talús continental. És bentònic. Es troba a l'Índic oriental: Austràlia Meridional. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriashev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriashev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Paraliparis eltanini

Paraliparis eltanini és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 485 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: el sud de Xile i l'estret de Magallanes.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L. & Tompkins, L. S., 1989. New species and new records of rare Antarctic Paraliparis fishes (Scorpaeniformes: Liparididae). Ichthyological Bulletin of the J. L. B. Smith Institute of Ichthyology Núm. 53: 1-8.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Revolució permanent

La revolució permanent és un concepte emprat per Karl Marx i desenvolupat en la teoria per Trotski i Parvus per designar el procés pel qual la revolució no s'atura fins que ha assolit tots els seus objectius. Això significa, particularment, per a Trotski, que les revolucions del nostre temps no poden detenir-se en els èxits nacionals o burgesos, i que el proletariat s'empararà del moviment per emprendre una revolució mundial i comunista.
Aquesta teoria no és, per a Trotski, només vàlida per a Rússia, sinó per a tots els països dominats per l'imperialisme (també per a la Xina, per exemple), on la majoria de vegades romanen restes del feudalisme i on la burgesia nacional és massa feble per proposar una política tan revolucionària com hauria pogut promoure la burgesia francesa el 1789. És per tant sobre el proletariat que recauen les tasques de la revolució burgesa, entre d'altres aspectes. l'eliminació de les restes del feudalisme, la reforma agrària, etc. a més de les tasques pròpies d'un transformació socialista.
La revolució permanent s'oposa a la teoria de la "revolució per etapes", defensada en particular pels partidaris d'Stalin a l'època dels fronts populars.

## Marx i Engels

El primer ús del terme per Marx i Engels es fa al llibre "la sagrada Família" de 1844, per descriure el comportament de Napoleó Bonaparte que va substituir el Terror pel seu propi règim marcat per les reformes.
El 1849, Marx i Engels assenyalaren que el terme va ser reutilitzat per altres periodistes i autors com un periodista de la "Kölnische Zeitung" o Henri Druey.
Va ser el 1850 amb la "Comunicació al Comitè Central de la Lliga de Comunistes" quan la paraula "revolució permanent" fou realment coneguda pel públic. Per a Marx, contra la petita burgesia que vol acabar amb la revolució tan aviat com sigui possible, la revolució permanent ha de continuar fins que els mitjans de producció estiguin en mans dels treballadors.

## Trotski

Trotski, basant-se en Alexandre Parvus, va publicar el 1905 "Resultats i perspectives" i el 1929 "La revolució permanent".
Per Trotski, la burgesia russa no dirigiria una revolució que establís la democràcia i resolgués la qüestió de la terra. Aquestes mesures eren essencials per al desenvolupament econòmic de Rússia, per tant, la revolució hauria de ser dirigida pels proletaris que no només haurien de complir les comeses de la revolució burgesa democràtica, sinó que també haurien de començar la lluita per superar aquesta revolució burgesa.

## Vegeu també

* Lev Trotski
* Trotskisme
* La revolució permanent
* Revolució russa
* Revolució russa de 1905

## Referències

* ↑ Lev Trotski. La revolució permanent. Arxiu Virtual dels Marxistes. Secció Catalana
* ↑ Marx, Karl. The Division of Labour in the Kölnische Zeitung. 2a edició, 11 febrer 1849.
* ↑ Engels, Friedrich. The Model Republic, 15 març 1849.
# Pere Sala i Segalés

Pere Sala i Segalés (Barcelona, 18 de març de 1920 - Barcelona, 30 de novembre de 2011) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Va començar a jugar a la Penya Serós de Granollers, passant a continuació a l'equip amateur de l'EC Granollers. El CE Europa i el FC Barcelona es van interessar en ell i arribà a jugar alguns partits de prova. Fou cridat a files, passant a l'exèrcit nacional durant la Guerra Civil. Durant aquests anys va jugar a l'Aviación Nacional de Saragossa. Un cop finalitzà la guerra retornà al Granollers, i la temporada 1940-41 fou incorporat pel RCD Espanyol. No disposà de gaire minuts, perquè competia a la porteria amb grans figures com Josep Trias o Albert Martorell i la temporada següent retornà al Granollers, club on romangué fins a 1944.

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Necrològiques». El Periódico de Catalunya, 01-10-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 4 5 «Tres fichas del Español». Mundo Deportivo, 24-08-1940. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Parc Nacional dels Tatra

El Parc Nacional dels Tatra - (eslovac) Tatranský národný park - és un dels nou parcs nacionals d'Eslovàquia. Es troba al centre del país, al nord de les muntanyes Tatra.
Té una superfície de 738 km² i una zona perifèrica de 307 km², en total fa 1.045 km². El parc compta amb 600 km de rutes de senderisme i 16 itineraris senyalitzats.
El pic més alt d'Eslovàquia, el Gerlachovský štít (2.655 m) es troba en aquest parc, que és d'una gran importància a causa de la seva flora i fauna diverses, amb espècies endèmiques, com l'isard.

## Història

El parc fou creat l'1 de gener del 1949, i és el parc nacional més antic d'Eslovàquia. El 1987 els Tatra Occidentals estaven afiliats al Parc Nacional. El 1993 el Parc Nacional es convertí en una part de la UNESCO sobre l'Home i la biosfera. Les àrees del parc i la seva zona perifèrica s'ajustaren el 2003. Des del 2004 el parc pertany a la xarxa ecològica Natura 2000.

## Vegeu també

* Llista dels parcs nacionals d'Eslovàquia