OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Palau Mèdici-Riccardi

El Palau Mèdici-Ricardi es troba a Florència, en la Via Cavour 3. Realitzat per Michelozzo di Bartolomeo l'any 1444, per encàrrec de Cosme el Vell amb un cost de 60.000 ducats, l'inventari de mobiliari de 1492 era de 81.000 ducats.

## Arquitectura

De planta renaixentista, es tracta d'un pati al voltant del qual es disposen els dormitoris.
La tradició florentina està present en el pati interior que és quadrat i sobretot en la utilització de l'esgrafiat, pres de l'art gòtic, representant garlandes que serveixen per unir una sèrie de mitjacanyes. Es forma de dos cossos, l'inferior té una arcada sobre una sèrie de columnes d'ordre compost, mentre que el cos superior és massís, en ell s'obren una sèrie d'obertures.
La façana està dividida en tres pisos pel mig de diferent tractament dels guarniments rústics i el coixí del seu mur. Hi ha una gradació d'un carreu bossellat a la part inferior que evoluciona a una forma de coixí molt més suau i polit a la part superior. La utilització del carreu bossellat es va utilitzar com a símbol de riquesa i poder, ja que era molt costós i difícil de fer. Cada pis se separa mitjançant cornises volades.
Important el dovellatge, dintre d'aquest hi han obertures biforades, això pres de l'antiguitat clàssica.
Aquesta construcció va posar les bases per als palaus toscans de l'arquitectura del Renaixement, existeixen exemples molt similars com el Palau Rucellai o el Palau Pitti.

## Cappella dei Magi

Cappella dei Magi (capella dels Mags) és una estança a la planta noble del Palau. Els seus murs estan coberts per un cicle efectuat amb pintura al fresc de l'artista Benozzo Gozzoli realitzats entre el 1459 i el 1461. Al segle xvii es va destruir part de la superfície pictòrica per obrir una nova escala, que és l'accés actual a la capella.
Gozzoli va pintar al fresc tres dels murs amb el tema del Viatge dels Mags a Betlem, encara que l'assumpte religiós no en sembla més que un pretext o justificació per a la glorificació dels Mèdici i una oportunitat perquè el pintor demostrés el seu mestratge en tres gèneres pictòrics: El retratístic, l'eqüestre i el paisatge

## Referències

* ↑ Warburg, Aby. Gesamelte Schriften (en alemanys). Leipzig and Berlin, 1932, p. 165.
* ↑ Hatfield, Rab «Some Unknown Descriptions of the Medici Palace in 1459» (en anglès). The Art Bulletin, 52, 01-09-1970, pàg. 235.

## Enllaços externs

* Palazzo Medici Riccardi (italià) (anglès)
Editor y Autor de la página: Alejandro Martinez
# Palau del Castlà

El Palau del Castlà és un palau gòtic tardà del municipi de Montblanc (Conca de Barberà) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Es troba a la plaça de Sant Miquel i destaca per una façana amb una gran porta adovellada, on s'entreveuen finestrals renaixentistes, i rematada amb gàrgoles de pedra. Originàriament al mig de l'edifici hi havia un pati obert i porticat amb la corresponent escala noble. Temps enrere, el Palau tenia adossat un ampli jardí i hort que arribava fins al recinte emmurallat de Montblanc, amb sortida per l'anomenat portal del Castlà.
Gran palau construït com a residència del castlà, el representant del rei a la vila. L'edifici, fet de carreus i amb cantonades arrodonides, té estructura cúbica i tres pisos. En destaca la portalada de la façana principal amb un arc de mig punt adovellat. En aquesta façana es conserven dues gàrgoles de gran grandària.

## Història

Es va començar bastir quan es van acabar les muralles (s. XIV-XV). Originàriament era un edifici aïllat amb garites de vigilància als angles, pati porticat i un ampli jardí que arribava fins al portal del mateix nom. A la planta baixa hi havia les presons. Construït després de la Guerra Civil Catalana, durant la Guerra del Francès va sofrir un incendi i alguns assalts amb motiu de les posteriors guerres carlines, moment en què es van instal·lar les presons de la vila a la planta baixa.

## Referències

* 1 2 «Palau del Castlà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Palau del Castlà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà. Arxivat de l'original el 2015-11-18. [Consulta: 17 novembre 2015].
# Paris el Vell

Paris el Vell va ser un famós actor romà que va viure en temps de Neró. N'era un dels favorits.
Era esclau de Domícia, la tia de l'emperador i aquest el va comprar per una gran quantitat. Domícia va conspirar contra Agripina Menor, la mare de Neró, i al fracassar, aquesta darrera va demanar al càstig als implicats. Va ser el mateix emperador el que va lliurar a Paris del càstig que li podia correspondre i poc després el va declarar lliure de naixement (ingenu) i Domícia li va haver de tornar la quantitat que l'emperador li havia pagat.
Paris no va poder conservar el favor de l'emperador. Aquest va voler ser també pantomim sense aconseguir-ho, i tampoc no va aprofitar les llisons de dansa que Paris li donava, de manera que el va començar a veure com un rival, fins que cap al final del seu regnat el va fer matar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 128.
# Parc de Can Lluch

El Parc de Can Lluch és una obra del municipi de Gavà (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es tracta d'un conjunt municipal amb espais diferenciats. Per un costat, espaiosos jardins clàssics, peristil exterior proper a la masia, petit estany i tanca entre el Parc i la Rambla. Per l'altre, una doble sèrie de columnes estilitzades reforça l'efecte estètic del conjunt.
En aquest parc cal destacar la consolidació de la vegetació i l'excel·lent disseny de l'espai enjardinat.

## Història

El que antigament fou jardí de la masia Lluch, construïda al segle xix a l'indret de l'antic Mas Comes, és des del 1975 el principal parc urbà de la població. En el centre hi ha un petit estany construït l'any 1925. El jardí comptava també amb escultures, però hagueren de retirar-se a fi d'evitar-ne la destrossa.

## Referències

* 1 2 3 «Parc de Can Lluch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Papamosques argentat

El papamosques argentat (Empidornis semipartitus; syn: Melaenornis semipartitus) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae), nadiu de l'Àfrica oriental, des del Sudan fins a Tanzània. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'espècie és l'únic membre del gènere Empidornis, tot i que de vegades se'l col·loca en el gènere Melaenornis.

## Taxonomia

A la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, 2021) se'l considera al gènere Empidornis. Tanmateix, en el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019) se'l classifica dins del gènere Melaenornis (M. semipartitus), juntament amb altres espècies de papamosques. En aquesta altra obra no es reconeix el gènere Empidornis.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques argentat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 28 desembre 2021].
* 1 2 3 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 696. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Silverbird. Melaenornis semipartitus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Paleta (informàtica)

La paleta de colors és el conjunt de colors disponibles, com a part d'un programari o sistema operatiu.
Sota Windows, quan la pantalla està en mode de 256 colors, la paleta per defecte, anomenada «paleta del sistema» conté 20 colors reservats per a Windows i 236 altres colors, utilitzables per l'aplicació activa.

## Referències

* ↑ Thiadmer Riemersma. «The Microsoft Windows Palette Manager» (en anglès). compuphase.com, 11-11-2010. [Consulta: 19 juny 2011].
Viccionari
# Otó I de Caríntia

Otó I de Caríntia o Otó de Worms (? - 4 de novembre de 1004) fou duc de Caríntia i marcgravi de Verona del 978 al 985 i de nou des del 1002 fins a la seva mort.

## Família

Era descendent de la dinastia sàlica de Francònia, sent Otó l'únic fill del comte Conrad el Roig, duc de Lotaríngia des de vers 944 a 953, i de Liutgarda, filla de l'emperador Otó I i d'Edit. Otó es va casar amb Judit (morta en 991), probablement una neta del duc Arnulf II el Dolent de Baviera. Van tenir els següents fills coneguts:
* Enric de Speyer (mort abans de 1000), comte al Wormsgau
* Brun (mort el 999), va governar com a papa Gregori V des de 996
* Conrad I, duc de Caríntia (1004-1011)
* Guillem, bisbe d'Estrasburg (1028-1047)

## Biografies

Està documentat per primera vegada com a comte al Nahegau sobre el 956, i també va tenir el Speyergau i Wormsgau, així com diversos altres comtats de la zona.
El 978 l'emperador Otó II va nomenar al comte com a duc de Caríntia, després que el seu predecessor, el luitpolding Enric I de Caríntia, s'havia rebel·lat sense èxit, contra l'autoritat imperial durant la guerra dels Tres Enric i havia estat deposat. El 985, però, el jove emperador Otó III del Sacre Imperi, per mitjà de la seva mare i regent Teòfana, vídua d'Otó II del Sacre Imperi, per tal d'obtenir suport per a la successió del seu fill menor d'edat, va restaurar a Caríntia als Luitpoldings i Otó va perdre el seu ducat al que fou forçat a renunciar, si bé com a compensació se li va permetre conservar el títol ducal com "Duc de Worms", i va rebre la terre palatina imperial de Kaiserslautern, a més d'obtenir de grans propietats de l'abadia de Weissemburg (Weißenburg).
A la mort del duc Enric II de Baviera el Barallós el 995, Otó va rebre inicialment, altre cop, la Marca de Verona, mentre Caríntia (i el ducat de Baviera) va passar al fill d'Enric II, que va governar com duc Enric IV de Baviera i fou conegut com el Sant (després fou emperador). Quan l'emperador Otó III havia mort el 1002, Otó de Worms i Enric IV de Baviera foren candidats per a l'elecció com a rei dels Romans, però Otó es va retirar i va rebre en compensació el ducat de Caríntia que li va cedir Enric IV (llavors Enric II d'Alemanya). No obstant això es va veure obligat a cedir les seves possessions renanes al seu vell rival el bisbe Burcard de Worms.
Otó va morir dos anys més tard, i el va succeir com a duc de Caríntia el seu fill, Conrad.

## Referències

* Hubertus Seibert: Otto v. Worms, Herzog v. Kärnten a: Neue Deutsche Biographie (NDB).
# Page (Dakota del Nord)

Page és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 225 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Page tenia 225 habitants, 101 habitatges, i 61 famílies. La densitat de població era de 482,6 hab./km².
Dels 101 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 39,6% no eren unitats familiars. En el 34,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 20,9% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 24,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.833 $ i la renda mediana per família de 37.143 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 16.692 $. Entorn de l'1,8% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Page». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Page». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
Viccionari
# Page (Nebraska)

Page és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 157 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Page tenia 157 habitants, 79 habitatges, i 42 famílies. La densitat de població era de 252,6 habitants per km².
Dels 79 habitatges en un 16,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 1,3% dones solteres, i en un 46,8% no eren unitats familiars. En el 45,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,9% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 31,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.643 $ i la renda mediana per família de 48.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.125 $ mentre que les dones 30.313 $. La renda per capita de la població era de 18.286 $. Aproximadament el 13% de les famílies i el 18,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Page». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Page». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Pageland

Pageland és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 2.521 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pageland tenia 2.521 habitants, 964 habitatges i 641 famílies. La densitat de població era de 222,2 habitants/km².
Dels 964 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,4% hi vivien parelles casades, en un 20,2% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.046 $ i la renda mediana per família de 33.214 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.826 $ mentre que les dones 18.452 $. La renda per capita de la població era de 15.190 $. Entorn del 21,5% de les famílies i el 24,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pageland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pageland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Papuna Mukhrani-batoni

Papuna fou el desè príncep de Mukhran (Mukhrani-batoni) del 1691 al 1710. Era fill de Constantí I Mukhrani-batoni i va succeir al seu germà Aixot Mukhrani-batoni. Era casat amb una neta de Zaal Sidamoni, eristhavi de l'Aragvi. Va ser deposat el 1710 pel seu nebot Constantí II Mukhrani-batoni, fill d'Aixot. Va morir el 1714.

## Referències

* Genealogia
* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Parkinsonita

La parkinsonita és un mineral de la classe dels halurs. Anomenat així pel col·leccionista i venedor de minerals Reginald F. D. Parkinson, qui va trobar el mineral.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la parkinsonita pertany a «03.DB: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Pb, Cu, etc.» juntament amb els següents minerals: rickturnerita, diaboleïta, pseudoboleïta, boleïta, cumengeïta, bideauxita, cloroxifita, hematofanita, asisita, murdochita i yedlinita.

## Característiques

La parkinsonita és un halur de fórmula química Pb₇MoO$_9$Cl₂. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2 a 2,5.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Arizona (Estats Units) i a Anglaterra. S'ha descrit en fractures i porositat tipus vuggy en carbonats associats a òxids de ferro i manganès. S'ha descrit associada a mendipita, cloroxifita, diaboleïta, cerussita, paralaurionita, wulfenita, òxids de manganès i calcita.

## Referències

* ↑ «Parkinsonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Parkinsonite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 novembre 2017].
# Partido Socialista - Frente Amplio

El Partido Socialista - Frente Amplio és un partit polític d'esquerra de l'Equador. Políticament se situa en un socialisme moderat, més a l'esquerra que Izquierda Democrática. Actualment disposa d'un escó al Congrés Nacional i en les darreres eleccions presidencials de 2002 el seu candidat fou León Roldós, que a les eleccions de 2006 es presenta dins d'Izquierda Democrática. Per a les eleccions presidencials de 2006 el seu candidat és Rafael Correa.

## Història

El Partit Socialista neix com a alternativa als altres dos grups polítics formals recentment fundats a l'Equador, el Partit Liberal (1923) i El Partit Conservador (1925). En una Assemblea celebrada a Quito el mes de maig de 1926 es constituïx de manera formal el Partit Socialista ideològicament identificat amb el marxisme, en els seus inicis proposaven la socialització dels mitjans de producció i distribució, així com establir un Estat socialista que tingués el control sobre els serveis públics entre d'altres.
Des de la fundació del Partit Socialista fins a principis de la dècada dels trenta es discutia internament la posició marxista de l'organització, però és en 1931 quan finalment es posa fi a la pugna per la direcció del partit, el sector dirigent del partit decideix canviar-li el nom a l'organització per Partit Comunista Equatorià; l'altre sector inconforme amb aquesta mesura inconsulta, va haver d'esperar uns anys fins a adoptar de nou el nom de Partit Socialista en 1933, aquest partit refundat estava compost des de reformistes fins a radicals d'esquerra. En 1948 donen suport al candidat del Partit Liberal Alberto Enríquez, però aquest solament assoleix un 20% dels vots, en les eleccions següents el Partit Socialista va seguir formant part de l'aliança amb el Partit Liberal, amb resistència d'alguns sectors socialista. En els anys 60 i 70 el Partit Socialista va sofrir diverses fractures, gairebé fins a dur a la destrucció del partit; en 1983 una aliança amb Partit Socialista Equatorià, al Partit Socialista Revolucionari Equatorià i al Partit Equatorià del Poble s'intenta revitalitzar el partit, però en els anys 90 és que cobra major força el Partit Socialista.

## Actualitat

En 1995 el Partit Socialista de l'Equador i el Front Ampli d'Esquerra (FADI) es fusionen en el Partit Socialista - Front Ampli (PS-FA). En 1996 Pachakutik llança a Freddy Ehlers a la presidència de la república amb el suport d'Esquerra Democràtica i el PS-FA però aquesta coalició no va tenir efecte per a guanyar l'elecció igual que les eleccions de 1998. Per a les eleccions presidencials de 2006 s'uneixen a la candidatura de Rafael Correa d'Alianza País obtenint el triomf.
# Parc Natural Văcărești

El Parc Natural Văcărești (en romanès: Parcul Natural Văcărești) és un parc natural situat a Bucarest, Romania, conegut pels seus aiguamolls que envolten el llac Văcărești.

## Història

Amb 190 hectàrees (470 acres), la zona on s'aixeca el parc formava part d'una gran zona pantanosa als afores de Bucarest. Al seu oest hi havia la zona coneguda com la "vall del plor", que era la deixalleria de Bucarest interbellum.
Gran part de la zona pantanosa que envolta el parc va ser drenada per la Romania comunista, construint un barri de blocs d'apartaments, mentre que la "vall del plor" es va convertir en el parc del Tineretului.
El president Nicolae Ceaușescu volia construir un embassament que suposadament s’havia d’omplir des del riu Argeș a través del llac Mihăilești. Com a tal, es va construir una presa de formigó per envoltar el llac. Les poques cases modestes situades en aquesta zona van ser comprades per l’Estat i enderrocades. Els plans de desenvolupament van ser abandonats quan el comunisme va caure i la zona va ser recuperada per la natura.
El 2003, el Ministeri de Medi Ambient va donar la concessió de la zona per 49 anys a la Reial Societat Romanesa de 6 milions de dòlars. Se suposava que la companyia invertiria més de mil milions de dòlars en un complex de cultura esportiva, però no va respectar la seva part del contracte. A causa de la inutilització de la zona durant un període tan llarg, la vida vegetal i la vida salvatge van florir als límits de la presa. Alguns consideren que la biodiversitat que s’hi troba ara és comparable a la d’un petit delta fluvial. Un estudi del 2013 va comptar centenars d'espècies de plantes i 96 espècies diferents d'aus.
El 5 de juny de 2014, la zona del llac Văcărești va ser declarada zona natural protegida i anomenada Parc Natural de Văcărești pel Govern de Romania.
El parc natural de Văcărești va ser l'escenari del documental Acasă, My Home de Radu Ciorniciuc el 2020, després d’una família que va viure al parc durant 20 anys.

## Referències

* 1 2 3 Macri, Domnica. «Delta dintre blocuri» (en romanès), 08-11-2012. [Consulta: 28 juliol 2021].
* 1 2 «How nature turned a failed communist plan into Bucharest's unique urban park» (en anglès), 14-06-2016. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «2014-06-05:Government Decree Lacul Vacaresti». Ministry of Environment and Climate Change. Arxivat de l'original el 2014-06-30. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ Moldovan, Ioana «Romanian film review – A Life of One’s Own: My Home». , 30-10-2020 [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ Fodor, Simona «RO Radu Ciorniciuc’s awarded first documentary available on HBO Go». , 13-10-2020 [Consulta: 23 octubre 2020].