OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antiga muralla de Torà

L'antiga muralla de Torà (Solsonès) és un monument declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Es té constància que Torà era una vila emmurallada i tenia un castell. Aquestes muralles podrien formar part d'aquest baluard que es trobava a la zona més alta del poble per tenir una major visibilitat. Actualment només conservem algun traç del que havia estat l'antiga muralla que funciona com a mur de contenció de les construccions del nivell superior. L'aparell d'aquesta muralla és de carreus irregulars, més grans en els nivells inferiors i lleugerament més petits i regulars en els superiors. Apareixen també restes d'argamassa. Aquesta muralla supera els sis metres en algun dels seus punts, ja que s'adequa al desnivell del terreny i a les característiques d'aquest.

## Notícies històriques

La prosperitat i creixença de Torà es deu en bona part als antics habitants de l'Aguda que el segle xiv baixen de la muntanya vers el pla on edifiquen en el "tossalet del pla", vora l'antic castell. Per la seva situació, el castell de Torà vigilaria l'entrada a les valls de Llanera i de Cellers. D'ell només en tenim algunes notícies documentals del segle xii que l'esmenta com a propietat de la muller de Gombau de Ribelles. També segons l'historiador toranés Xavier Bosch el castell s'enrunà i es reconstruí al segle xv o XVI.

## Referències

* 1 2 «Antiga muralla de Torà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 juny 2012].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 121. ISBN 84-607-0408-4.
# Jacques Cheminade

Jacques Cheminade (Buenos Aires, 20 d'agost de 1941), és un polític franco-argentí i antic diplomàtic. Es va presentar com a candidat a les eleccions presidencials franceses de 1995 (per Fédération pour une nouvelle solidarité, FNS), 2012 i 2017 (dos cops per Solidarité et Progrès, SP). Cheminade va quedar tres darrers entre tots els candidats. Des del 29 de febrer de 1996 és líder del partit de Solidarité et Progrès.
Cheminade va estudiar a HEC Paris i ENA. Durant la seva etapa com a agregat comercial a l'ambaixada francesa a Washington D.C (1972–1977), va conèixer Lyndon LaRouche, que influiria en les seves idees polítiques. Cheminade va ser controlat posteriorment per l'FBI dels Estats Units.

## Referències

* ↑ Le CV de Jacques Cheminade
* ↑ Présidentielle : qui est Jacques Cheminade ?
* ↑ QUI EST JACQUES CHEMINADE?
# Viazóvaia

Viazóvaia (en rus: Вязовая) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 191 habitants. Pertany al districte municipal de Romànovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Романовского муниципального района Саратовской области». Официальный сайт Министерства строительства и жилищно-коммунального хозяйства Саратовской области. Arxivat de l'original el 2020-10-31.
* ↑ «Alekseyevskiy». GeoNames. Arxivat de l'original el 2020-10-30.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Tinodòntids

Els tinodòntids (Tinodontidae) són una família extinta de mamífers teriformes que visqueren a Euràsia i Nord-amèrica des del Juràssic mitjà fins al Cretaci inferior, fa entre 113 i 166,1 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units, el Kirguizstan, Portugal, el Regne Unit i Rússia. Les espècies que formen aquest grup tenien angles obtusos entre les cúspides principals de les dents. La morfologia general de les dents recordava la dels kuehneotèrids. Actualment, la família conté dos gèneres, Tinodon i Yermakia, però la seva taxonomia ha tingut una història agitada i possiblement cal ampliar-la a altres gèneres.

## Referències

* 1 2 Entrada «Tinodontidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ Lopatin et al., 2005, p. 532.
* ↑ Rose, 2006, p. 64.
* ↑ Kielan-Jaworowska, Cifelli i Luo, 2004, p. 363.
* ↑ Lopatin et al., 2005, p. 531.

## Bibliografia

* Kielan-Jaworowska, Z.; Cifelli, R. L.; Luo, Z.-X. Mammals from the Age of Dinosaurs: Origins, Evolution, and Structure (en anglès). Columbia University Press, 2004. ISBN 0-231-11918-6.
* Lopatin, A. V.; Màsxenko, I. N.; Averiànov, A. O.; Rezvi, A. S.; Skutxas, P. P.; Lesxinski, S. V. «Early Cretaceous Mammals from Western Siberia: 1. Tinodontidae» (en anglès). Paleontological Journal, 39, 5, 2005, pàg. 523-534.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Gobiotheriodon infinitus

Gobiotheriodon infinitus és una espècie extinta de mamífer que visqué a Àsia durant el Cretaci inferior, fa entre 109 i 122,5 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província d'Övörkhangai (Mongòlia). Es tracta de l'única espècie del gènere Gobiotheriodon. El seu canal de Meckel, que és ample a la part posterior i conflueix amb el forat mandibular, és una plesiomorfia que té en comú amb els kuehneotèrids i que el diferencia dels amfidòntids, els espalacotèrids i els tinodòntids.
La seva classificació és objecte de debat: hi ha autors que el situen entre els mateixos tinodòntids i d'altres que el compten com a mamífer de posició incerta. El nom genèric Gobiotheriodon és una combinació de Gobiodon, el nom genèric amb el qual havia estat descrit originalment aquest tàxon, i theríon, que significa 'bèstia' en grec antic, mentre que el nom específic infinitus significa 'infinit' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Gobiotheriodon infinitus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2023].
* 1 2 Trofímov, 1997, p. 496.
* ↑ Kielan-Jaworowska, Cifelli i Luo, 2004, p. 357.
* ↑ Lopatin et al., 2005, p. 531.

## Bibliografia

* Kielan-Jaworowska, Z.; Cifelli, R. L.; Luo, Z.-X. Mammals from the Age of Dinosaurs: Origins, Evolution, and Structure (en anglès). Columbia University Press, 2004. ISBN 0-231-11918-6.
* Lopatin, A. V.; Màsxenko, I. N.; Averiànov, A. O.; Rezvi, A. S.; Skutxas, P. P.; Lesxinski, S. V. «Early Cretaceous Mammals from Western Siberia: 1. Tinodontidae» (en anglès). Paleontological Journal, 39, 5, 2005, pàg. 523-534.
* Trofímov, B. A. «A new generic name Gobiotheriodon for a symmetrodont mammal Gobiodon Trofimov, 1980» (en anglès). Acta Palaeontologica Polonica, 42, 4, 1997, pàg. 496.
# Dinailurictis bonali

Dinailurictis bonali és una espècie extinta de mamífer carnívor de la família dels nimràvids que visqué a Europa de l'Oest durant l'Oligocè, fa entre 23 i 33,9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Espanya i França. Es tracta de l'única espècie del gènere Dinailurictis. És conegut a partir d'un parell de dents canines, una ulna, un húmer i un tros de fèmur. Tenia els ossos de les extremitats més grossos que els dels lleopards, però més petits que els dels lleons. Era de la mida d'un tigre. Atenyia 1 m d'alçada i 300 kg de pes.

## Referències

* 1 2 Entrada «Dinailurictis bonali» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 setembre 2023].
* ↑ De Bonis, Gardin i Blondel, 2019, p. 616.
* ↑ De Bonis, Gardin i Blondel, 2019, p. 618.

## Bibliografia

* De Bonis, L.; Gardin, A.; Blondel, C. «Carnivora from the early Oligocene of the 'Phosphorites du Quercy' in southwestern France» (en anglès). Geodiversitas, 41, 15, 2019, pàg. 601-621. DOI: 10.5252/geodiversitas2019v41a15.
# Eofelis

Eofelis és un gènere extint de mamífers carnívors de la família dels nimràvids que visqueren a Euràsia des de l'Eocè superior fins a l'Oligocè inferior, fa entre 28,4 i 37,2 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Espanya, França i Mongòlia. Les espècies d'aquest grup eren dels nimràvids que tenien menys adaptacions de dents de sabre, tot i que mostraven una tendència incipient en aquest sentit. E. edwardsii era igual de gros que el linx roig i E. giganteus atenyia la mida d'un lleopard. Entre els seus parents més propers hi havia Dinailurictis, Dinictis i Pogonodon.

## Referències

* 1 2 Entrada «Eofelis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 octubre 2023].
* ↑ Antón, 2013, p. 89.
* ↑ Peigné, 2000, p. 657 i 658.
* ↑ Peigné, 2000, p. 655.
* ↑ Peigné, 2000, p. 657.

## Bibliografia

* Antón, M. Sabertooth (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 9780253010490.
* Peigné, S. «A new species of Eofelis (Carnivora: Nimravidae) from the Phosphorites of Quercy, France» (en anglès). Comptes rendus de l'Académie des sciences, 330, 9, 2000, pàg. 653-658. DOI: 10.1016/s1251-8050(00)00199-3.
# Plagiaulàcides

Els plagiaulàcides (Plagiaulacida) són un subordre extint de mamífers multituberculats que visqueren a Euràsia i Nord-amèrica des del Juràssic superior fins al Paleocè inferior, fa entre 61,7 i 157,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, Espanya, els Estats Units, França, Mongòlia, Portugal, el Regne Unit i la Xina. De vegades es classifiquen com la superfamília dels plagiaulacoïdeus (Plagiaulacoidea). Són un conjunt parafilètic.
Eren multituberculats petits i basals. Els caràcters dentals plesiomorfs que serveixen per distingir-los inclouen la presència de tres dents incisives superiors, incisives inferiors cobertes del tot amb esmalt, cinc premolars superiors i tres o quatre premolars inferiors amb forma de ganivet. Probablement eren els avantpassats dels ptilodontoïdeus.

## Referències

* 1 2 Entrada «Plagiaulacida» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 octubre 2023].
* 1 2 Martin, 2018, p. 235.
* ↑ Carlton, 2019, «Plagiaulacida».
* ↑ Carlton, 2019, «Ptilodontoidea».

## Bibliografia

* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Martin, T. «Mesozoic mammals — early mammalian diversity and ecomorphological adaptations». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 199-299. ISBN 978-3-11-027590-2.
# Taeniolabis

Taeniolabis és un gènere extint de mamífers multituberculats de la família dels teniolabídids que visqueren a Nord-amèrica durant el Paleocè inferior, fa entre 63,3 i 66 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà (Saskatchewan) i els Estats Units (Colorado, Montana, Nou Mèxic, Utah i Wyoming). Aquest grup conté el multituberculat més gros que es coneix, T. taoensis, que vorejava els 100 kg i tenia les mateixes dimensions que un castor. El crani feia 16 cm de llargada. El seu estil de vida segurament era semblant al dels marmotinis d'avui en dia.

## Referències

* 1 2 Entrada «Taeniolabis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ Carlton, 2019, «Taeniolabidoidea».
* ↑ Kielan-Jaworowska, Cifelli i Luo, 2004, p. 263.
* ↑ Kielan-Jaworowska, Cifelli i Luo, 2004, p. 330.
* ↑ Prothero, 2006, p. 59.

## Bibliografia

* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Kielan-Jaworowska, Z.; Cifelli, R. L.; Luo, Z.-X. Mammals from the Age of Dinosaurs: Origins, Evolution, and Structure (en anglès). Columbia University Press, 2004. ISBN 0-231-11918-6.
* Prothero, D. R. After the Dinosaurs: The Age of Mammals (en anglès). Indiana University Press, 2006. ISBN 0-253-34733-5.
# Edafosàurids

Els edafosàurids (Edaphosauridae) són una família extinta de sinàpsids eupelicosaures que visqueren a Europa i Nord-amèrica des del Carbonífer superior fins al Permià inferior, fa entre 272,3 i 303,7 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, els Estats Units i la República Txeca. Tenien una aparatosa cresta d'apòfisis vertebrals a l'esquena. La funció d'aquesta estructura presumiblement tenia a veure amb la termoregulació, encara que aquesta interpretació no acaba d'encaixar amb el fet que la gran majoria dels pelicosaures mancaven de cresta d'apòfisis vertebrals i hi ha qui situa la cresta en el context de la selecció sexual. Els edafosàurids presentaven adaptacions per a l'herbivorisme.

## Referències

* 1 2 Entrada «Edaphosauridae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «pelicosaures». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ Benton, 2014, p. 132.
* ↑ Chinsamy-Turan, 2012, «The Origin and Radiation of Therapsids» (T. S. Kemp).

## Bibliografia

* Benton, M. J. Vertebrate Palaeontology (en anglès). 4a edició. Wiley-Blackwell, 2014. ISBN 9781118407554.
* Chinsamy-Turan, A. Forerunners of Mammals: Radiation • Histology • Biology (en anglès). Indiana University Press, 2012. ISBN 9780253005335.
# Probathyopsis

Probathyopsis és un gènere extint de mamífers dinocerats de la família dels prodinoceràtids que visqueren a Àsia i Nord-amèrica des del Paleocè superior fins a l'Eocè inferior, fa entre 50,3 i 58,7 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units i la Xina. Les espècies d'aquest grup eren dinocerats petits i primitius i tenien les protuberàncies cranials molt poc desenvolupades. Les dents canines superiors estan allargades, mentre que la símfisi mandibular es projecta cap als costats. El nom genèric Probathyopsis significa 'abans de Bathyopsis'.

## Referències

* 1 2 Entrada «Probathyopsis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ Carlton, 2019, «Probathyopsis».
* ↑ Thenius, 1969, p. 582.

## Bibliografia

* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Thenius, E. Phylogenie der Mammalia: Stammesgeschichte der Säugetiere (einschließlich der Hominiden) (en alemany). Walter de Gruyter & Co., 1969. DOI 10.1515/9783111646824. ISBN 9783111646824.
# Ennatosaure

L'ennatosaure (Ennatosaurus tecton) és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels casèids que visqué en allò que avui en dia és Europa durant el Permià mitjà, fa entre 295 i 268,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Catalunya i Rússia. Es tracta de l'única espècie del gènere Ennatosaurus. Creixia seguint un patró plesiomòrfic típic de tetràpodes més antics. És l'únic casèid conegut que presentava fosses a les superfícies laterals del centre de les vèrtebres dorsals. El nom genèric Ennatosaurus significa 'novè llangardaix' i el nom específic tecton significa 'fuster'; tant l'un com l'altre són una adaptació dels cognoms russos dels descobridors de l'holotip, Tatiana Deviàtaia ('novena') i Mikhaïl Plótnikov (que deriva de plótnik, 'fuster').

## Referències

* 1 2 Entrada «Ennatosaurus tecton» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 23 novembre 2023].
* ↑ Chinsamy-Turan, 2012, «The Paleobiology and Bone Microstructure of Pelycosaurian-Grade Synapsids» (A. K. Huttenlocker i E. Rega).
* ↑ Mujal et al., 2016, p. 24.

## Bibliografia

* Chinsamy-Turan, A. Forerunners of Mammals: Radiation • Histology • Biology (en anglès). Indiana University Press, 2012. ISBN 9780253005335.
* Mujal, E.; Gretter, N.; Ronchi, A.; López-Gómez, J.; Falconnet, J.; Diez, J. B.; De La Horra, R.; Bolet, A.; Oms, O.; Arche, A.; Barrenechea, J. F.; Steyer, S.; Fortuny, J. «Constraining the Permian/Triassic transition in continental environments: Stratigraphic and paleontological record from the Catalan Pyrenees (NE Iberian Peninsula)» (en anglès). Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology, 445, 2016, pàg. 18-37. DOI: 10.1016/j.palaeo.2015.12.008.
# Acyon

Acyon és un gènere extint de mamífers esparassodonts de la família dels borhiènids (o, segons altres classificacions, dels hatliacínids) que visqueren a Sud-amèrica durant el Miocè, fa entre 11,8 i 21 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i Bolívia. Era un parent proper de Cladosictis. L'espècie A. myctoderos és l'hatliaciní més gros que es coneix, amb un pes de 12 o 13 kg i el crani d'aproximadament 18 cm de llargada. Probablement era un plantígrad. Tenia les potes més curtes que els gossos i no sembla que fos un gran corredor. Per aquest motiu, segurament era un depredador d'emboscada.

## Referències

* 1 2 Entrada «Acyon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2023].
* 1 2 Defler, 2019, p. 75.
* ↑ Croft, 2016, p. 152.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
# Diplasioteri

Els diplasioteris (Diplasiotherium) són un gènere extint de mamífers litopterns de la família dels proterotèrids que visqueren a Sud-amèrica durant el Messinià (Miocè superior), fa entre 5,3 i 7,2 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Buenos Aires i La Pampa. Eren els proterotèrids més grossos coneguts, amb un pes de gairebé 400 kg en el cas de l'espècie D. robustum. El crani feia aproximadament 30 cm de llargada. Es diferencien dels seus parents propers pel fet de tenir les corones de les dents molars més altes.

## Referències

* 1 2 Entrada «Diplasiotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 29 novembre 2023].
* ↑ Villafañe, A. L. (2005). «Paleoecología de los Proterotheriidae (Mammalia, Litopterna): Un estudio basado en los cambios en la masa corporal».
# Haplodontèrids

Els haplodontèrids (Haplodontheriidae) són una família extinta de mamífers notoungulats que visqueren a Sud-amèrica des del Miocè superior fins al Plistocè superior, fa entre 11.700 anys i 9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina i el Brasil. Eren animals terrestres i herbívors. Eren grossos o fins i tot enormes. N'hi havia espècies dotades d'una protuberància òssia al front que ha estat interpretada com a part d'una banya. Hi ha autors que els classifiquen com la subfamília dels haplodonterins (Haplodontheriinae), dins de la família dels toxodòntids.

## Referències

* 1 2 Entrada «Haplodontheriidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 1 desembre 2023].
* ↑ Cione et al., 2000, p. 210.

## Bibliografia

* Cione, A. L.; Azpelicueta, M. d. l. M.; Bond, A.; Carlini, A.; Casciotta, J. R.; Cozzuol, M. A.; De la Fuente, M.; Gasparini, Z.; Goin, F. J.; Noriega, J.; Scillato-Yané, G. J.; Soibelzon, L.; Tonni, E. P.; Verzi, D.; Vucetich, M. G. «Miocene vertebrates from Entre Ríos province, eastern Argentina». A: El Neógeno de Argentina (en anglès). INSUGEO, 2000, p. 191-237.
# Antofagastia turneri

Antofagastia turneri és una espècie extinta de mamífer notoungulat de la família dels interatèrids que visqué a Sud-amèrica durant l'Eocè superior, fa entre 33,9 i 38 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Catamarca. Es tracta de l'única espècie del gènere Antofagastia. Fou descrit a partir d'un fragment de maxil·lar inferior esquerre amb unes quantes dents conservades. El nom genèric Antofagastia deriva del de la localitat d'Antofagasta de la Sierra, mentre que el nom específic turneri fou elegit en honor del geòleg argentí Juan Carlos Manuel Turner.

## Referències

* 1 2 Entrada «Antofagastia turneri» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 5 desembre 2023].
* 1 2 García-López, 2015, p. 563.
* ↑ García-López, 2015, p. 562.

## Bibliografia

* García-López, D. A.; Babot, M. J. «Notoungulate faunas of north-western Argentina: new findings of early-diverging forms from the Eocene Geste Formation» (en anglès). Journal of Systematic Palaeontology, 13, 7, 2015, pàg. 557-579. DOI: 10.1080/14772019.2014.930527.
# Notoríctids

Els notoríctids (Notoryctidae) són una família de marsupials australidelfs, l'única de l'ordre dels notorictemorfs (Notoryctemorphia). Conté dues espècies vivents, el talp marsupial meridional i el talp marsupial septentrional, i una d'extinta, Naraboryctes philcreaseri, del Miocè inferior. Totes són (o eren) endèmiques d'Austràlia. Es diferencien dels altres grups de marsupials per les seves adaptacions extremes a un estil de vida excavador, incloent-hi la manca d'orelles externes i d'ulls funcionals. Es poden observar canvis en el mateix sentit en els ossos de l'espècie extinta, com ara la grandària dels punts d'ancoratge dels músculs a l'húmer.

## Referències

* 1 2 Entrada «Notoryctidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ Vaughan, Ryan i Czaplewski, 2015, p. 93.
* ↑ Archer et al., 2011, p. 1.502.

## Bibliografia

* Archer, M.; Beck, R.; Gott, M.; Hand, S.; Godthelp, H.; Black, K. «Australia's first fossil marsupial mole (Notoryctemorphia) resolves controversies about their evolution and palaeoenvironmental origins» (en anglès). Proceedings of the Royal Society B, 278, 2011, pàg. 1.498-1506. DOI: 10.1098/rspb.2010.1943.
* Vaughan, T. A.; Ryan, J. M.; Czaplewski, N. J. Mammalogy (en anglès). 6a edició. Jones & Bartlett Learning, 2015. ISBN 9781284032185.
# Albert Young

Albert "Al" Young (Baviera, Alemanya, 28 de setembre de 1877 - San Francisco, 22 de juliol de 1940) va ser un boxejador estatunidenc de primers del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la prova de pes wèlter. En semifinals guanyà a Jack Egan i en la final a Harry Spanjer, en ambdós combats per punts.
Un cop finalitzats els Jocs es traslladà a San Francisco, on exercí de promotor de boxa.

## Referències

* 1 2 «Al Young Olympic Results» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de març 2012. [Consulta: 6 octubre 2015].
# Hors Contrôle

Hors Contrôle és un grup francès de música oi!, originari del municipi de Montceau-les-Mines, al departament de Saona i Loira.

## Trajectòria

Hors Contrôle es va formar l'any 2000 a Montceau-les-Mines. Format en un principi per Régis a la veu, guitarra i caixa de ritmes, i Max al baix i la veu. Els membres de la banda són skinheads antifeixistes. D'aleshores ençà, han girat per Europa i el Quebec el 2014. Tot i això, a la seva ciutat natal continuen essent poc coneguts: «Quan toquem a París, assisteixen entre 700 i 800 persones fàcilment, mentre que a Montceau-les-Mines arribem ben just a les 50». El desembre del 2006, Thierry va substituir Max al baix i Johan es va incorporar a la bateria.
El març de 2010, es va publicar un àlbum doble per a celebrar el desè aniversari del grup. L'àlbum aplega 14 temes inèdits, Béni maudit, i 10 d'antics incorporant-hi la bateria, Jeunes années. El desembre de 2011, un quart membre es va incorporar al grup, Philippe, que exerceix com a segon guitarrista. El seu sisè àlbum d'estudi, Union fait la force, va presentar-se el maig de 2013. El mateix any, el grup va anunciar una gira especial.

## Membres
### Membres actuals

* Régis - veu, guitarra i caixa a ritmes
* Thierry - baix (des de 2004)
* Jean Marc - bateria (des de 2017)
* Philippe - guitarra (des de 2011)

### Antic membre

* Max - baix (2000–2004)
* Johan - bateria 2006-2016

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 2001 : Bière, musique et amitié
* 2003 : Liberté surveillée
* 2005 : Pour tes frères
* 2008 : Enfants du charbon
* 2010 : Béni Maudit
* 2010 : Jeunes Années
* 2013 : L'union fait la force
* 2015 : Vauriens
* 2019 : Les Couleurs dans le temps

### EP

* 2004 : Ça joue ou bien ?

### Maqueta

* 2001 : Hors Contrôle

## Referències

* 1 2 «Hors Contrôle, un groupe de skinhead antifascistes du Bassin minier. Photo DR». lejsl.com, 05-09-2013. [Consulta: 14 juny 2017].
* ↑ «Encyclopédie du Rock - Hors Contrôle». Rock Made in France. [Consulta: 14 juny 2017].
* ↑ «RASH Madrid Sur: Entrevista Hors Contrôle», 17-08-2015. [Consulta: 24 març 2020].
# Pierre Van Thielt

Pierre Van Thielt va ser un tirador amb arc belga que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar tres proves del programa de tir. Guanyà la medalla d'or en les proves de tir a l'ocell mòbil, 50 m. per equips i ocell mòbil, 33 m. per equips, i la de plata en la de tir a l'ocell mòbil, 28 m. per equips.

## Referències

* ↑ «Pierre Van Thielt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 d’octubre 2012. [Consulta: 26 juny 2017].