OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# André Boerstra

André Boerstra (Bandung, 11 de desembre de 1924 - la Haia, 17 de març de 2016) va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics: el 1948, a Londres, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba, i el 1952, a Hèlsinki, on va guanyar la medalla de plata. Guanyà les lligues nacionals de 1948, 1949, 1951 i 1952.

## Referències

* 1 2 «André BoerstraOlympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 2 abril 2019].
# Mont Aniakchak

El mont Aniakchak (en anglès Mount Aniakchak) és un estratovolcà amb una caldera sumital d'uns 10 quilòmetres de diàmetre, d'uns 3.700 anys, que es troba a la serralada Aleutiana, a l'estat d'Alaska, Estats Units. L'àrea al voltant del volcà forma part del Monument i Reserva Nacionals d'Aniakchak, gestionat pel National Park Service. El novembre de 1967 la caldera del mont Aniakchak va ser designada com Monument Nacional Natural pel Servei de Parcs Nacionals. Als seus vessants hi neixen els rius Cinder i Meshik.

## Història geològica

La caldera del mont Aniakchak es va formar durant una gran erupció VEI=6 que va tenir lloc el 1645 aC.
Un mínim de 40 erupcions explosives han tingut lloc al volcà en els darrers 10.000 anys, moltes d'elles de gran potència, amb expulsió de gran quantitat de cendres, bombes i lava i formació de diversos doms de lava. Amb tot, en la història recent sols es té constància d'una erupció, la darrera, entre maig i juny de 1931.

## Referències

* 1 2 3 4 «Aniakchak», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. [Consulta: 21 setembre 2014].
* ↑ «Aniakchak Crater». National Park Service, 05-02-2004. Arxivat de l'original el 2010-05-28. [Consulta: 21 setembre 2014].
* ↑ Pearce, N. J. G., J. A. Westgate, S. J. Preece, W. J. Eastwood, and W. T. Perkins «Identification of Aniakchak (Alaska) tephra in Greenland ice core challenges the 1645 BC date for Minoan eruption of Santorini». Geochem. Geophys. Geosyst., 5, 3, 2004, pàg. Q03005. Bibcode: 2004GGG.....5.3005P. DOI: 10.1029/2003GC000672.
# Guitarra de tres ponts

La guitarra de tres ponts o 3rd bridge guitar és una guitarra elèctrica preparada amb un tercer pont addicional per a crear sobretons. Pot ser una guitarra corrent amb un objecte -per exemple, un tornavís- col·locat sota les cordes, que fa la funció de pont. També pot ser una guitarra feta per a aquesta finalitat.
Alguns músics, insatisfets amb les limitacions de la guitarra corrent, van començar a crear instruments que en milloraven les possibilitats tècniques. El músic nord-americà Glenn Branca va crear diversos models primitius, encara que efectius, de guitarra 3rd bridge. Leo Fender, dissenyador i productor de guitarres elèctriques, va dissenyar dues guitarres, la Fender Jaguar i la Fender Jazzmaster, i sense proposar-s'ho havia creat el mecanisme d'una 3rd bridge en el pont flotant, amb un limitat timbre a l'hora d'emprar una tècnica àmplia. Quan les cordes es toquen a la part posterior del pont es crea el so "3rd bridge".
Lee Ranaldo de Sonic Youth és conegut perquè fa servir la tècnica del tornavís amb les seves guitarres. Confusion Is Sex conté moltes cançons amb el so produït amb la tècnica "3rd-bridge". Altres exemples de l'ús d'aquesta tècnica les trobem en les introduccions de Bull in the Heather, també pertanyent a Sonic Youth, i Good Morning Captain, de Slint, cançó de l'àlbum Spiderland.
El fabricant experimental d'instruments musicals Yuri Landman, va fabricar la Moodswinger, una guitarra 3rd bridge de 12 cordes per a Aaron Hemphill, component de la banda Liars.

## Referències

* ↑ http://www.fragil.org/focus/1050 Arxivat 2013-06-06 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.oddmusic.com/gallery/om21600.html
* ↑ Glenn Branca bio at atavistic.com
* ↑ Jacqueline Edmondson Music in American Life: An Encyclopedia of the Songs, Styles, Stars, and stories than shaped our culture, p. 1177

## Àudio

* Àudio Moodswinger

## Enllaços externs

* 3rd Bridge Helix , Yuri Landman (anglès)
* (anglès)
* Landmans www.hypercustom.com (anglès)
# Alastair Denniston

El comandant Alexander Guthrie "Alastair" Denniston CMG CB RNVR (Greenock, Escòcia, 1 de desembre de 1881 – Lymington, Hampshire, 1 de gener de 1961) va ser un criptògraf escocès de la Room 40, primer cap del Government Code and Cypher School (GC&CS). Ocupà el càrrec entre 1919 i febrer de 1942. Anteriorment havia estat jugador d'hoquei sobre herba.

## Primers anys

Denniston va néixer a Greenock i era fill d'un metge. Estudià a les universitats de Bonn i París. El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre herbal, com a membre de l'equip escocès.

## Primera Guerra Mundial i període d'entreguerres

El 1914 Denniston ajudà a crear Room 40, una organització de l'Almirallat responsable d'interceptar i desencriptar els missatges enemics. El 1917 es casà amb Dorothy Mary Gilliat, companya de feina a Room 40.
Després de la Primera Guerra Mundial, Denniston va veure a importància de la desencriptació va mantenir el funcionament de Room 40. El 1919 Room 40 va ser fusionat amb l'MI1b i passà a anomenar-se Government Code and Cypher School (GC&CS) el 1920, alhora que era transferit de la Navy al Foreign Office. Denniston fou la persona escollida per conduir l'organització.
Amb l'ascens de Hitler, Denniston començà els preparatius, buscant professors universitaris, la ubicació i el disseny de l'espai. El 26 de juliol de 1939, cinc setmanes abans de l'esclat de la guerra, Denniston fou un dels tres britànics (juntament amb Dilly Knox i Humphrey Sandwith) que van participar en la conferència trilateral polonesa-francesa-britànica celebrada al bosc de Kabaty, al sud de Varsòvia, en la qual la polonesa Biuro Szyfrów va iniciar als britànics i francesos en el desxifrat dels sistemes alemanys Enigma.

## Segona Guerra Mundial

Denniston va continuar al capdavant fins que va ser hospitalitzat al juny de 1940 per culpa d'una pedra a la bufeta. Malgrat la malaltia, va volar als Estats Units el 1941 per contactar amb criptògrafs estatunidencs. El 1941 va fou traslladat a Londres per treballar al servei diplomàtic.
Denniston es retirà el 1945.

## Referències

* 1 2 3 4 5 F. H. Hinsley, revisat per Ralph Erskine, "Denniston, Alexander Guthrie [Alastair] (1881–1961), cryptanalyst and intelligence officer", Oxford Dictionary of National Biography, 2004
* ↑ «Alastair Denniston Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 de setembre 2011. [Consulta: 14 maig 2016].
* 1 2 3 Welchman, Gordon. The Hut 6 Story. Oxford: M & M Baldwin, 1997. ISBN 978-0-947712-34-1.
* ↑ Ralph Erskine, "The Poles Reveal their Secrets: Alastair Denniston's Account of the July 1939 Meeting at Pyry", pp. 294–305, Cryptologia 30(4), 2006

## Enllaços externs

* The Papers of Alexander Guthrie Denniston Arxivat 2017-10-18 a Wayback Machine. es troben al Churchill Archives Centre a Cambridge, i accessibles al públic.
* DatabaseOlympics.com Perfil
* Thirty Secret Years: A.G. Denniston's work in signals intelligence 1914-1944
# Quintin Comunitat

La Quintin Comunitat (en bretó Kumuniezh kumunioù Bro Kintin) és una estructura intercomunal francesa, situada al departament del Costes d'Armor a la regió Bretanya, al País de Saint-Brieuc. Té una extensió de 157,6 kilòmetres quadrats i una població de 10.764 habitants (2009).

## Composició

Agrupa 10 comunes :
* Quintin
* Le Fœil
* La Harmoye
* Lanfains
* Le Leslay
* Plaine-Haute
* Saint-Bihy
* Saint-Brandan
* Saint-Gildas
* Le Vieux-Bourg

## Vegeu també

* Intercomunalitats de les Costes d'Armor

## Enllaços externs

* Quintin Comunitat
* (francès) (bretó) Geografia de Bretanya : portal geogràfic, cartogràfic i estadístic Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Ge Fortgens

Gerardus "Gerrit" Fortgens (Haarlem, Holanda Septentrional, 10 de juliol de 1887 - Haarlem, 4 de maig de 1957) va ser un futbolista neerlandès que va competir a començament del segle xx. Jugà com a defensa i migcampista i en el seu palmarès destaca la medalla de bronze en la competició de futbol dels Jocs Olímpics d'Estocolm, el 1912.
Entre 1906 i 1914 jugà a l'AFC Ajax. Posteriorment ho va fer a l'UVV i a l'HFC Haarlem. A la selecció nacional jugà un total de 8 partits, en què no marcà cap gol. Debutà contra Bèlgica el març de 1911 i disputà el seu darrer partit contra Dinamarca el juliol de 1912.

## Referències

* ↑ «Gé Fortgens Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-16. [Consulta: 24 març 2017].
* ↑ Perfil a Profilo su voetbalstats.nl
* ↑ Gerardus 'Ge' Fortgens a EU-Football.info
# Zorica Pavićević

Zorica Pavićević (Danilovgrad, 9 de maig de 1956) fou una jugadora d'handbol montenegrina que va competir sota bandera de Iugoslàvia durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Zorica Pavićević Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 3 novembre 2019].
# André Devaux

André Émile Devaux (Laon, Aisne, 4 d'agost de 1894 - Chaumont, Alt Marne, 28 de febrer de 1981) va ser un atleta francès, especialista en els 400 metres llisos, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers. Disputà una sola prova del programa d'atletisme, la cursa del 4x400 metres relleus, formant equip amb Georges André, Gaston Féry i Maurice Delvart, on guanyà la medalla de bronze.
El 1914 es va proclamar campió nacional dels 400 metres.

## Referències

* 1 2 «André Devaux Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 d'octubre 2012. [Consulta: 5 novembre 2017].
# La dama de Monsoreau (minisèrie)

La dama de Monsoreau (títol original en francès, La Dame de Monsoreau) és una minisèrie de televisió francesa dirigida per Michel Hassan i produïda per Michelle Podroznik. Està basada en l'obra homònima d'Alexandre Dumas. Es va estrenar el 7 de desembre de 2008 a Bèlgica, i el 26 d'agost de 2009 al canal France 2. S'ha doblat al català.

## Referències

* ↑ «Le tournage de "La Dame de Monsoreau" devient infernal ! | Jean-Marc Morandini». [Consulta: 7 juliol 2023].
* ↑ «"La dama de Monsoreau", a "Grans històries europees"». TV3, 06-08-2015. [Consulta: 10 novembre 2023].
# Guiu II de Saint Pol

Guiu IV de Châtillon (vers 1197-1226) fou un noble francès, comte de Saint Pol sota el nom de Guiu II de Saint Pol; fou també senyor de Montjoy, Troissy i Pierrefonds. Era fill de Gaucher III, senyor-comte de Châtillon i d'Elisabet, comtessa de Saint-Pol.
Es va casar amb Agnès de Donzy, abans 1221, probablement a l'entorn del 1219 quan va succeir al seu pare al front del comtat de Saint Pol. Van tenir dos fills:
* Gaucher de Châtillon, (+1250), que va succeir a la seva mare en els drets de Nevers i Tonnerre i fou hereu d'Auxerre
* Iolanda de Châtillon, successora de Gaucher en els drets de Nevers i Tonnerre i hereva d'Auxerre, 1250-1254 (+1254)

## Notes

* ↑ Es presenten algunes contradiccions en les fonts: així l'enllaç se situa vers 1221, però la filla Iolanda es diu nascuda el 1216; si efectivament hagués nascut el 1216, el matrimoni hauria d'haver estat el 1214 almenys (ja que primer va néixer un fill) quan Agnès tenia uns 14 anys, i hauria tingut a Gaucher amb 15 anys; Guiu en aquest cas tindria en casar-se 17 anys si va néixer vers 1197

## Referències

* Genealogia
* Genealogia
# Geocronologia

La Geocronologia és la ciència que determina l'edat absoluta de les roques, fòssils, i sediments, dins d'un cert grau d'incertesa inherent en el mètode utilitzat. Una varietat de mètodes de datació són utilitzats pels geòlegs per aconseguir això. L'enfocament interdisciplinari de la utilització de diversos mètodes sovint poden aconseguir millors resultats.
La ciència de la geocronologia és la principal eina utilitzada en la disciplina de la cronoestratigrafia, que tracta d'obtenir les dades d'edat absoluta per a tots els conjunts de fòssils i determinar la història geològica de la Terra i de cossos extraterrestres.

## Unitats

Les principals unitats geocronològiques són, de major a menor:
* Eó
* Era
* Període
* Època
* Subèpoca
* Edat
Aquestes es correlacionen, respectivament, amb les unitats cronoestratigràfiques:
* Eonotema
* Eratema
* Sistema
* Sèrie
* Subsèrie
* Estatge

## Mètodes de datació

Algunes de les tècniques comunament utilitzats són:

### Datació radiomètrica

* Datació per radiocarboni Aquesta tècnica permet mesurar la decadència del carboni-14 en la matèria orgànica i és aplicada per mostres de menys de 60.000 anys.
* Urani-plom. Aquesta tècnica permet mesurar la relació de dos isòtops de plom (plom-206 i el plom-207) i s'aplica a les mostres d'aproximadament 1 milió d'anys.
* Urani-tori. Aquesta tècnica és utilitzada per datar espeleotemess, corals, carbonats, i fòssils (os). El seu rang és d'uns 700.000 anys.
* Potassi-argó i argó-argó, es fan servir per datar roques volcàniques, i cendra volcànica. El límit menor de l'argó-argó és de pocs milers d'anys.

### Datació per luminescència

Les tècniques de luminescència que data mitjançant observar la "llum" emesa a partir de materials com el quars, el diamant, el feldespat, i calcita. Molts tipus de tècniques de luminescència s'utilitzen en la geologia, incloent luminescència estimulada òpticament (OSL), cathodoluminescencia (CL), i termoluminescència (TL). Termoluminescència i luminescència estimulada òpticament s'utilitzen en l'arqueologia fins per observar objectes com ara la ceràmica o les pedres per a cuinar, i pot ser utilitzat per observar la migració de sorra.

## Vegeu també

* Eó
* Taula dels temps geològics
* Datació radiomètrica

## Referències

* ↑ Renne, PR, Ludwig, KR i Karner, D.B. 1998. Avenços i desafiaments en la geocronologia. Science Progress,, 83 ', 107-121 «Enllaç».
* 1 2 Michael Allaby. A dictionary of geology and earth sciences. Fifth, 2020. ISBN 978-0-19-187490-1. OCLC 1137380460.
* 1 2 3 Cohen, K.M.; Finney, S.C.; Gibbard, P.L.; Fan, J.-X. «The ICS International Chronostratigraphic Chart» (en anglès). Episodes, vol. 36, 3, 01-09-2013, pàg. 199–204. DOI: 10.18814/epiiugs/2013/v36i3/002. ISSN: 0705-3797.
* ↑ Aubry, Marie-Pierre; Piller, Werner E.; Gibbard, Philip L.; Harper, David A. T.; Finney, Stanley C. «Ratification of subseries/subepochs as formal rank/units in international chronostratigraphy» (en anglès). Episodes, vol. 45, 1, 01-03-2022, pàg. 97–99. DOI: 10.18814/epiiugs/2021/021016. ISSN: 0705-3797.
# Henry Goldsmith

Henry Mills Goldsmith (Plympton, Devon, 22 de juliol de 1885 – Fromelles, Nord, 9 de maig de 1915) va ser un remer anglès que va competir a començaments del segle xx. Morí en acció durant la Primera Guerra Mundial.
Nascut a Plympton, estudià al Jesus College de la Universitat de Cambridge. El 1906 i 1907 remà amb Cambridge en la Regata Oxford-Cambridge. El 1908 disputà els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
Durant la Primera Guerra Mundial fou tinent del Devonshire Regiment. Morí en acció a Fromelles durant la Segona Batalla d'Ieper. El seu cos no fou recuperat i el seu nom fou inscrit al proper Ploegsteert Memorial.

## Referències

* 1 2 «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2017. [Consulta: 24 desembre 2015].
* ↑ «Henry Goldsmith Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 d’agost 2015. [Consulta: 24 desembre 2015].
* ↑ Supplement to the London Gazette, 24 February 1915
* ↑ Goldsmith, Henry Mills, Commonwealth War Graves Commission, Retrieved 19 August 2008
# Comunitat de municipis Arguenon - Hunaudaye

La Comunitat de municipis Arguenon - Hunaudaye (en bretó Kumuniezh kumunioù Argenon-Koad Lanveur) és una estructura intercomunal francesa, situada al departament de les Costes d'Armor a la regió Bretanya, al País de Dinan. Té una extensió de 193,20 kilòmetres quadrats i una població de 8.029 habitants (2009).

## Composició

Agrupa 6 comunes :
* Dolo
* Jugon-les-Lacs
* Plédéliac
* Plénée-Jugon
* Plestan
* Tramain

## Vegeu també

* Intercomunalitats de les Costes d'Armor

## Enllaços externs

* Comunitat de municipis Arguenon - Hunaudaye
* (francès) (bretó) Geografia de Bretanya : portal geogràfic, cartogràfic i estadístic
# Georg Lammers

Georg Lammers (Butjadingen, 14 d'abril de 1905 - Butjadingen, 17 de març de 1987) va ser un atleta alemany, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de plata en la cursa dels 4x100 metres relleus, formant equip amb Richard Corts, Hubert Houben i Helmut Körnig; i la de bronze en la dels 100 metres.
Durant la seva carrera va guanyar vuit títols nacionals i va establir 13 rècords mundials. Després de retirar-se va treballar com a la banca i de policia. Va ser un dels fundadors de la "Vereinigung alter Leichtathleten" (Associació d'antics atletes).

## Millors marques

* 100 metres llisos. 10.4" (diverses ocasions entre 1928 i 1931)
* 200 metres llisos. 21.5" (1927)
* 4x100 metres relleus. 40.6" (1932). Rècord del món

## Referències

* 1 2 3 «Georg Lammers Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de març 2009. [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ Georg Lammers a trackfield.brinkster.net
# Zygmunt Smalcerz

Zygmunt Smalcerz (Bestwinka, 8 de juny de 1941) és un aixecador polonès que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on va guanyar la medalla d'or en la categoria del pes mosca del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, una lesió l'obligà a retirar-se de la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or i una de bronze al Campionat del món d'halterofília entre 1971 i 1975; quatre medalles d'or al Campionat d'Europa d'halterofília i sis campionats nacionals. També aconseguí quatre rècords del món i vint-i-un de nacionals. Un cop retirat exercí d'entrenador. El 1975 fou escollit el millor esportista polonès i el 2002 fou incorporat a l'International Weightlifting Federation Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 Zygmunt Smalcerz a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Biografie • Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 26 agost 2020].
# Anette Rückes

Anette Rückes (Bad Marienberg, 19 de desembre de 1951) va ser una atleta alemanya, especialista en curses de velocitat, que va competir per la República Federal Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de bronze en el 4x400 metres relleus, fent equip amb Inge Bödding, Hildegard Falck i Rita Wilden, mentre en els 400 metres quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata en els 4x400 metres relleus del Campionat d'Europa d'atletisme de 1971 i del Campionat d'Europa d'atletisme en pista coberta del mateix any.

## Millors marques

* 400 metres. 53.1" (1972)

## Referències

* 1 2 3 «Anette Rückes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Mont Bear

El mont Bear (en anglès mount Bear) és un cim que s'eleva fins als 4.520 msnm i que es troba a les muntanyes Saint Elias, dins el Pac Nacional Wrangell-Sant Elias, a l'estat d'Alaska, als Estats Units, a poc més de 6 quilòmetres de la frontera amb el territori del Yukon, Canadà. La glacera de Barnard discorre pel vessant sud-oest, mentre la glacera Klutlan ho fa pel vessant nord.
Malgrat la seva alçada el mont Bear és un cim poc visitat pel fet d'estar envoltat per cims més alts i més coneguts, com el mont Bona, a l'oest, i el mont Lucania i el mont Logan, a l'est. Amb tot, és un gran cim, fins i tot en termes relatius. Així la caiguda des del cim fins a la glacera de Barnard és de 2.500 m en menys de 8 km i 3.000 m en menys de 20 km.

## Enllaços externs

* Mount Bear a Topozone
* Mount Bear a bivouac
# Geoffroi I

Geoffroi I Berenguer o Jofré I de Bretanya (mort el 1008), fou comte de Rennes i duc de Bretanya del de 992 al 1008. Era fill de Conan I de Bretanya, comte de Rennes i duc de Bretanya, i d'Ermengarda, filla de Jofré I d'Anjou.

## Família

Geoffroi I era fill de Conan I. Es va casar vers 996 amb Havoisa de Normandia, filla de Ricard I de Normandia. D'aquesta unió van néixer:
* Alan III (nascut el 997), duc de Bretanya a la mort del seu pare el novembre de 1008.
* Eudó o Eó (nascut el 999), comte de Penthièvre i regent de Bretanya en nom del seu nebot menor Conan II
* Adela (morta el 1067), primera abadessa de Saint-Georges de Rennes el 1032.

## Biografia

Geoffroi I fou l'hereu del ducat de Bretanya i del comtat de Rennes a la mort del seu pare Conan I el 992. El 994 va derrotar el jove comte Judicael de Nantes, i el va obligar a anar a Rennes a retre-li homenatge. Va ser llavors quan va agafar el títol de duc de Bretanya (995). Per assegurar el seu poder feudal sobre el comtat de Nantes, després de les morts del bisbe Arveu o Hervé el 1004 i del comte Judicael el mateix any, va posar com a bisbe de Nantes a un cavaller de Rennes, Gautier II (1004-1041) que va controlar al nou comte Budic de Nantes, el jove fill de Judicael.
Jofré era un home molt pietós que volia restaurar els monestirs més malmesos, i va demanar a Gauzlin de Fleury, abat de l'abadia de Saint-Benoît-sur-Loire i més tard arquebisbe de Bourges, que li enviés un religiós apte per complir aquesta tasca; l'abat va confiar la missió a un monjo de nom Fèlix que va arribar a Bretanya el 1008. Mentre el duc va fer un pelegrinatge a Roma i a la basílica del Sant Sepulcre, va encomanar Fèlix a la protecció de la seva esposa i dels seus dos fills mascles.
Jofré I o Geoffroi I va morir el 20 de novembre de 1008 a la tornada del seu pelegrinatge a Roma.

## Notes i referències

* ↑ Joëlle Quaghebeur i Bernard Merdrignac Bretons et Normands au Moyen Âge Presses Universitaires de Rennes, Rennes 2008 ISBN 9782753505636 pàg. 147
* ↑ Segons Histo. S Florentii, Saumur l'esparver (o el falconer) del duc hauria matat la gallina d'una dona i aquesta, plena de rabia, va tirar una pedra al cap del duc que el va ferir; va tenir temps de fer el seu testament i va morir de la ferida

## Bibliografia

* André Chédeville & Noël-Yves Tonnerre La Bretagne féodale siécles XIe-XIIIe. Ouest-France Université Rennes (1987) ISBN 27-37300-14-2.
* Artur Lemoyne de La Borderie, Histoire de Bretagne: tome troisième Le duc Geoffroi Ier pàgs. 3-5. Reedició de Joseph Floch Imprimeur Éditeur à Mayenne (1975).
# Norman Hallows

Norman Frederick Hallows (Doncaster, South Yorkshire, 29 de desembre de 1886 - Marlborough, Wiltshire, 16 d'octubre de 1968) va ser un atleta anglès que va competir a la primeria del segle xx. En el seu palmarès destaquen dues medalles als Jocs de Londres de 1908.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la cursa dels 1500 metres, en quedar tercer rere Mel Sheppard i Harold A. Wilson. També formà part de l'equip britànic que guanyà la medalla d'or en la cursa de les tres milles per equips. Fou el cinquè atleta britànic en arribar a meta, en la setena posició de la general. Els companys d'equip foren Archie Robertson, Harold A. Wilson, Joe Deakin i William Coales.
Hallows estudià al Felsted School i al Keble College d'Oxford, la Universitat de Leeds i finalment medicina al St Thomas' Hospital a Londres. Va prendre part a les Guerres Balcàniques de 1912–13 com a membre de la Creu Roja i posteriorment a la Primera Guerra Mundial, com a capità de la Royal Army Medical Corps a França. El 1919 va ser nomenat Oficial Mèdic al Marlborough College. Emprant el pseudònim "Duplex" va coescriure diversos llibres sobre enginyeria.

## Referències

* 1 2 3 «Norman Hallows Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2011. [Consulta: 3 novembre 2015].