OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Julio Súmar Casis

Julio Súmar Casis (24 de juliol de 1931 - no abans de 2007) va ser un jugador d'escacs peruà, guanyador en dues ocasions del campionat d'escacs del Perú (1949 i 1967).

## Resultats destacats en competició

Des de finals de la dècada de 1940 fins a finals de la dècada de 1960, Súmar va ser un dels principals jugadors d'escacs peruans. Va guanyar els campionats peruans d'escacs del 1949 i el 1967. El 1947, va compartir el 1r lloc amb Felipe Pinzón Sánchez al Campionat del Perú però va perdre el matx de desempat. L'any 1951, Súmar va participar en el Torneig Zonal de la FIDE de Sud-amèrica. El 1959, va compartir el 3r lloc amb Hermann Pilnik i Raúl Sanguineti al Torneig Internacional d'Escacs a Lima darrere dels guanyadors Borislav Ivkov i Luděk Pachman.
Súmar va jugar amb el Perú a les Olimpíades d'escacs següents:
* El 1950, al segon tauler a la 9a Olimpíada d'escacs a Dubrovnik (+2, =1, -12),
* El 1964, al segon tauler a la 16a Olimpíada d'escacs a Tel-Aviv (+7, =3, -8),
* El 1970, al segon tauler a la 19a Olimpíada d'escacs a Siegen (+5, =3, -4).

## Referències

* ↑ Gaige, Jeremy. Chess Personalia, A Biobibliography. McFarland, 1987, p. 412. ISBN 0-7864-2353-6.
* ↑ «Lima 1959 - 365Chess.com Tournaments». www.365chess.com.
* ↑ «OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Julio Súmar Casis». www.olimpbase.org.
# Giuseppe Perentin

Giuseppe Perentin (Izola, 21 de febrer de 1906 - Trieste, 1981) va ser un nedador italià que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics. El 1928, a Amsterdam, disputà dues proves del programa de natació i el 1932, a Los Angeles, en disputà dues més. En totes quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaquen dues medalles de plata en els 1.500 metres lliures al Campionat d'Europa de natació de 1927 i 1931. A nivell nacional guanyà cinc títols dels 1.500 metres i un dels 400 entre 1927 i 1936.

## Referències

* 1 2 «Giuseppe Perentin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2012. [Consulta: 30 juny 2019].
# Godfrey Brown

Godfrey Brown (anglès: Arthur Godfrey Kilner Brown) (Bankura, 21 de febrer de 1915 - Sussex, 4 de febrer de 1995) va ser un atleta britànic, especialista en els 400 metres, que va competir durant la dècada de 1930. Era germà d'Audrey Brown i Ralph Kilner Brown, ambdós destacats atletes.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla d'or la prova del 4x400 metres, formant equip amb Frederick Wolff, Godfrey Rampling i William Roberts, i la de plata en els 400 metres.
En el seu palmarès destaquen tres medalles al Campionat d'Europa d'atletisme de 1938, d'or en els 400 metres, de plata en els 4x400 metres, formant equip amb John Barnes, Alfred Baldwin i Alan Pennington, i de bronze en els 4x100 metres, fent equip amb Maurice Scarr, Arthur Sweeney i Ernest Page. El 1937 guanyà tres medalles d'or als World Student Games. També guanyà els campionats britànics de l'AAA dels 400 metres el 1936 i 1938 i dels 800 metres el 1939. Durant la seva carrera va establir el rècord d'Europa dels 400 metres i del 4x400 metres.
De 1933 a 1934 va estudiar a la Warwick School. El 1935 va estudiar anglès i història al Peterhouse College de la Universitat de Cambridge. Un cop graduat exercí de mestre d'història a la Bedford School. Durant la Segona Guerra Mundial no va ser mobilitzat, i exercí de mestre d'escola al Cheltenham College de 1943 a 1950. De 1950 a 1978 fou el director de la Worcester Royal Grammar School. Va morir a Sussex amb 79 anys.

## Millors marques

* 100 iardes. 9.9" (1936)
* 200 iardes. 22.2" (1936)
* 400 metres. 46.7" (1936)
* 800 metres. 1' 52.2" (1937)

## Referències

* ↑ Writing lives in sport : biographies, life-histories and methods. Århus: Aarhus University Press, 2004. ISBN 87-7934-084-9.
* ↑ Oxford dictionary of national biography, 2001-2004. Oxford: Oxford University Press, 2009, p. 254. ISBN 978-0-19-956244-2.
* 1 2 3 4 «Godfrey Brown Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2009. [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «World Student Games (Pre-Universiade)». [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Gordon McDonald

Gordon McDonald va ser un futbolista canadenc que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició de futbol com a membre del Galt F.C., que representava el Canadà. Posteriorment jugà a l'equip Seaforth Hurons, amb qui guanyà el Campionat d'Ontario el 1905.

## Referències

* 1 2 «Gordon McDonald Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2012. [Consulta: 8 octubre 2015].
# Govind Perumal

Govind Perumal (25 de setembre de 1925 - Nala Sopara, 17 de setembre de 2002) va ser un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant la dècada de 1950. En el seu palmarès destaquen dues medalles d'or en la competició d'hoquei sobre herba als Jocs Olímpics, el 1952, a Hèlsinki, i el 1956, a Melbourne.

## Referències

* ↑ «Govind Perumal Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 25 de juliol 2012. [Consulta: 29 maig 2019].
# Guy Héraud

Guy Maurice Héraud (Avinyó, 20 d'octubre de 1920 - Pau, 28 de desembre del 2003) fou un advocat i polític francès. De ben jove va adoptar l'ideal federalista, influït per Proudhon, i s'arrenglerà amb els defensors del federalisme a França, com Alexandre Marc, Denis de Rougemont, Emmanuel Mounier i Henri Brugmans. Juntament amb Francés Fontan fou un dels defensors de l'etnisme, que transformà posteriorment en el concepte Europa de les Regions o Europa de les Nacions.
És autor de L'Europe des ethnies (1963), on defensa una nova organització europea sota bases ètniques (lingüístiques i culturals) i amb defensa de la lliure autodeterminació dels pobles. Manifestà que el veritable federalisme se sustentaria sobre regions monoètniques federades entre si.
A les eleccions presidencials franceses de 1974 es presentà com a candidat pel Partit Federalista Francès, però només va obtenir 19.255 vots, el 0,07%.

## Obres

* L'Europe des ethnies, Presses d'Europe, 1963
* Les principes du fédéralisme et la fédération européenne, Presses d'Europe, 1968
* Peuples et langues d'Europe, Denoël, 1968

## Enllaços externs

* Guy Héraud a l'Enciclopèdia Basca Auñamendi
* Intervencions televisades d'Héraud durant la campanya presidencial de 1974
* The work of Guy Héraud de John Townsend
# Grace McKenzie

Grace McKenzie (Garston, Merseyside, 8 de juliol de 1903 - Liverpool, Merseyside, agost de 1988) va ser una nedadora anglesa que va prendre part en els Jocs Olímpics de 1920, d'Anvers, i de 1924, a París.
El 1920 disputà les tres proves del programa de natació: en els 100 metres lliures i 300 metres lliures fou eliminada en sèries, mentre en el relleu 4 x 100 metres lliures guanyà la medalla de plata formant equip amb Constance Jeans, Hilda James i Charlotte Radcliffe.
Quatre anys més tard, a París, repetí la medalla de plata en la mateixa prova, el relleu 4 x 100 metres lliures, aquesta vegada formant equip amb Florence Barker, Constance Jeans i Iris Tanner.

## Referències

* ↑ England & Wales, FreeBMD Birth Index: Grace McKenzie; Jul-Aug-Sep quarter 1903; District: Garston; Volume: 8b; Page: 699.
* ↑ Grace McKenzie's profile at databaseOlympics
* 1 2 «Grace McKenzie Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de novembre 2012. [Consulta: 17 juliol 2016].
# Esprit Requien

Esprit Requien va ser un naturalista francès (* 6 de maig 1788, Avinyó - 30 de maig 1851, Bunifaziu). Eminent botànic, paleontòleg, micòleg, pteridòleg i malacòleg, va ser un dels més cèlebres naturalistes del s. XIX i sens dubte el més il·lustre dels savis d'Avinyó.
Fill d'un tenyidor amb el seu taller al carrer de l'Ombre (avui carrer Cassan), on Esprit passa la major part de la seva vida. Es consagrarà molt profundament a la Botànica, on va realitzar el primer inventari botànic de Còrsega i va constituir un herbari que adquireix ràpidament renom internacional. Considerat el cinquè de França, avui segueix sent una referència incontrastable.
Precursor de la Fitosociologia, Requien descriu la vegetació del Mont Ventoux i s'ocupa molt activament del Jardí botànic. Descobreix nombrosos tàxons, constituint una important col·lecció de referència, que arribarà el 1840 a l'Administració del Museu Calvet: un herbari amb una riquesa de 300.000 mostres i un gran nombre de fòssils, cristalls, animals embalsamats, així com d'espècimens recol·lectats amb Jean-Henri Fabre (1823-1915), que seria curador del museu de 1866 a 1873. De les seves donacions naixerà el Museu d'Història natural d'Avinyó, que porta en el seu honor, el seu nom i que s'instal·laria, després de 1940, a l'Hotel de Raphélis de Soissans (del segle xviii), carrer Joseph Vernet.
Com el seu amic Jean-Henri Fabre, Esprit Requien va ser eclèctic, i es va interessar en gairebé en la totalitat del món de les Ciències, notablement en la Paleontologia i en la Malacologia, amb les quals va reunir riques col·leccions.
Nomenat inspector de monuments històrics, es va oposar, amb el seu amic Prosper Mérimée, a la destrucció de casalots d'Avinyó.
Es troba enterrat al "Cementiri de Saint-Véran" d'Avinyó.

## Enllaços externs

* (francès) Museu Requien d'Avinyó Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
* (francès) Fondation-calvet
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Gregor Hradetzky

Gregor Hradetzky (Krems an der Donau, 31 de gener de 1909 - Bad Kleinkirchheim, 29 de desembre de 1984) fou un piragüista austríac que va competir durant la dècada de 1930. Posteriorment fou un destacat constructor d'orgues.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà dues medalla d'or del programa de piragüisme: en el K-1 1.000 metres i K-1 plegable, 10.000 metres.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món en aigües tranquil·les de 1938 representant Alemanya.
La Segona Guerra Mundial va posar punt final a la seva carrera esportiva. El 1948 es va fer càrrec de l'empresa familiar, una empresa que es dedicava a la construcció d'orgues, i va aconseguir un renom internacional, instal·lant orgues als Estats Units, al Japó i Austràlia. El 1981 va rebre l'Orde Olímpica de bronze.

## Referències

* 1 2 3 «Gregor Hradetzky Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2011-12-02. [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ Orgelbau Hradetzky. Die Nachkriegsjahre 1945-1959 a hradetzky-orgel.at
* ↑ Orgelbau Hradetzky. Werkliste Gregor Hradetzky d. J. a hradetzky-orgel.at
# Teatre de Delos

El Teatre de Delos era un antic teatre grec de l'illa de Delos (Illes Cíclades, Grècia). Les ruïnes formen part del jaciment de Delos, declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. La zona del teatre forma part de l'anomenat Barri del Teatre de Delos.
Es va construir en el període hel·lenístic, al voltant de l'any 280 abans de la nostra era. Era al sud del Santuari d'Apol·lo i Àrtemis de Delos. El teatre s'utilitzava, entre altres coses, per a concursos d'obres de teatre en la festa de les Dèlies a l'illa.
Era el típic edifici semicircular grec. Tenia un escenari circular al bell mig, darrere del qual hi havia una skené o espai escènic. L'edifici escènic tenia uns 15,4 m d'amplària i 6,2 m de profunditat, i podia tenir tres plantes. Estava decorat amb trípodes i bucranis.
El teatre tenia una aforament per a unes 5.500 persones. L'auditori constava d'una secció inferior amb 26 fileres de seients, dividides per corredors en set seccions, i una secció superior amb 17 fileres de seients, dividides en deu seccions. Entre la part superior i la inferior hi havia un corredor més ampli. L'escenari tenia entrades als laterals. L'auditori tenia entrades separades als laterals i a la part de dalt. Estava fet de marbre blanc i amagava un gran dipòsit d'aigua per a replegar l'aigua de pluja.
El barri del teatre, al voltant de l'edifici, estava envoltat per unes cases privades decorades amb mosaics. Un dels edificis és l'anomenada Casa de les Màscares, en què devien viure els actors. Altres cases conegudes en són la Casa de Dionís i la Casa de Cleòpatra. Pel barri discorria l'anomenat carrer del Teatre, que eixia de l'Àgora dels Competaliastes i pujava fins al teatre situat al vessant del pujol.

## Referències

* 1 2 3 4 «Delos, Theater» (en anglés). Projecte Perseus. [Consulta: 27 juliol 2024].
* 1 2 3 4 5 ; MacDonald, William L.; McAllister, Marian Holland (ed.); Stillwell «Delos, Greece» (en anglés). The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. Princeton University Press [Princeton, N. J.], 1976 [Consulta: 26 juliol 2024].
# Vasso Papandreu

Vasso Papandreu (grec: Βάσω Παπανδρέου) (Valimitika, 9 de desembre de 1944 - Chalandri, 17 d'octubre de 2024) va ser una política i professora universitària grega que fou membre de la Comissió Europea entre 1989 i 1993 així com diverses vegades ministra del seu país.

## Biografia

Va néixer l'any 1944 a la població de Valimítika, situada a la prefectura d'Acaia. Va estudiar ciències econòmiques a la Universitat d'Atenes, en la qual es va graduar el 1969. Posteriorment va ampliar els seus estudis a la Universitat de Londres i el 1980 es doctorà a la Universitat de Reading. Interessada en la docència, l'any 1971 va esdevenir professora d'economia a la Universitat d'Exeter, càrrec que va ocupar fins al 1973. Després de dos anys com a investigadora a la Universitat d'Oxford, el 1981 fou nomenada professora a la Universitat d'Atenes.
L'any 1974 participà en la fundació del Moviment Socialista Panhel·lènic (PASOK) al costat d'Andreas Papandreu. El 1984 fou nomenada membre del consell executiu del partit, esdevenint l'any 1985 ministra adjunta d'Indústria, Energia i Tecnologia, i el 1988 ministra adjunta de Comerç.
El gener de 1989 fou escollida membre de la Comissió Delors II, en la qual fou nomenada Comissària Europea de Treball i Assumptes Socials, càrrec que va mantenir fins al 1992. El 1993 fou escollida diputada al Parlament de Grècia, essent nomenada posteriorment cap de la delegació grega de l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa. El 1996 fou escollida Ministra de Desenvolupament al govern de Kostas Simitis, càrrec que desenvolupà fins al 1999, moment en el qual fou nomenada ministra d'Interior, Administracions Públiques i Descentralització. El 2001 abandonà aquest càrrec per esdevenir ministra de Medi Ambient i Obres Públiques, càrrec que ocupà fins a la desfeta del seu partit en les eleccions generals del març de 2004.

## Referències

* ↑ Simon, Lluís. «Mor Vasso Papandreu, una de les primeres dones que va ser comissària europea». [Consulta: 19 octubre 2024].
# Dècada del 690

La dècada del 690 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 690 fins al 31 de desembre del 699.

## Personatges destacats

* Justinià II, emperador romà d'Orient
* Lleonci II, emperador romà d'Orient
# 699

El 699 (DCXIX) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Tropes omeies envaeixen Armènia i sotmeten Sembat VI Bagratuní i altres prínceps en resposta a les incursions romanes d'Orient a Síria.

## Naixements

* Dagobert III, rei merovingi.
* Abu Hanifah, teòleg i jurista musulmà.

## Referències

* ↑ Venning, 2006, p. 188.

## Bibliografia

* Venning, T. A Chronology of the Byzantine Empire (en anglès). Palgrave Macmillan, 2006. ISBN 1-4039-1774-4.
# Província de Ladislao Cabrera

La província de Ladislao Cabrera és una de les 16 províncies del Departament d'Oruro, a Bolívia. La seva capital és Salinas de Garcí Mendoza.
# Província de San Pedro de Totora

La província de San Pedro de Totora és una de les 16 províncies del Departament d'Oruro, a Bolívia. La seva capital és Totora.
# Província de Sud Carangas

La província de Sud Carangas és una de les 16 províncies del Departament d'Oruro, a Bolívia. La seva capital és Andamarca.
# Copa Telmex 2009

El Torneig de Buenos Aires 2009 o també Copa Telmex 2009 és un esdeveniment tennístic inclòs dintre de la llista de la sèrie 250 de l'ATP. Es juga a Buenos Aires, Argentina, entre el 16 i el 22 de febrer del 2009.

## Quadre masculí

| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | D. Nalbandian | 7 | 6 | |
| | D. Gimeno | 5 | 2 | | 1 | D. Nalbandian | 6 | 3 |
| | J. Ferrero | 6$^7$ | 6 | 6 | | J. Ferrero (r) | 3 | 0 |
| 7 | M. Granollers | 7⁹ | 0 | 3 | | | | | 1 | D. Nalbandian | 6 | 5 | 6² |
| Q | M. González | 6 | 6 | | | | | | | J. Mónaco | 2 | 7 | 7$^7$ |
| | B. Dabul | 3 | 1 | | Q | M. González | 2 | 3 | | | | | |
| | J. Mónaco | 6 | 2 | 6 | | J. Mónaco | 6 | 6 | | | | | |
| | M. Vasallo | 4 | 6 | 2 | | | | | | | | | | | J. Mónaco | 5 | 6 | 6⁵ |
| Q | P. Cuevas | 2 | 4 | | | | | | | | | | | 3 | T. Robredo | 7 | 2 | 7$^7$ |
| Q | F. Ferreiro | 6 | 6 | | Q | F. Ferreiro | 4 | 6$^4$ | | | | | |
| WC | I. Chela | 2 | 6 | 4 | 3 | T. Robredo | 6 | 7$^7$ | | | | | |
| 3 | T. Robredo | 6 | 3 | 6 | | | | | 3 | T. Robredo | 6 | 7$^7$ | |
| 5 | J. Acasuso | 6 | 6 | | | | | | | J. Acasuso | 4 | 6$^3$ | |
| | F. Fognini | 4 | 3 | | 5 | J. Acasuso | 6 | 6 | | | | | |
| | D. Junqueira | 6 | 6⁵ | 0 | | O. Hernández | 1 | 2 |
| | O. Hernández | 3 | 7$^7$ | 6 | | | | |
Buenos Aires :
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977 (abr)
1977 (nov)
1978 1979
1980
1981
1982
1985
1986
1987
1988
1992
1993
1994
1995
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2009
< 2008
2010 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Casa Fornells

«Casa Fornells» té aquests significats:
* Casa Fornells (Barcelona)
* Casa Fornells (Manresa)
# Natàlia Buksa

Natàlia Buksa (ucraïnès: Наталія Ігорівна Букса; Lviv, 6 de novembre de 1996) és una jugadora d'escacs ucraïnesa que té els títols de Gran Mestre Femení des de 2015 i de Mestre Internacional des de 2018.
A la llista d'Elo de la FIDE del maig de 2020, hi tenia un Elo de 2410 punts, cosa que en feia la jugadora número 5 (femenina, en actiu) d'Ucraïna, el número 92 del rànquing ucraïnès absolut, i la 55a millor jugadora mundial. El seu màxim Elo va ser de 2437 punts, a la llista del setembre de 2018.

## Resultats destacats en competició

El 2015 es proclamà Campiona del món juvenil, i mercès a això va obtenir el títol de Gran Mestre Femení, i es va classificar pel Campionat del món de 2017.
El 2018 va guanyar el Campionat femení d'Ucraïna a Kíev, i el mateix any fou guardonada amb el títol de Mestre Internacional per la FIDE.

## Vida personal

Buksa està casada amb el Gran Mestre Internacional àzeri Rauf Mamedov.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Natàlia Buksa» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes femenines per federació: Ucraïna"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ «Evolució Elo de Natàlia Buksa» (en anglès). FIDE consulta= 2 de maig de 2020.
* ↑ FIDE World Junior sub-20 Championship (Girls) 2015
* ↑ Ukraine Women`s Final - 2018
* ↑ «Buksa, Nataliya FIDE Chess Profile - Players Arbiters Trainers».
* ↑ «"Только с тобой". Рауф Мамедов спел Наталье Буксе на их свадьбе» (en rus), 20-11-2018. Arxivat de l'original el 2018-12-27.

## Enllaços externs

* Natàlia Buksa Fitxa a Grandcoach.com
# Carlos Bielicki

Carlos Bielicki (Uruguai, 15 de maig de 1940 - 9 de setembre de 2024) va ser un advocat i Mestre Internacional d'escacs argentí. A la llista de Elo de la FIDE d'octubre de 2008 hi tenia 2.365 punts.

## Biografia

L'any 1958 va guanyar el campionat juvenil de l'Argentina, de manera que va participar l'any següent, 1959, al Campionat mundial juvenil d'escacs a Münchenstein, on hi va aconseguir la victòria i la FIDE li va lliurar el títol de Mestre Internacional.
El 1960, va obtenir l'11a posició al torneig de Mar del Plata, (els guanyadors foren Borís Spasski i Bobby Fischer). El 1961, fou 7è a Mar del Plata, (el guanyador fou Miguel Najdorf). El 1961, empatà als llocs 3r a 5è al campionat de l'Argentina absolut (el campió fou Hector Rossetto).

## Notes i referències

* ↑ «Biografia de Carlos Bielicki» (en castellà). Nuestro Círculo nú. 494, 29-01-2011. [Consulta: 11 gener 2013].
* ↑ «Nota biogràfica de Carlos Bielicki» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 11 gener 2013].
* ↑ «Quadre d'honor dels Campionats del món júnior, fins a 2004» (en anglès). Chessbase.com News, 29-11-2004. [Consulta: 10 gener 2013].
* ↑ Weeks, Mark. «World Junior Chess Champions» (en anglès). mark-weeks.com. [Consulta: 10 gener 2013].
* ↑ Carlos Ilardo. «Carlos Bielicki: hace medio siglo el ajedrez argentino se vestía de gala» (en castellà). Diari La Nación, 04-10-2009. [Consulta: 10 gener 2013].
* ↑ «Torneigs Majors i Campionats de l'Argentina (notes en castellà)». Arxivat de l'original el 25/10/2009.
# Guido Santin

Guido Santin (Cavallino-Treporti, 1 de gener de 1911 - Cavallino-Treporti, 1 d'agost de 2008) fou un remer italià que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la prova del dos amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Almiro Bergamo i Luciano Negrini.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa de rem, dues d'or (1935 i 1938) i una de plata (1937), sempre en la prova del dos amb timoner.

## Referències

* ↑ «Guido Santin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d’octubre 2012. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ «Rudern – Europameisterschaften (Herren – Zweier m. Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 13 maig 2018].
# Guillaume Van Tongerloo

Guillaume Van Tongerloo (Meerle, 29 de desembre de 1933 - Hoogstraten, 19 de gener de 2017) fou un ciclista belga, professional entre 1957 i 1966. Combinà el ciclisme en carretera amb el ciclisme en pista.
En el seu palmarès no compta amb victòries destacades, tot i que sí en nombrosos critèriums belgues. Amb tot, el 1961 liderà el Giro d'Itàlia durant 2 etapes i finalitzà 8è en la classificació final i el 1963 acabà 10è a la Volta a Espanya. El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics de Melbourne.

## Palmarès

* 1957
** 1r a la Brussel·les-Zepperen
** 1r a la Folkestone-Crystal Palace
** Vencedor d'una etapa de la Cursa de la Pau
** Vencedor d'una etapa de la Sex-Dagars
* 1958
** 1r a la Grote Scheldeprijs, categoria independents
* 1960
** 1r a Houthalen-Helchteren
* 1962
** 1r a la Bilbao-Baiona
** 1r al GP du Parisien (amb Rik van Looy, Edgard Sorgeloos, Huub Zilverberg, Joseph Planckaert i Peter Post)
* 1963
** 1r a la Fletxa dels Pòlders

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1961. 8è de la classificació general. Porta la maglia rosa durant 2 etapes
* 1962. Abandona
* 1963. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1959. Abandona (10a etapa)
* 1962. 44è de la classificació general
* 1963. 45è de la classificació general
* 1964. 53è de la classificació general
* 1965. 80è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1963. 10è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Guillaume Van Tongerloo Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 2 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl