OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Willy Hufschmid

Willy Hufschmid (Suïssa, 9 d'octubre de 1918 - valor desconegut) fou un jugador d'handbol suís que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Willy Hufschmid Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 d’octubre 2012. [Consulta: 14 desembre 2018].
# Merlet comú

El merlet comú (Pyrgus malvoides) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels hespèrids (Hesperiidae) present als Països Catalans. Té una envergadura alar d'entre 24 i 26 mm.
Es troba a Espanya, Portugal, oest i sud de França (al sud, a partir d'una línia que uneix el Charente Marítim, el Massís Central i l'Alta Savoia en avall), sud-est de Suïssa (sud d'Engadina), sud-oest d'Àustria (sud d'Innsbruck) i Itàlia, incloent-hi la península d'Ístria i Sicília. Absent a les illes Balears, Còrsega i Sardenya.

## Període de vol

Vola en dues generacions: la primera, entre abril i juny, i la segona, entre finals de juliol i agost; a gran altitud només n'hi ha una, al juny-juliol.

## Biologia

L'eruga s'alimenta de Potentilla (especialment, de Potentilla pensylvanica i Potentilla erecta), Agrimonia i Fragaria. Hiberna com a pupa.

## Referències

* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 6 febrer 2014].
* 1 2 3 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* ↑ «Pyrgus malvoides» (en anglès). [Consulta: 23 desembre 2014].
* ↑ Tshikolovets, Vadim V. Butterflies of Europe & the Mediterranean area (en anglès). Tshikolovets Publications, 2011. ISBN 978-80-904900-0-0.

## Enllaços externs

* Catalan Butterfly Monitoring Scheme (català)
* Biodiversidad Virtual (castellà)
# Gus Pope

Augustus Russell "Gus" Pope (Seattle, Washington, 29 de novembre de 1898 – 1953) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el llançament de disc, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del llançament de disc del programa d'atletisme.
Quatre anys més tard, als Jocs de París, fou quart en la prova del llançament de disc del programa d'atletisme.

## Millors marques

* llançament de pes. 14,25 (1925)
* llançament de disc. 46,50 metres (1921)

## Referències

* 1 2 3 «Gus Pope Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 de març 2009. [Consulta: 29 octubre 2017].
* 1 2 Augustus Pope. trackfield.brinkster.net
# Winifred Jordan

Winifred Sadie Jeffrey, posteriorment Jordan (Kings Norton, West Midlands, 15 de març de 1920) va ser una atleta anglesa que va córrer durant la dècada de 1930 i 1940. Especialista en les curses de velocitat, en el seu palmarès destaquen dues medalles de plata al Campionat d'Europa d'Atletisme de 1946 a Oslo i una de plata i una de bronze als Jocs de la Commonwealth de 1938. El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres.

## Millors temps

* 100 metres. 12.0" (1937)
* 200 metres. 25.0" (1947)

## Referències

* 1 2 «Winnie Jordan Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ Perfil Arxivat 2015-01-23 a Wayback Machine. a TOPS in athletics

## Enllaços externs

* DocAthlé2003, Federació Francesa d'Atletisme, p. 393
# Alberto Casado

Alberto Casado (Madrid, 7 de novembre de 1983) és un còmic espanyol. Es va llicenciar en Comunicació Audiovisual a la Universitat Europea de Madrid, després de llicenciar, va fer el Màster de Guió de Globomedia, i després com a projecte final va realitzar juntament amb Mario Díaz i José Lozano un curtmetratge titulat "Suplentes".
Va participar com a guionista i col·laborador al programa Sé lo que hicisteis... de La Sexta, on interpretava a un dels paparazzis juntament amb Mario Díaz i José Lozano, amb qui també coincidí a Suplentes. Presentà també les seccions "Revistas de la Semana" els dilluns i dimecres, i l'autocrítica, els divendres, el "foro", la secció de cor. Va ser el substitut d'Ángel Martín com a analista de mitjans durant les seves vacances al juliol de 2008 i 2009, també va presentar la secció "el veranete". Va substituir Ángel Martín els divendres de 2010 i 2011. Al febrer de 2011 va anunciar a través de Twitter que deixava el programa.
# Retaule ceràmic de Sant Cristòfol i Sant Antoni

El retaule ceràmic de Sant Cristòfol i Sant Antoni, a Vilafermosa, a la comarca de l'Alt Millars és un panell ceràmic ritual, catalogat, de manera genèrica, com Bé Immoble de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).

## Descripció

Es tracta d'un panell ceràmic datat del 1857 tal com es mostra en el propi retaule, que actualment es troba prou deteriorat pel que fa als taulells que constitueixen la part més exterior del panell.
En el retaule es representa simultàniament a Sant Antoni de Pàdua i a Sant Cristòfol. El primer se'ns representa dempeus amb el seu hàbit de franciscà (que en el retaule apareix en to blau), amb el nen sobre el seu braç esquerre, mentre que el dret subjecta una vara de azucenas. Per la seva banda Sant Cristòfol, se'ns presenta mig nu amb el Nen Jesús sobre l'espatlla esquerre mentre creua el riu ajudat per una palmera que li serveix de suport.
Els respectius sants s'emmarquen en un paisatge en el qual apareixen petites mates i blaus núvols. El retaule s'emmarca en una orla emblanquinada., i presenta unes inscripcions, en la part superior diu: “Onda 1857”, mentre que en la part inferior es llegeix: “¿Sar Doron I¿”. També sembla existir una dedicatòria, però amb prou feines es pot distingir.
La forma del retaule és rectangular vertical i està format per 12 peces, cadascuna de forma quadrada de 0,2 metres de costat, de manera que les dimensions de tot el retaule són de 0,8 x 0,6 metres.
Tot el retaule s'emmarca en una senzilla fornícula de maçoneria, en forma d'arc de mig punt, sobre la qual s'ha col·locat un fanal de forja.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?IdInmueble=13988
# Wolfgang Dessecker

Wolfgang Dessecker (Stuttgart, 18 d'agost de 1911 - Stuttgart, 26 de març de 1973) fou un atleta alemany, especialista en curses de mig fons, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre als Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on disputà quedà eliminat en semifinals en la prova dels 800 metres del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en els 800 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1934.

## Millors marques

* 800 metres. 1' 52.2" (1934)

## Referències

* 1 2 3 «Wolfgang Dessecker Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2011. [Consulta: 19 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net

## Bibliografia

* Klaus Amrhein: Biographisches Handbuch zur Geschichte der Deutschen Leichtathletik 1898–2005. 2 volums. Darmstadt 2005
# Iekaterina Kovalévskaia

Iekaterina Kovalévskaia (rus: Екатерина Ковалевская; Rostov del Don, 17 d'abril de 1974) és una jugadora d'escacs russa que té els títols de Mestre Internacional des de 2004 i de Gran Mestre Femení des de 1998.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2364 punts, cosa que en feia la jugadora número 279 (en actiu) de Rússia, i la número 96 del rànquing mundial femení. El seu màxim Elo va ser de 2471 punts, a la llista del l'octubre de 2004.

## Resultats destacats en competició

Kovalévskaia va guanyar el Campionat de Rússia d'escacs femení el 1994, i va repetir títol el 2000. Fou finalista al Campionat del món d'escacs femení de 2004. Aquest resultat li va permetre d'obtenir el títol de Mestre Internacional.
Va guanyar la medalla de plata al Campionat d'Europa femení individual els anys 2000 (la campiona fou Natàlia Júkova, i 2001 (la campiona fou Almira Skripchenko).
Ha jugat representant Rússia a les Olimpíades d'escacs de 1994, 1998, 2000, 2002, 2004 i 2006, al Campionat del món femení per equips de 2007 i 2009 i al Campionat d'Europa femení per equips de 2005 i 2007.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Iekaterina Kovalévskaia» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes femenines per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Evolució Elo de Iekaterina Kovalévskaia» (en anglès). FIDE consulta= 11 de gener de 2020.
* 1 2 «Grand Prix profile». FIDE. [Consulta: 19 setembre 2011].
* ↑ Ekaterina Kovalevskaya team chess record at OlimpBase.org
# Georges Johin

Georges Édouard Johin (París, 31 de juliol de 1877 – Tessancourt-sur-Aubette, Yvelines, 6 de desembre de 1955) va ser un jugador de croquet francès, que va competir a finals del segle xix i primers de xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà dues medalles en la competició de croquet: d'or en la prova de dobles, junt a Gaston Aumoitte, i de plata en individuals a una bola.

## Referències

* ↑ «Georges Johin Olympic Results». sports-reference.com. [Consulta: 24 setembre 2015].
# Retaule ceràmic de Sant Joan Baptista

El retaule ceràmic de Sant Joan Baptista, a Vilafermosa, a la comarca de l'Alt Millars és un panell ceràmic ritual, catalogat, de manera genèrica, com Bé Immoble de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).

## Descripció

Es tracta d'un retaule que a l'origen havia de presentar forma rectangular de 4 peces d'ample per tres de llarg de les quals solament queden quatre de 0,2 metres de costat. Les peces se situen en una fornícula rectangular i aspecte sobri, que al final queda en forma quadrangular d'uns 0,4 metres de costat.
L'obra es troba en la façana de l'edifici situat al carrer Alt número 28, i presenta al sant al moment del baptisme de Jesús, vestit amb tan sols la pell de bé i acompanyat pel seu gaiato en forma de creu amb el símbol de l'Agnus Dei a manera de filacteria, mentre llança aigua amb una petxina en el cap de Jesús, que es presenta en l'estampa de genolls i mig nu unint les seves mans al pit. Del panell original solament queden quatre peces de les 12 aproximadament que va haver de tenir al principi. Tot en quadre s'emmarca en un paisatge típic de la situació, amb el riu Jordà i les muntanyes al fons.

## Referències

* 1 2 3 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?IdInmueble=13989
# Wolfgang Weise

Wolfgang Weise (Leipzig, 12 de juny de 1949) és un exjugador de voleibol alemany que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de plata en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de voleibol de 1970 i a la Copa del Món de voleibol de 1969. A nivell de clubs jugà al SC Leipzig, amb qui guanyà vuit lligues de la RDA.

## Referències

* ↑ «Wolfgang Weise Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 d'octubre 2012. [Consulta: 3 octubre 2019].
* ↑ «Men Volleyball VII World Championship 1970 Sofia (BUL) - 20.09-02.10 - Winner East Germany». todor66.com. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ Volker Kluge. Lexikon Sportler in der DDR. Neues Leben, Berlin 2009, ISBN 978-3-355-01759-6, pàg. 505-506
# Joan Pomés Marcet

Joan Pomés Marcet (Terrassa, Vallès Occidental, 29 de gener de 1957) és un jugador d'escacs català, que té el títol de Mestre Internacional des del 1990. Ha jugat amb el Club d'Escacs Terrassa i amb el Club d'Escacs Barcino.
Fou subcampió de Catalunya individual el 1993 (el campió fou Víctor Vehí). També ha guanyat el Campionat de Catalunya i el d'Espanya per equips. El 1985 formà part de l'equip del Club d'Escacs Terrassa que es proclamà campió d'Espanya per equips, juntament, entre d'altres, amb Emili Simón i Víctor Vehí. Participà en nombrosos torneigs internacionals, i formà part de la selecció espanyola en el Campionat d'Europa d'escacs per equips de 1976.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Joan Pomés Marcet» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «Biografia». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «Historial del Campionat de Catalunya d'escacs masculí». Federació Catalana d'Escacs. [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «Història del CE Terrassa». CE Terrassa. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 27 octubre 2020].
# Temporada 1998-1999 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Temporada 1998-1999 de la UE Sant Andreu. És el club de futbol més representatiu del barri de Sant Andreu de Palomar, a Barcelona, i un dels clubs històrics del futbol català, fundat el 1909. En l'actualitat milita al Grup 3 de la Segona Federació, i el president del club és en Manuel Camino.

## Dades de la Temporada 1998-1999
### Lliga (Tercera)

* Tercera Divisió, grup 5è: dinovena posició. Baixa a Primera Catalana.

#### Segona volta
## Referències

* ↑ Torneig d'Històrics. Equips Participants Arxivat 2013-12-22 a Wayback Machine. a Torneig d'històrics del futbol català
* ↑ Miró, Ruben «Camino, part II». L'Esportiu, 23-06-2015 [Consulta: 4 setembre 2020]. Arxivat 26 de febrer 2021 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# Yang Xia

Yang Xia (Baojing County, 8 de gener de 1977) és una aixecadora xinesa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1990 i començaments del segle XX.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney, on va guanyar la medalla d'or en la prova del pes ploma del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or als Jocs Asiàtics de 1998 i dos campionats nacionals.

## Referències

* ↑ Yang Xia a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympedia – Yang Xia». [Consulta: 15 novembre 2020].
* ↑ «Yang Xia». [Consulta: 15 novembre 2020].
# Serguei Makaritxev

Serguei Makaritxev (rus: Серге́й Юрьевич Макарычев; Moscou, 17 de novembre de 1953) és un jugador d'escacs rus, que va jugar sota bandera soviètica, i que té el títol de Gran Mestre des de 1976.

## Biografia i carrera escaquística

El 1974 va guanyar el Campionat d'Europa juvenil a Groningen. Makaritxev Va obtenir el títol de Mestre Internacional el 1974 i el de Gran Mestre el 1976. El seu Elo de la FIDE més alt va ser de 2550 punts, el gener de 1991, cosa que en feia el 84è en el món en aquell temps. El seu millor rànquing a la classificació mundial fou 61è, el juliol de 1983. Va deixar de jugar activament des del juliol de 1999.
Makaritxev ha estat un destacat entrenador d'escacs. Fou segon d'Anatoli Kàrpov en el Campionat del món d'escacs de 1985, segon de Garri Kaspàrov al Campionat del món d'escacs de la PCA de 1993, i obtingué el títol de FIDE Senior Trainer el 2007. Conjuntament amb la seva muller també ha presentat programes escaquístics al canal rus NTV Plus Sport.
També presenta anàlisis i partides d'escacs en rus al seu canal de Youtube, Makarychev Chess.

## Resultats destacats en torneigs

* 1973/4 Campionat d'Europa d'escacs juvenil (Groningen) 1r
* 1975 Amsterdam 2n=
* 1976 Campionat d'escacs de la ciutat de Moscou 1r= (amb Mikhaïl Tseitlin)
* 1983 Campionat d'escacs de la ciutat de Moscou 1r= (amb Ievgueni Svéixnikov)
* 1983 Novi Sad 1r=
* 1984 Oslo 2n=
* 1992 Memorial Tal (Obert) 1r= amb Nukhim Rashkovsky i Michał Krasenkow

## Referències

* ↑ «Chessgames.com profile». [Consulta: 5 novembre 2009].
* ↑ «FIDE Senior Trainers». [Consulta: 5 novembre 2009].
* ↑ chessbase.com. «Chess on TV». [Consulta: 5 novembre 2009].
* ↑ Whyld, Ken. Guinness Chess - the Records. Guinness Books, 1986, p. 82. ISBN 0-85112-455-0.
* ↑ Whyld, Ken. Guinness Chess - the Records. Guinness Books, 1986, p. 106. ISBN 0-85112-455-0.
* ↑ Robert Byrne, New York Times «Tal Memorial 1992». , 01-11-1992.
# Akarui Mirai

Bright Future (アカルイミライ, Akarui Mirai) és una pel·lícula dramàtica japonesa del 2003 escrita, dirigida i editada per Kiyoshi Kurosawa, protagonitzada per Tadanobu Asano, Joe Odagiri i Tatsuya Fuji. Va ser inscrit al 56è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

Yuji Nimura (Joe Odagiri) i Mamoru Arita (Tadanobu Asano) són dos treballadors de la fàbrica, que estan constantment irritats pel seu cap, Fujiwara (Takashi Sasano). Mamoru confia la seva medusa verinosa, que ha anat aclimatant a l'aigua dolça, a Nimura.
Nimura va a casa de Fujiwara una nit amb la intenció de fer mal a Fujiwara, només per descobrir que Mamoru ja l'ha assassinat a ell i a la seva dona. Mamoru és condemnat per l'assassinat, però se suïcida en el corredor de la mort, deixant a Nimura un missatge privat per "seguir endavant". Mentrestant, la medusa d'en Mamoru s'escapa del seu dipòsit i es reprodueix als cursos d'aigua de la ciutat.
El pare divorciat de Mamoru, Shinichiro (Tatsuya Fuji), acull a Nimura. Nimura ajuda amb el negoci de rescat d'electrònica de Shinichiro, però se'n va després que els dos discuteixen sobre el futur de Nimura.
Nimura agafa feina a l'oficina de la seva germana i més tard es troba amb una colla de joves. Ajuda al grup a accedir fora de l'horari laboral a l'oficina, que roben i vandalitzen. La policia arresta la banda però Nimura escapa.
Sense cap lloc on anar, Nimura busca refugi amb Shinichiro que el perdona, dient que es pot "quedar per sempre". Més tard, els dos veuen un gran banc de meduses en un riu, fent el seu camí cap al mar. Entusiasmat, Shinichiro s'endinsa al riu per veure la medusa i és picat, deixant-lo inconscient encara que no ferit greument.
El pla de seguiment final segueix la colla de joves mentre passegen amorosament pel carrer.

## Repartiment

* Joe Odagiri - Yûji Nimura
* Tadanobu Asano – Mamoru Arita
* Tatsuya Fuji - Shinichiro Arita
* Takashi Sasano – Sr. Fujiwara
* Marumi Shiraishi – Sra. Fujiwara
* Sayuri Oyamada
* Hanawa
* Ryo Kase
* Yoshiyuki Morishita
* Sakichi Sato
* Kenichi Matsuyama

## Recepció

Ed Gonzalez de Slant Magazine va donar a Bright Future 2 estrelles i mitja sobre 4. Manohla Dargis de The New York Times va donar una crítica favorable a la pel·lícula, dient: "Un dels plaers de les pel·lícules del Sr. Kurosawa és la casualitat amb què llança idees sobre la vida contemporània, l'estat de la família, el lloc de tecnologia, tot alhora que ens destrossa els nervis contínuament." Scott Tobias de The A.V. Club va sentir que la imatge de seguiment final de la pel·lícula és fascinant.

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Bright Future». festival-cannes.com. [Consulta: 4 novembre 2009].
* ↑ Gonzalez, Ed. «Bright Future - Film Review». Slant Magazine, 30-01-2004.
* ↑ Dargis, Manohla. «Movie Review - 'Bright Future'». The New York Times, 12-11-2004.
* ↑ Tobias, Scott. «Bright Future - Film - Movie Review». The A.V. Club. The Onion, 15-02-2005.

## Enllaços externs

* Akarui Mirai - Lloc web oficial
* (japonès) Akarui Mirai a Japanese Movie Database
# Jean-Louis Forain

Jean-Louis Forain (Reims, 23 d'octubre de 1852 - 11 de juliol de 1931) va ser un pintor i il·lustrador francès en l'òrbita de Toulouse-Lautrec, a qui en realitat va precedir com a observador de la vida moderna. És considerat el membre més jove del grup impressionista.

## Biografia

Va néixer al si d'una modesta família d'artesans. Traslladat a París als onze anys, va comptar amb la protecció de l'escultor Jean-Baptiste Carpeaux i va estudiar per un temps a l'École des Beaux-Arts, a l'estudi de Jean-Léon Gérôme, si bé la seva formació va ser majoritàriament autodidacta.
Forain va entrar a treballar amb el caricaturista André Gill. Destacaria com a il·lustrador per a publicacions com Le Monde parisien i Le Rire. Representava principalment el món del teatre i els cafès, però va buscar l'humor en tots els contexts, i els seus dibuixos més satírics són els de jutges i advocats de cap a 1900, tema on va connectar amb un il·lustre predecessor: Honoré Daumier.
Sota influència de Manet i Degas, Forain va abordar temes recurrents en ells: el teatre, les curses de cavalls, els cafès, l'òpera i també els bordells. Rebutjat al Saló de 1874, en anys posteriors es va integrar al grup impressionista. Entre 1879 i 1886 va participar en quatre exposicions impressionistes, convidat per Degas, i va arribar a participar en una col·lectiva de la galeria Durand-Ruel a Nova York. Però finalment, es van acceptar obres seves als Salons oficials de 1884 i 1885 (entre elles, El vidu del Museu d'Orsay de París).
La seva primera mostra individual va tenir lloc el 1890, a la galeria Boussod et Valadon, dirigida per Theo Van Gogh, germà del cèlebre pintor.
El seu reconeixement com a autor popular va començar a la dècada de 1890, amb les seves caricatures satíriques. Admirador de Goya, va visitar Madrid el 1894 i 1900, la segona vegada per visitar una exposició sobre el pintor espanyol.
El 1913 se li va dedicar una exposició amb 390 peces al Museu d'Arts Decoratives de París, i quatre anys després es va exhibir un altre ampli conjunt (75 obres) a l'Exposició d'Art Francès celebrada a Barcelona.
Forain és considerat un precursor de Toulouse-Lautrec. Aparentment una caricatura seva va inspirar a Edward Hopper el seu famós quadre Habitació d'hotel (Madrid, Museu Thyssen-Bornemisza.
El 1921, per compromís a la seva ciutat natal, ofereix al museu de Reims un important lot de dibuixos.
Mor l'11 de juliol de 1931, la seva tomba es troba en Le Chesnay, a prop de Versalles on tenia una propietat.

## Obres

* Scène de cafè (1878). Museu De Brooklyn
* Ballarina en rosa. Col·lecció Carmen Thyssen-Bornemisza.
* Vestíbul a l'Òpera. Museu de Belles Arts de Boston.
* Le Veuf (1884). Museu d'Orsay.
* Anna de Noailles (1905).

## Enllaços externs

* Fitxa de Jean-Louis Forain a Artehistoria Arxivat 2008-02-02 a Wayback Machine.
* Caricatura de Forain
# Yukiyo Kojima

Yukiyo Kojima (en japonès 小嶋 由紀代 Kojima Yukiyo; Tòquio, 10 de desembre de 1945) va ser una jugadora de voleibol japonesa que va competir durant la dècada de 1960.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de plata en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Yukiyo Kojima Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 d'octubre 2012. [Consulta: 28 novembre 2017].
# José Macia

José Macia, conegut com a Pepe, (25 de febrer de 1935) és un exfutbolista brasiler i entrenador.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ Santos database Arxivat 2012-09-11 a Wayback Machine., globo.com.
* ↑ «Futpedia: Pepe (Pepe)» (en portuguès). globoesporte. Grupo Globo. Arxivat de l'original el 26 de novembre 2009. [Consulta: 23 gener 2010].
* ↑ Época 1987/88: Primeira Divisão
* ↑ Placar Magazine (en portuguès). Published 22 setembre 1986, p9.
* ↑ «Ex-técnico de Guardiola, Pepe enaltece treinador do Barcelona» (en portuguès). Placar. Arxivat de l'original el 31 de desembre 2012. [Consulta: 17 agost 2012].
* ↑ Mamrud, Roberto. «Brazil – Record International Players». RSSSF. Arxivat de l'original el 2012-09-11. [Consulta: 31 març 2018].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1958» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Can Mau

«Can Mau» té aquests significats:
* Can Mau (Brunyola), casa de Brunyola
* Can Mau (Campllong), masia de Campllong
* Can Mau (Caldes de Malavella), masia de Caldes de Malavella
* Can Mau (Pujalt), masia de Pujalt (Anoia)
* Can Mau (Riudaura), casa de Riudaura