OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heather Armitage

Heather Armitage (Colombo, 17 de març de 1933), posteriorment de casada Young i McClelland, és una atleta britànica ja retirada, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1950. El 1958 fou la primera dona britànic en proclamar-se campiona d'Europa d'atletisme en una prova individual.
Nascuda a Colombo, Ceilan, el seu pare treballava a la policia colonial. Després d'un breu pas per Maurici, la família va tornar a Anglaterra el 1947. Va destacar en hoquei sobre herba i en proves de velocitat des de ben jove. El 1951, amb 18 anys, va guanyar el seu primer gran títol amb la victòria a la final de 100 iardes de l'All-England Schools.
El 1952 va prendre als Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Formant equip amb Sylvia Cheeseman, June Foulds i Jean Desforges guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres, mentre en els 100 metres quedà eliminada en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, va disputar tres proves del programa d'atletisme. En els 4x100 metres, formant equip amb Anne Pashley, June Foulds i Jean Scrivens, guanyà la medalla de plata, mentre fou sisena en els 100 metres i quedà eliminada en sèries en els 200 metres.
En el seu palmarès també una medalla d'or en els 100 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1958. i una medalla d'or, dues de plata i una de bronze als Jocs de l'Imperi Britànic i de la Comunitat de 1954 i 1958. El 1952 i 1957 guanyà el campionat britànic de les 100 iardes.
Es va retirar el 1960 per dedicar-se a la docència.

## Millors marques

* 100 metres. 11,6" (1956)
* 200 metres. 23.8" (1958)

## Referències

* 1 2 3 «Track Stats - Heather Young. An early heroine in a golden age for British women's athletics» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-10-13. [Consulta: 22 octubre 2020].
* 1 2 Heather Armitage a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Berlin 2018 Statistics Handbook». european-athletics.org, p. 471 [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ «European Championships (Women)». [Consulta: 18 agost 2020].
* ↑ «Heather Joy Young | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-10-13. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «British Athletics Championships 1945-1959». [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 22 octubre 2020].
# Heidi Sundal

Heidi Sundal (Oslo, 30 d'octubre de 1962) és una exjugadora d'handbol noruega que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, revalidà la medalla de plata. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al campionat del món d'handbol de 1986 i una altra al de 1993. Entre 1980 i 1993 jugà un total de 269 partits i marcà 731 gols amb la selecció nacional.
A nivell de clubs jugà al Nordstrand IF, amb qui va guanyar la lliga noruega de 1987.

## Referències

* 1 2 «Heidi Sundal Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ Women Handball World Championship 1986 Netherlands - 04-14.12 Champion Soviet Union a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1993 in Norway - 24.11-05.12 Champion Germany a todor66.com
* ↑ «Heidi Sundal» (en noruec). www.handball.no. [Consulta: 8 desembre 2019].
# Heinrich Thoma

Heinrich Thoma (valor desconegut, 16 d'octubre de 1900 - valor desconegut, 16 d'octubre de 1982) fou un remer suís que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà la prova del doble scull del programa de rem. Formant parella amb Rudolf Bosshard guanyà la medalla de bronze.

## Referències

* ↑ «Heinrich Thoma Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2012. [Consulta: 16 gener 2018].
# Dragoljub Minić

Dragoljub Minić (Titograd, Iugoslàvia (actualment Podgorica, Montenegro) 5 d'abril de 1936 – Novi Sad, 5 d'abril de 2005) fou un jugador d'escacs iugoslau, que ostentà el títol de Gran Mestre. Minić va fer de segon de Svetozar Gligorić i de Ljubomir Ljubojević, els millors jugadors iugoslaus de l'època. Era conegut pel seu coneixement del joc, i la seva gran capacitat analítica. La FIDE li atorgà el títol de Mestre Internacional el 1964, i el de Gran Mestre honorari el 1991.

## Resultats destacats en competició

La seva carrera escaquística es va desenvolupar principalment durant els 1960 i 1970. Va guanyar el campionat de Iugoslàvia de 1962 (conjuntament amb Aleksandar Matanović). Va representar Iugoslàvia en moltes competicions, inclosa la 15a olimpíada, a Varna 1962, on hi puntuà 6.5 de 8 partides, i on Iugoslàvia acabà en segona posició, rere la Unió Soviètica, i a l'olimpíada de Siegen 1970, on hi puntuà 8.5 de 10 per Iugoslàvia, que acabà tercera rere la Unió Soviètica i Hongria.

## Partida notable

Minić fou un virtuós de la defensa siciliana, la qual jugava molt bé amb qualsevol color. Aquí hi ha una aguda victòria tàctica contra el Gran Mestre iugoslau Albin Planinc:
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
   Planinc-Minić, Memorial Vidmar, Ljubljana/Portorož 1973 1.e4 c5 2.Cf3 d6 3.d4 cxd4 4.Cxd4 Cf6 5.Cc3 a6 6.Ag5 e6 7.f4 Cbd7 8.Df3 Dc7 9.O-O-O b5 10.e5 Ab7 11.Dh3 dxe5 12.Cxe6 fxe6 13.Dxe6+ Ae7 14.Axb5 axb5 15.Cxb5 Dc6 16.Cd6+ Rd8 17.fxe5 Rc7 18.Dxe7 Txa2 19.Td4 Ta1+ 20.Rd2 Dxg2+ 21.Rc3 Df3+ 22.Rb4 (vegeu el diagrama) Ta4+!! Una jugada brillant, donant una torre tot just per guanyar un temps per l'atac. 23.Rxa4 Ac6+ 24.Rb4 Tb8+ 25.Rc4 Cd5 26.Ce8+ Txe8 27.Dd6+ Rb7 28.Txd5 Dxh1 29.Ta5 De4+ 30.Rb3 Txe5 31.Ad8 Df3+ 32.c3 Df7+ 33.c4 Te3+ 34.Rb4 Df8 35.Dxf8 Cxf8 36.Tf5 Tf3 37.Th5 Ce6 38.Ae7 h6 39.Ad6 Td3 40.Ae5 Te3 41.Ag3 Ae8 42.Ta5 Te2 43.b3 g5 44.Tf5 h5 45.c5 Te4+ 46.Rc3 Rc6 47.Ad6 Te3+ 48.Rc4 Txb3 49.Te5 Tf3 50.Rb4 Ad7 51.Te2 Cd4 52.Ta2 Rd5 53.Ra5 Tb3 54.Td2 Rc4 0-1
Minić va ser trobat per amics seus al seu apartament de Novi Sad el 9 d'abril de 2005, després que no contestés a les trucades des de feia dies. Els metges varen determinar que havia mort d'un atac de cor aproximadament quatre dies abans, en el seu 69è aniversari.

## Bibliografia

* Gaige, Jeremy. Chess Personalia: A Biobibliography. McFarland, 1987, p. 284. ISBN 0-7864-2353-6.
* Keene, Raymond. Golombek's Encyclopedia of Chess. Batsford, 1977, p. 201. ISBN 0-517-53146-1. «Minić, Dragoljub»

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Dragoljub Minić» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 22 desembre 2013].

## Enllaços externs

* The Week in Chess 546 Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine., Mark Crowther (25 abril 2005)
* Indochess, May 7, 2005, Bobby Ang, "Chess Piece: Milestones" Arxivat de març 12, 2007, a Wayback Machine.
# Heinz Wöltje

Heinz Wöltje (Hannover, 4 de gener de 1902 - Windhoek, 26 de setembre de 1968) va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip alemany en la competició d'hoquei sobre herba. Fou 12 vegades internacional entre 1925 i 1929.

## Referències

* ↑ «Heinz Wöltje Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 12 juny 2018].
* ↑ Nationalspieler Herren a bremenhockey.de
# Helga Klein

Helga Klein (Mannheim, 15 d'agost de 1931 - Mannheim, 27 de gener de 2021), de casada Helga Erny, fou una atleta alemanya, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on va disputar tres proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de plata en la prova del 4x100 metres, formant equip amb Maria Sander, Ursula Knab i Marga Petersen, mentre en la cursa dels 200 metres fou cinquena i en els 100 metres quedà eliminada en semifinals.
El 1952 i 1953 guanyà el campionat alemany dels 200 metres.

## Millors marques

* 100 metres. 11,8" (1952)
* 200 metres. 24,4" (1952)

## Referències

* 1 2 3 «Helga Klein Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 25 d’octubre 2012. [Consulta: 16 novembre 2019].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Helge Larsson

Helge Larsson (Estocolm, 25 d'octubre de 1916 - Estocolm, 19 de novembre de 1971) fou un piragüista suec que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín on, fent parella amb Tage Fahlborg, guanyà la medalla de bronze en la competició del K-2, 10.000 metres del programa de piragüisme.

## Referències

* ↑ «Helge Larsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de maig 2019. [Consulta: 11 maig 2019].
# Helmut Kahl

Helmut Kahl (Berlín, 17 de febrer de 1901 - Osann-Monzel, 23 de gener de 1974) va ser un pentatleta modern alemany que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam. En ells disputa la competició del pentatló modern, en què guanyà la medalla de bronze. Kahl va ser el primer esportista no suec en guanyar una medalla en aquesta competició des que va debutar en el programa olímpic el 1912.

## Referències

* 1 2 «Helmut Kahl Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 3 juny 2018].
# Samuel Mieses

Samuel Mieses (20 de novembre de 1841 – gener de 1884) fou un mestre d'escacs alemany. Oncle de Jacques Mieses, va estudiar medecina a la Universitat de Breslau, i fou un dels alumnes d'escacs d'Adolf Anderssen. Hi va perdre un matx (0½–4½) el 1867, i era un dels oponents habituals de Johannes Zukertort i Jakob Rosanes a Breslau.
Va guanyar a Bad Ems 1871 i va compartir el primer lloc amb Anderssen tot i que hi va perdre la partida de desempat a Leipzig 1871 (Kongresse des Mitteldeutschen Schachbundes, el primer Congrés d'Escacs de l'Alemanya Central), Va perdre un matx contra Johannes von Minckwitz (3½–5½) a Leipzig 1872.

## Referències

* 1 2 3 «Nota biogràfica de Samuel Mieses» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ «Przyjaciele Zukertorta». Arxivat de l'original el 2008-06-26. [Consulta: 14 abril 2018].
* ↑ http://www.edochess.ca/players/p309.html Edo Historical Chess Ratings

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Samuel Mieses a «chessmetrics.com». [Consulta: 14 abril 2018]. (anglès)
# Henk Bouwman

Henk Bouwman (Amsterdam, 30 de juny de 1926 - Baarn, 27 de desembre de 1995) va ser un jugador d'hoquei sobre herba neerlandès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Era el pare del també jugador d'hoquei Roderik Bouwman.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze com a membre de l'equip neerlandès en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* 1 2 «Henk Bouwman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 2 abril 2019].
# Benita Vēja

Benita Vēja (nascuda Benita Vilerte a Kuldīga, el 15 de gener de 1948) és una jugadora d'escacs letona.
És enginyera matemàtica de professió. El seu germà, Jānis Vilerts (1943–2001) fou director de l'Escola d'Escacs de Kuldīga i la seva germana, Tamāra Vilerte és Gran Mestre Femení.

## Resultats destacats en competició

Benita Vēja va començar a jugar als escacs de ben petita, i va guanyar el campionat femení infantil de Letònia el 1961. El 1963 va guanyar el campionat infantil femení de la Unió Soviètica. Va guanyar el campionat de Rīga femení dos cops, els anys 1972 i 1975. El 1966 va guanyar el campionat de Letònia femení el 1966 (després de vèncer en un matx Astra Klovāne, la millor jugadora letona dels anys seixanta – 2,5:1,5). En aquest campionat, fou subcampiona els anys 1963 i 1972 i tercera els anys 1964, 1967 i 1969.

### Participació en competicions per equips

Benita Vēja va jugar, representant Letònia, al Campionat soviètic per equips el 1967 i el 1972 i per l'equip "Daugava" a la Copa soviètica per equips els anys 1964, 1966, 1968 i 1971. Al Campionat soviètic per equips de 1967 hi va guanyar la medalla d'argent al tauler femení, i a la copa soviètica per equips de 1971 hi obtingué la medalla de bronze al primer tauler femení.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Benita Vēja» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 24 abril 2015].
* ↑ http://al20102007.narod.ru/ch_urs/1963/ch_jun63.html
* ↑ Wojciech Bartelski. «Campionat soviètic per equips: Benita Vilerte». OlimpBase. [Consulta: 17 desembre 2011].
* ↑ Wojciech Bartelski. «Soviet Team Chess Cup: Benita Vilerte». OlimpBase. [Consulta: 17 desembre 2011].
* ↑ «Moscou 1967». Al20102007.narod.ru. [Consulta: 17 desembre 2011].
* ↑ «Rostov-on-Don 1971». Al20102007.narod.ru, 08-10-1971. [Consulta: 17 desembre 2011].

## Bibliografia

* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots., pp. 107 – 108 (en letó).
# Avantport

Un avantport és un port situat prop de l'embocadura d'un riu que és via d'accés a un gran port fluvial, construït per descongestionar-lo o perquè hi atraquin els vaixells que, per llurs dimensions, no poden pujar riu amunt. S'hi poden transbordar les mercaderies a vaixells distribuïdors, o en anglès feeder per transportar-les des d'un port base a altres ports, generalment més petits, i a l'inrevés per la seva transformació (logística amb valor afegit) i distribució.

## Uns avantports

* Damme, Hoeke i Sluis per al port de Bruges medieval, després de l'ensorrament del zwin, el braç de mar que connectava la ciutat amb el mar del Nord
* Cuxhaven i el mai realitzat port de Neuwerk per al port d'Hamburg
* El Jade-Weser-Port a la badia del Jade a la Baixa Saxònia
* El port de Tilbury al Tàmesi per al port de Londres
* L'Europoort al port de Rotterdam

## Referències

* ↑ «Avantport». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «vaixell distribuïdor». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Feeder Vessels» (en anglès). [Consulta: 29 maig 2018].
# Henri Hérouin

Henri Louis Hérouin (Congis-sur-Thérouanne, Sena i Marne, 19 de febrer de 1876 - ?) va ser un tirador amb arc francès, que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or en la prova d'Au Cordon Doré 33 metres del programa de tir amb arc. En aquesta final superà per dos punts al belga Hubert Van Innis.
Hérouin també va guanyar en la prova del Campionat del Món, però no es considera olímpica pel Comitè Olímpic Internacional.

## Referències

* 1 2 3 «Henri Hérouin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d’agost 2011. [Consulta: 26 setembre 2015].
* ↑ «Archery Paris 1900». olympic.org [Consulta: 29 setembre 2015].
# Henri Tauzin

Henri Alexis Tauzin (París, 17 d'abril de 1879 – Lió, 11 d'octubre de 1918) va ser atleta francès, que va córrer a principis del segle xx i que va prendre part en els Jocs Olímpics de París el 1900.
Especialista en els 400 metres tanques, va guanyar la medalla de plata en aquesta prova als Jocs de París del 1900 amb un temps de 58,3 segons, rere John Tewksbury, que amb un temps de 57,6 segons va establir un nou rècord olímpic.
Tauzin també disputà la prova dels 200 metres tanques, acabant quart en la seva semifinal, cosa que suposà la seva eliminació.

## Referències

* 1 2 «Henri Tauzin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 25 d’octubre 2012. [Consulta: 8 setembre 2015].
# Henrietta Ebert

Henrietta Ebert (Kirchmöser, 15 de gener de 1954) és una ex-remadora alemanya que va competir durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de plata al Campionat del món de rem i una d'or al Campionat d'Europa de rem.

## Referències

* ↑ «Henrietta Ebert Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ Kluge, Volker. Das große Lexikon der DDR-Sportler: Die 1000 erfolgreichsten und populärsten Sportlerinnen und Sportler aus der DDR, ihre Erfolge, Medaillen und Biographien. (en alemany). Berlin: Schwarzkopf & Schwarzkopf Verlag, 2004, p. 115. ISBN 3-89602-538-4.
# Àcid el·làgic

L'àcid el·làgic és un polifenol antioxidant present en moltes fruites i hortalisses, com ara castanyes, gerds , maduixes, nabius, nous, pacana, magranes, etc. Té moltes aplicacions farmacològiques.
L'àcid el·làgic és la dilactona de l'àcid hexahidroxidifènic.

## Origen botànic

Les plantes produeixen àcid el·làgic i glucosa que es combinen per formar el·lagitanins, compostos solubles en aigua que són més fàcils d'absorbir pels animals i els humans en els aliments.
Entre aquestes plantes hi ha Terminalia chebula i Terminalia belerica, dues espècies relacionades, que són els ingredients principals d'un tònic conegut com a triphala a la medicina ayurvèdica i que conté també Emblica officinalis. El triphala conté els àcids el·làgic, chebulagic i chebulínic.

## Història

L'àcid el·làgic va ser descobert l'any 1831 per Henri Braconnot, químic i director del Jardí Botànic de Nancy, qui també havia batejat l'àcid gàl·lic. Per la proximitat estructural dels dos àcids el va anomenar invertint el nom de la font vegetal d'on s'havia obtingut, les agalles del roure (en francès galle => ellag).

## Referències

* ↑ Ríos, José-Luis; Giner, Rosa; Marín, Marta; Recio, M. «A Pharmacological Update of Ellagic Acid» (en anglès). Planta Medica, 84, 15, 10-2018, pàg. 1068–1093. DOI: 10.1055/a-0633-9492. ISSN: 0032-0943.
* ↑ Chandramohan Reddy, Tamatam; Aparoy, Polamarasetty; Kishore Babu, Neela; Anil Kumar, Kotha; Kumar Kalangi, Suresh «Kinetics and Docking Studies of a COX-2 Inhibitor Isolated from Terminalia bellerica Fruits». Protein & Peptide Letters, 17, 10, 01-10-2010, pàg. 1251–1257. DOI: 10.2174/092986610792231537. ISSN: 0929-8665.
* ↑ Pawar, V; Lahorkar, P; Anantha Narayana, Db «Development of a RP-HPLC method for analysis of Triphala curna and its applicability to test variations in Triphala curna preparations» (en anglès). Indian Journal of Pharmaceutical Sciences, 71, 4, 2009, pàg. 382. DOI: 10.4103/0250-474X.57286. ISSN: 0250-474X. PMC: PMC2865809. PMID: 20502543.
* ↑ Grasser, Georg. Synthetic Tannins (en anglès). The Technical Press Limited., 1922, p. 20.
* ↑ «ellagique» (en francès). Dictionnaire Littré. [Consulta: 26 octubre 2024].
# Harry Hay

Harry Maitland Hay o Henry Hay (Maitland, Nova Gal·les del Sud, 1893 – Manly, Nova Gal·les del Sud, 30 de març de 1952) va ser un nedador australià que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar tres proves del programa de natació. En el relleu 4x200 metres lliures guanyà la medalla de plata, fent equip amb William Herald, Ivan Stedman i Frank Beaurepaire, mentre en els 100 i 400 metres lliures quedà eliminat en sèries.

## Bibliografia

* Andrews, Malcolm. Australia at the Olympic Games. Sydney, New South Wales: ABC Books, 2000, p. 404. ISBN 0-7333-0884-8.

## Referències

* 1 2 «Harry Hay Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 6 setembre 2017].
* ↑ HENRY HAY a olympic.org
# Acomys airensis

Acomys airensis és una espècie de rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds de fins a 1.000 msnm al sud de Mauritània, Mali, el Níger i, possiblement, el Txad, el Sàhara Occidental i l'extrem meridional d'Algèria. Es tracta d'un animal insectívor. El seu hàbitat natural són les zones rocoses. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Schlitter; D. Acomys airensis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 26 maig 2017.
# Ponç de Saguàrdia

Ponç de Saguàrdia (Segle XIII - Cotlliure, 1300) fou un noble català i del Regne de Mallorca.
Fill de Ramon Saguàrdia i Tomassa de Saportella, va esdevenir el senyor de Canet en casar-se amb Timbor de Canet, amb qui tingué set fills: Ramon, Galceran, Guillem, Marquesa, Esclarmunda, Maria i Joana. A la mort de Jaume I el Conqueridor, Ponç passà a ser vassall de Jaume II de Mallorca pel Vescomtat d'Illa que heretà d'Esclarmonda de Canet.

## Croada de Jaume I

Va participar en la frustrada Croada de Jaume I a Terra Santa el 1269 sent dels pocs que va arribar a Sant Joan d'Acre, amb Ferran Sanxís de Castre i Pere Ferrandis, fills naturals del rei, Galceran V de Pinós, oncle seu, i altres cavallers catalans i aragonesos, després que una tempesta dispersés l'estol.

## Les revoltes feudals

Ponç lluità contra Jaume el Conqueridor en la revolta que Ferran Sanxis de Castre va liderar el 1275 i que va acabar amb la mort del fill del rei. Durant les revoltes dels nobles contra Pere el Gran, està al costat dels revoltats, i és probable que estigués entre els assetjats de Balaguer el 1280 perquè es coneix que va estar en captivitat durant una anyada amb els béns confiscats.

## Croada contra la Corona d'Aragó

Jaume II de Mallorca es va alinear amb els croats de Felip III de França, i Ponç era el governador de Mallorca quan tingué lloc l'expedició d'Alfons el Franc per confiscar el Regne el 1285, capitulant l'illa el 24 de novembre. L'1 de desembre de 1285 va rebre el permís del rei Alfons el Franc per deixar l'illa i refugiar-se a Cotlliure, territori encara controlat per Jaume II de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Ponç de Saguàrdia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Els Pinós». Gran Enciclopedia Catalana.

## Bibliografia

Antoni Llagostera Fernández, La baronia de La Guàrdia de Ripoll. Taleia, Ripoll (1988)
# Agustín Pedro Justo

Agustín Pedro Justo (Concepció de l'Uruguai, província d'Entre Ríos, 26 de febrer de 1876 – Buenos Aires, 11 de gener de 1943) fou un militar, diplomàtic i polític argentí, que va usurpar la presidència de la Nació entre 1932 i 1938; la seva època es va denominar com la Dècada Infame a causa de la corrupció que hi hagué al país.
Va ser elegit president el 8 de novembre de 1931, recolzat per la dictadura militar governant i els sectors polítics que integraran poc després la Concordança, aliança formada pel Partit Demòcrata Nacional, la Unió Cívica Radical Antipersonalista i el Partit Socialista Independent. Sobre les eleccions que ho van consagrar va pesar l'acusació de frau electoral —l'anomena’t frau patriòtic va ser un sistema de control establert entre 1931 i 1943, mitjançant el qual els sectors conservadors van buscar evitar l'accés del radicalisme al poder —, i va tenir durant el seu govern la persistent oposició dels sectors yrigoyenistes de la Unió Cívica Radical.
La destacada labor diplomàtica del seu canceller, Carlos Saavedra Lamas, va resultar un dels majors assoliments del seu mandat, esquitxat per constants acusacions de corrupció i d'haver lliurat l'economia nacional als capitals estrangers, en particular els britànics, amb els quals el seu vicepresident va subscriure el pacte Roca-Runciman.
El 20 de febrer de 1938 va entregar la banda presidencial a Roberto Ortiz, i es va retirar a la vida privada. Va deixar a la història un Estudi preliminar per a les obres completes de Bartolomé Mitre, a qui admirava profundament.
El seu nom va sonar com candidat a un nou període durant l'accidentat govern de Ramón Castillo, però la seva prematura mort, als 66 anys, va frustrar les seves esperances.
# Teriformes

Els teriformes (Theriiformes) són una subclasse de mamífers; ha estat emprada per McKenna i Bell (1997) per classificar tots els mamífers excepte els actuals monotremes (subclasse Prototheria) i els seus ancestres. En ella, els mateixos autors inclouen tres infraclasses, de les quals dos no tenen en l'actualitat espècies vives:
* Infraclasse Allotheria Marsh, 1880
* Infraclasse Eutriconodonta Osborn, 1888
* Infraclasse Holotheria - Wible et al., 1995

## Referències

* ↑ Entrada «Theriiformes» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].