# Pau Gil i Serra

Pau Gil i Serra (Barcelona, 30 de desembre de 1816 – París, 30 d'abril de 1896) va ser un banquer i mecenes català.

## Biografia

Era un dels onze fills del comerciant i banquer Pere Gil i Babot i de la baronessa Josepa Serra i Cabañes. Va ser batejat a l'església dels Sants Just i Pastor. Als 17 anys va traslladar-se a París, on va viure durant 62 anys. Es dedicà amb èxit a les finances juntament amb el seu germà Pere (1814-1867), que havia fundat la Banca Gil l'any 1846 a París. L'any 1867, Pau Gil substituí el seu germà al capdavant de la Banca Gil, que gestionà personalment amb meticulositat. Com que els seus germans Pere, Josep i Claudi eren enginyers, en Pau va invertir principalment en mineria i ferrocarrils, com per exemple en la construcció del primer tren miner d'Astúries. A més de la banca, també va heretar la flota de 28 vaixells del seu pare, que li proporcionaren molts beneficis.
A més de ric, Pau Gil tenia habilitat per establir relacions personals, i va arribar a ser conseller i amic de la reina Isabel II i d'Eugènia de Montijo.
Pau Gil morí el 1896 a la seva residència del bulevard des Capucines, 6, a París. Al seu funeral a l'església de la Madeleine hi varen assistir un gran nombre de personalitats de la societat parisenca. Era solter i en el seu testament va disposar ser enterrat a Barcelona, junt amb els seus pares, liquidar la banca, i que la meitat dels béns resultants de la liquidació de la banca fossin pels seus nebots i l'altra meitat es destinessin a la construcció d'un hospital a Barcelona amb el nom de Sant Pau, per assistir als pobres. Gràcies a aquesta donació, de 3.060.000 pessetes, l'any 1902 començaren les obres de l'Hospital de Sant Pau, obra de Lluís Domènech i Montaner.
Pau Gil deixà per escrit les instruccions per a la construcció civil de l’Hospital de Sant Pau. Aquestes establien, d'una banda, la creació d’una comissió nomenada pels seus marmessors, Josep Ferrer i Vidal i Edmond Sivatte, que s'encarregaria de la direcció dels treballs. I de l'altra, el projecte sortiria a concurs, amb un premi de dues mil cinc-centes pessetes per al guanyador. A més a més, va disposar que les instal·lacions del nou hospital havien d'incorporar totes les millores dels hospitals de París.
A l'Hospital de Sant Pau hi ha un bust de Pau Gil, obra de 1930 dels escultors Eusebi Arnau i Frederic Marès.

## Curiositats

La seva neboda Carme Gil i Llopart fou una coneguda col·leccionista i va donar el seu fons al Museu Tèxtil i d'Indumentària, actualment conegut com a DHUB.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 La Vanguardia, 28/02/1999, Pau Gil donó el hospital, per Lluís Permanyer
* ↑ «Pau Gil i Serra». Hospital de Sant Pau. Arxivat de l'original el 2010-11-26.
* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
* 1 2 3 La Vanguardia, 7 de juny de 2012, suplement Viure, pàg 10, "L'Hospital de Pau Gil" per Lluís Permanyer
* ↑ Salmerón Sánchez, Pilar «El llegat de Pau Gil: de l’Hospital de la Santa Creu a l’Hospital de Sant Pau (1892-1913)». Domenechiana: revista del Centre d'Estudis Lluís Domènech i Montaner, 2013, pàg. 45-69.
* ↑ «Bust de Pau Gil, obra de 1930». Arxivat de l'original el 2011-01-23. [Consulta: 20 gener 2011].
* ↑ «Entrega de un importante fondo bibliográfico». La Vanguardia, 10-02-1967, pàg. 20.