OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Richard Ludwig

Richard Ludwig va ser un jugador de rugbi alemany que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata en la competició de rugbi, com a integrant de l'equip FC 1880 Frankfurt, que exercia d'equip nacional en aquesta competició. Era germà del també jugador de rugbi Erich Ludwig.

## Referències

* 1 2 «Richard Ludwig Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2012. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ Die Gründerjahre des deutschen Rugbysports (alemany) DRV website – Foundation years, Consulta: 3 abril 2010
# Antoni Serramona i Terrado

Antoni Serramona i Terrado (Alguaire, el Segrià, 23 d'agost de 1941 - Barcelona, 1 de febrer de 2022) fou un sacerdot català membre de l'orde dels felipons.
Va ser ordenat capellà el 23 de maig de 1964. Passà els seus primers anys com a diaca i sacerdot a la Franja de Ponent, concretament a Fraga (Baix Cinca). Va dinamitzar la vida cultural de la ciutat creant el "Club 63". Una agrupació de joves que es reunien per veure pel·lícules, llegir i debatre sobre temes culturals i polítics. Després d'alguna desavinença amb els posicionaments del rector de Fraga va ser traslladat a Perves i Xerallo. Localitats on ell va exercir de rector. També va ser capellà en altres petits pobles del bisbat de Lleida. Al mateix temps col·laborava amb diferents mitjans de comunicació local, com Ràdio Popular i el Diari de Lleida. El 1967 es va desplaçar a Barcelona on ingressà a l'Oratori, casa dels felipons fundada el 1673. Era el darrer felipó que residia a l'Oratori de Sant Felip Neri.
Als anys 80 del segle xx va exercir com a delegat de Pastoral Universitària i després de Joventut a l'arquebisbat de Barcelona. Durant els anys 70 i 80 va promoure diverses iniciatives de renovació pastoral com el Moviment d'Universitaris i Estudiants Cristians (MUEC). Entre altres responsabilitats el 1976 va ser escollit consiliari mundial de la Joventut Estudiant Catòlica (JECI-MIEC) i el 1978 prepòsit de l'Oratori de Barcelona. Durant aquests anys també va tenir responsabilitats de direcció i administració a l'Escola de Sant Felip Neri.

## Referències

* 1 2 3 4 Llisterri, Jordi «Mor el felipó Antoni Serramona, puntal de Sant Felip Neri». Catalunya Religió, 01-02-2022 [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «ANTONI SERRAMONA I TERRADO : Fallecimiento» (en castellà). La Vanguardia, 02-02-2022. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «Ha mort el pare Antoni Serramona, CO». Església Arxidiocesana de Barcelona, 01-02-2022. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «SERRAMONA TERRADO, MN. ANTONI». Bisbat de Lleida. Arxivat de l'original el 2022-02-03. [Consulta: 3 febrer 2022].
# Kenneth Terence Solomon

Kenneth Terence Solomon (8 d'octubre de 1979) és un jugador d'escacs sudafricà que té el títol de Gran Mestre des del 2014 i el d'entrenador de la FIDE des del 2005.
A la llista d'Elo de la FIDE del setembre de 2015, hi tenia un Elo de 2388 punts, cosa que en feia el jugador número 2 (en actiu) de Sud-àfrica. El seu màxim Elo va ser de 2461 punts, a la llista de gener de 2012 (posició 1326 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Va aprendre a jugar escacs a l'edat de 13 anys, inspirat en la classificació del seu germà gran per l'Olimpíada d'escacs de Manila el 1992. Manllevant un llibre d'escacs d'ell per estudiar, Solomon aviat va estudiar al costat del seu germà i en dos anys, fou campió sudafricà Sub-16.
Ha guanyat el Campionat sudafricà un cop, el 2003 i l'Obert de Sud-àfrica tres cops, els anys 1999, 2005 i 2007, i era també el millor jugador sudafricà el 2003. Esdevingué Mestre Internacional el 2004. Durant el 40è Olimpíada d'escacs a Istanbul, Solomon va guanyar la seva darrera norma de GM.
Tot i que Solomon mai ha assolit un Elo superior a 2500, els criteris habituals, juntament amb les normes de GM, per esdevenir un Gran Mestre, va guanyar el títol de Gran mestre per haver guanyat el Campionat d'escacs de l'Àfrica el desembre 2014, i així esdevingué el primer Gran Mestre de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Kenny Solomon : South Africa's first International Grandmaster». [Consulta: 7 setembre 2015]. (anglès)
* ↑ «DA honours Kenny Solomon as South Africa’s first International Chess Grandmaster». DA MPL Network. Arxivat de l'original el 3 d’agost 2019. [Consulta: 7 setembre 2015]. (anglès)
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Sud-àfrica"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Kenneth Terence Solomon «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «South Africa: Man Reaches Exalted Grandmaster Status», 2012. [Consulta: 20 setembre 2012].
* ↑ «SA man reaches exalted Grandmaster status», 2012. [Consulta: 17 setembre 2012].
* ↑ «Solomon, Kenny FIDE Chess Profile». FIDE. [Consulta: 11 setembre 2012].
* ↑ Priyadarshan Banjan. «South Africa's first Grandmaster». ChessBase, 04-01-2015. [Consulta: 8 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Kenneth Terence Solomon - Lloc web oficial
# Soja borda

La soja borda o campaneta (Abutilon theophrasti) és una planta amb flor del gènere Abutilon.

## Particularitats

Aquestes plantes són originàries de l'Àsia del Sud i del Sud-est. S'han estès arreu del món i en alguns llocs es consideren males herbes i espècies invasores. Els agrada envair els camps de panís o blat de moro
Les tiges són erectes amb fulles lleugerament glabres o piloses amb la textura del vellut i forma de cor. Les flors són de color groc i llur olor pareix l'olor de fruita.
El fruit té una forma molt original; paregut a una capseta cilíndrica amb compartiments separats en forma d'acordió.
Les fulles i les llavors són comestibles. La campaneta es cultiva a la Xina per la seva fibra.

## Vegeu també

* Llista de plantes de fulla comestible

## Galeria

* A theophrasti amb Ambrosia artemisiifolia.
* Flor
* Fruits verds
* Llavors
* Fruit madur

## Referències

* ↑ Abutilon theophrasti (TSN 21674) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. [Consultat el 26 de gener del 2008]. (anglès)
* ↑ «Abutilon theophrasti». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 21 febrer 2022].
* ↑ Davis, K. Renner, C. Sprague, L. Dyer, D. Mutch (2005). Integrated Weed Management. MSU

## Enllaços externs

* Abutilon theophrasti
# Thomas Wilson Barnes

Thomas Wilson Barnes (1825–1874) va ser un mestre d'escacs anglès, un dels principals mestres britànics del seu temps.

## Biografia

Barnes era un dels principals mestres d'escacs britànics en el moment de la visita de Paul Morphy al Regne Unit el 1858. Barnes va tenir la feliç fortuna de tenir el millor registre de resultats contra Paul Morphy durant la visita; li va guanyar vuit partides, i en va perdre dinou (Brace 1977). L'únic torneig al qual va jugar va ser el de Londres el 1862, on va acabar a la meitat de la taula de classificació (Hooper & Whyld 1992), (Golombek 1976:148).

## Obertures anomenades en honor de Barnes

Una variant de l'obertura Ruy López anomenada Defensa de Barnes va rebre el seu nom: 1.e4 e5 2. Cf3 Cc6 3. Ab5 g6 (això també es coneix de vegades com la Defensa Smyslov). Una variant molt més dubtosa amb el seu nom és la defensa Barnes, 1.e4 f6 que va jugar contra Anderssen i Morphy, superant aquest últim. L'obertura Barnes, 1.f3, també porta el seu nom. Començar amb el peó f era la seva manera d'esquivar la teoria d'obertures existent.

## Mort

Barnes va fer dieta i va perdre 130 lliures (aprox. 59 kg) en 10 mesos, cosa que va provocar la seva mort. Barnes va ser enterrat cinc dies després de la seva mort al cementiri de Brompton a Londres.

## Notes

* ↑ Morphy vs. Barnes, Barnes Defense
* ↑ (Hooper & Whyld 1992)
* ↑ Upham, John. «Remembering Thomas Wilson Barnes (1825 20-viii-1874)» (en anglès britànic). British Chess News, 20-08-2020. [Consulta: 13 desembre 2021].

## Bibliografia

* Brace, Edward. An Illustrated Dictionary of Chess. Craftwell, 1977. ISBN 1-55521-394-4. «Barnes, Thomas Wilson»
* Golombek, Harry. Chess: A History. Putnam, 1976, p. 148. ISBN 0-399-11575-7.
* Hooper, David; Whyld, Kenneth. The Oxford Companion to Chess. 2nd. Oxford University Press, 1992. ISBN 0-19-280049-3. «Barnes, Thomas Wilson»
# Premis 2N

Els Premis 2N a la lluita antifeixista i per les llibertats és un guardó creat l'any 2018 per l'Ateneu Cooperatiu la Baula amb el propòsit de contrarestar el vel de silenci que es va voler imposar sobre els fets que van ocórrer arran de la Guerra Civil espanyola i del triomf del franquisme, i de reconèixer aquelles persones, entitats, col·lectius i moviments socials que s'han significat en l'oposició a qualsevol règim feixista, en la lluita contra la repressió i a favor de la memòria democràtica.
El premi pren el nom en record de les víctimes del bombardeig del 2 de novembre de 1937 en què nou avions Savoia-79 de l'Aviació Legionària van bombardejar la ciutat de Lleida amb 320 bombes de diferents calibres i 64 bombes incendiàries de 2 kg. Havent acabat la càrrega de bombes que duien abans de finalitzar el trajecte, els membres de les tripulacions van metrallar la població que tenien a l'abast.

## Guardonats/des

| | Premi internacional | Premi nacional | Premi honorífic |
| 2018 | Gernika Batzordea | Associació Catalana pels Drets Civils | Àlex de Sárraga |
| 2019 | Associazione Nazionale Partigiani d'Italia | Jordi Borràs | Família Guillem Agulló |
| 2020 | Àvies de la Plaza de Mayo | Comitè de Son Coletes | Neus Català |
| 2021 | Amical de Mathausen i altres camps | Front d'Alliberament Gai de Catalunya | Famílies de les víctimes de la fossa 112 de Paterna |
| 2022 | International Brigade Memorial Trust | Miquel Ramos | Associació Catalana d'Expresos Polítics del Franquisme |
| 2023 | Ceivar | La Bressola | Joan Tarragó |
| 2024 | ASC La Desbandà | Comunitat Palestina de Catalunya | Família Serra i Puig |

## Referències

* ↑ Mongay, Cristina. «El Premi 2N guardona la lluita per les llibertats i l'antifeixisme», 29-10-2019. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ Barallat i Barés, Mercè. Els bombardeigs de Lleida. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat. ISBN 978-84-9883-619-6.
* ↑ «La Baula de Lleida reconeix l'advocat Àlex de Sàrraga amb el premi a la lluita antifeixista». Nació Lleida, 31-10-2018. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ Pallàs i Barta, Marina. «La lluita ferma contra el feixisme, premiada per La Baula de Lleida». Territoris.cat, 31-10-2019. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ Riera, Antoni. «El Comitè de Son Coletes rebé anit a Lleida el Premi 2N de l'Ateneu de La Baula». Centpercent.cat, 30-10-2020. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ Mongay, Cristina. «Lleida recorda a les víctimes del bombardeig del 1937». Territoris.cat, 03-11-2021. [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ Baraza Curtichs, Pol. «El bombardament que Lleida demana que no oblidem: "Va ser un crim de guerra"». Vilaweb, 05-11-2022. [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ «La Bressola, premi 2-N a la lluita per la llibertat i en contra del feixisme de la Baula de Lleida». Vilaweb, 03-11-2023. [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ «Organitzen una visita al Museu Morera per commemorar el bombardeig del Liceu Escolar de Lleida». UA1, 31-10-2024. [Consulta: 5 novembre 2024].
# Inter Club Brazzaville

L'Inter Club Brazzaville és un club de futbol congolès de la ciutat de Brazzaville.
Els seus colors són el vermell i el groc. És el club dels militars.

## Palmarès

* Lliga de la República del Congo de futbol:
** 1988, 1990
* Copa de la República del Congo de futbol:
** 1978, 1985, 1987

## Referències

* ↑ «Congo (Brazzaville) - Club colours». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Congo (Brazzaville) – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Congo (Brazzaville) - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Richard Steere

Richard Steere (Kansas City, 5 de març de 1909 - Lanham, 17 de març de 2001) va ser un tirador d'esgrima estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del floret per equips del programa d'esgrima.
Estudià a la United States Naval Academy. Serví a la United States Navy i treballà com a meteoròleg sota George S. Patton.

## Referències

* ↑ «Richard Steere Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 2 desembre 2018].
* ↑ Zielinski, Graeme (March 22, 2001). Capt. Richard Steere, 92; Meteorologist for Patton. Arxivat 2012-11-06 a Wayback Machine. Washington Post
# Telefónica Brasil

Telefônica Brasil és un grup de telecomunicacions brasiler, filial de l'espanyola Telefónica. La principal marca de telefonia de l'empresa és Vivo.
L'estructura de l'empresa formava part de Telebrás, el monopoli de telecomunicacions de propietat federal. L'any 1998, Telebrás va ser privatitzada i escindida. Telefónica va comprar Telesp, la divisió de São Paulo, i va canviar-li el nom a Telefónica. El grup té una participació del 15% en els seus ingressos al món i actualment l'empresa compta amb més de 90 milions de clients.
El 2010, la matriu espanyola va adquirir les accions de Vivo que pertanyien a Portugal Telecom, i va transferir-ne el control de a Telefônica-Vivo, la seva filial brasilera. L'any 2012 els serveis de l'empresa van començar a comercialitzar-se sota la marca Vivo, entre els quals, l'accés a internet, televisió per cable i per satèl·lit, telefonia fixa i mòbil.

## Referències

* ↑ «Telefônica Commercial Brands (in portuguese)». Arxivat de l'original el 2022-03-11. [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ «Saiba como foi a privatização da Telebrás em 1998» (en portuguès brasiler). Folha de S.Paulo. UOL, 29-07-2008. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Telefónica adquiere Telesp de Sao Pablo» (en castellà). El Tiempo, 03-08-1998. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Telefónica resulta adjudicataria del operador de telefonía fija de Sao Paulo y dos operadores celulares en la privatización de Telebras» (en castellà). Computer World, 30-07-1998. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Telefónica compra Vivo depois de longas negociações» (en portuguès brasiler). g1. Grupo Globo, 28-07-2010. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Telefônica/Vivo investe R$ 120 mi em mudança de marca» (en portuguès brasiler). Exame, 03-04-2012. [Consulta: 3 novembre 2023].
# Licurg d'Arcàdia

Segons la mitologia grega, Licurg (grec antic: Λυκοῦργος, llatí: Lycurgus) fou un fill d'Àleu i de Neera, i, per tant, descendent d'Arcas per part de tots dos.
Va succeir el seu pare com a rei d'Arcàdia quan va morir, i va viure funs a edat molt avançada. Es va casar amb Cleòfile o amb Eurínome, i tengueren quatre fills: Anceu, Èpoc, Amfidamant i Iasos, pare d'Atalanta.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 328. ISBN 9788496061971.
# Antonius van Loon

Antonius van Loon (Arnhem, Gelderland, 25 de juny de 1888 – Arnhem, 3 de novembre de 1962) va ser un esportista neerlandès que va competir a començaments del segle xx. Especialista en el joc d'estirar la corda, guanyà la medalla de plata als Jocs Olímpics de 1920 a Anvers. Era germà del també esportista Willem van Loon.

## Referències

* 1 2 «Antonius van Loon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 d'agost 2011. [Consulta: 22 juny 2017].
# Daniel Lowey

Daniel McDonald Lowey (Ramsey, illa de Man, 28 d'octubre de 1878 – Liverpool, 7 d'abril de 1951) va ser un esportista britànic que va competir a primers del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova del joc d'estirar la corda formant part de l'equip Liverpool Police.

## Referències

* ↑ «Daniel Lowey Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de novembre 2012. [Consulta: 8 novembre 2015].
# Eugen Schmidt

Eugen Stahl Schmidt (Copenhaguen, 17 de febrer de 1862 – Aalborg, 7 d'octubre de 1931) va ser un atleta, tirador i tirador de corda danès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1896 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Atenes en les proves de rifle militar, 200 metres, en què finalitzà en 12a posició, i en els 100 metres llisos, en què quedà eliminat en les rondes preliminars.
Quatre anys més tard tornà a participar en uns Jocs Olímpics, en aquesta ocasió a París, en la prova del joc d'estirar la corda, en què guanyà la medalla d'or formant part de l'equip mixt, sueco-danès.

## Referències

* 1 2 «Eugen Schmidt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2016. [Consulta: 14 setembre 2015].
# Thomas Homewood

Thomas Homewood (East Peckham, Kent, 25 de setembre de 1881 – West Ham, Londres, 1 de febrer de 1945) va ser un esportista anglès que va competir a principis del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova del joc d'estirar la corda formant part de l'equip Metropolitan Police "K" Division.
Va morir en un bombardeig que patí Londres en els darrers dies de la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* 1 2 «Thomas Homewood Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2011. [Consulta: 8 novembre 2015].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2017. [Consulta: 8 novembre 2015].
# Llista de medallistes olímpics del joc d'estirar la corda

Aquesta és una llista dels medallistes olímpics del joc d'estirar la corda:

## Medallistes

| Edició | Or | Argent | Bronze |
| 1900 París | Equip mixtEdgar Aabye August Nilsson Eugen Schmidt Gustaf Söderström Karl Staaf Charles Winckler | FrançaRaymond Basset Jean Collas Charles Gondouin Joseph Roffo Emile Sarrade Francisco Henríquez | No es concedí |
| 1904 St. Louis | Estats UnitsOscar Olson Sidney Johnson Henry Seiling Conrad Magnusson Patrick Flanagan | Estats UnitsMax Braun William Seiling Orrin Upshaw Charles Rose August Rodenberg | Estats UnitsCharles Haberkorn Frank Kugler Charles Thias Harry Jacobs Oscar Friede |
| 1908 Londres | Regne UnitWilliam Hirons Frederick Goodfellow Edward Barrett John James Shepherd Frederick Humphreys Edwin Mills Albert Ireton Frederick Merriman John Duke | Regne UnitPatrick Philbin James Clarke Thomas Butler Alexander Kidd George Smith Thomas Swindlehurst Daniel Lowey William Greggan Charles Foden | Regne UnitWalter Tammas William Slade Alexander Munro Ernest Ebbage Thomas Homewood Walter Chaffe James Woodget Joseph Dowler T. J. Williams |
| 1912 Estocolm | SuèciaArvid Andersson Adolf Bergman Johan Edman Erik Algot Fredriksson Carl Jonsson Erik Larsson August Gustafsson Herbert Lindström | Regne UnitAlexander Munro John Sewell John James Shepherd Joseph Dowler Edwin Mills Frederick Humphreys Mathias Hynes Walter Chaffe | No es concedí |
| 1920 Anvers | Regne UnitGeorge Canning Frederick Holmes Edwin Mills John James Shepherd Harry Stiff John Sewell Frederick Humphreys Ernest Thorn | Països BaixosWillem van Rekum Marinus van Rekum Willem van Loon Henk Janssen Wilhelmus Bekkers Johannes Hengeveld Sijtse Jansma Antonius van Loon | BèlgicaÉdouard Bourguignon Alphonse Ducatillon Raymond Maertens Christin Piek Henri Pintens Charles Van Den Broeck François Van Hoorenbeek Gustave Wuyts |

## Vegeu també

* Joc d'estirar la corda als Jocs Olímpics
* Joc d'estirar la corda als Jocs Olímpics d'estiu de 1906. Aquesta edició correspon als anomenats Jocs Intercalats, no reconeguts oficialment pel Comitè Olímpic Internacional (COI).

## Notes

* ↑ Representat pel Milwaukee Athletic Club.
* ↑ Representat pel Southwest Turnverein of Saint Louis No. 1.
* ↑ Representat pel Southwest Turnverein of Saint Louis No. 2.
* ↑ Representat per la Policia de Londres.
* ↑ Representat per la Policia de Liverpool.
* ↑ Representat per la Policia Metropolitana.
# Almighty Voice

Almighty Voice va ser un jugador de lacrosse canadenc, membre dels mohawks de les Primeres Nacions, que va competir a primers del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip Mohawk Indians.

## Referències

* ↑ «Almighty Voice Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 13 octubre 2015].
# Clarence McKerrow

Clarence Douglas "Clary" MacKerrow (Montreal, Quebec, 18 de gener de 1877 - ibíd., 20 d'octubre de 1959) va ser un jugador de lacrosse quebequès que va competir a principis del segle xx. El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip canadenc.

## Referències

* ↑ «Clary MacKerrow Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2014. [Consulta: 18 novembre 2015].
# Guiorgui Bagatúrov

Guiorgi Bagatúrov (nascut el 28 de novembre de 1964) és un jugador d'escacs georgià, que té el títol de Gran Mestre des de 1999.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2413 punts, cosa que en feia el jugador número 30 (en actiu) de Geòrgia. El seu màxim Elo va ser de 2524 punts, a la llista de gener de 2001 (posició 394 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Bagatúrov va guanyar el Campionat de Geòrgia tres cops, els anys 1989, 1995 i 1999 i hi fou segon el 2002. Va participar, representant Geòrgia al'Olimpíada d'escacs de 1998.
El 1997 va empatar als llocs 1r-3r amb Stanislav Sàvtxenko i Alexander Moroz al Torneig de Danko a Yenakiieve. El 1998 va empatar als llocs 7è–11è amb Zurab Sturua, Ioannis Nikolaidis, Angelos Vouldis i Aixot Nadanian al torneig Zonal de Panormo, Creta, classificatori pel Campionat del món de 1999 (FIDE). El 2000 va empatar als llocs 2n-6è amb Roman Slobodjan, Ventzislav Inkiov, Leonid Gofshtein i Stefan Djuric al Festival d'Escacs d'Arco (el campió fou Vladímir Tukmàkov). El 2008 empatà als llocs 2n-3r amb Tamaz Gelashvili al Torneig internacional de Gyumri. Els anys 2009 i 2011 va guanyar l'Obert Internacional de Salònica «Alexandre el Gran».
El 2016 va guanyar el Campionat del món sènior (+50 anys) a Marianske Lazne per damunt d'Alexander Reprintsev i de Zurab Sturua).

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Guiorgui Bagatúrov» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 21 octubre 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Geòrgia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Guiorgui Bagatúrov «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 21 octubre 2014].
* ↑ «Llista de guanyadors del Campionat d'escacs de Geòrgia, 1928-2008». ajedrezdeataque.com. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ Bartelski, Wojciech. «Olimpíades d'escacs: Fitxa de Guiorgi Bagatúrov». OlimpBase. [Consulta: 24 maig 2010].
* ↑ «Memorial A. Momot, Enakievo 1997». Arxivat de l'original el 2012-03-14. [Consulta: 24 maig 2010].
* ↑ Crowther, Mark. «The Week in Chess 209: Zonal 1.5 Panormo, Crete» (en anglès). London Chess Center, 09-11-1998. Arxivat de l'original el 2007-10-11. [Consulta: 24 maig 2010].
* ↑ «The Arco Chess Festival». Chess.gr. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 21 octubre 2014].
* ↑ Crowther, Mark. «TWIC 705: Gyumri International». London Chess Centre, 12-05-2008. Arxivat de l'original el 2012-09-10. [Consulta: 24 maig 2010].
* ↑ «GM Giorgi Bagaturov Wins Alexander the Great Open» (en anglès). Chessdom, 01-05-2011. Arxivat de l'original el 2015-03-20. [Consulta: 21 octubre 2014].
* ↑ «World Senior Chess Championship 2016». englischess.org, 05-12-2016. [Consulta: 6 setembre 2020].
# Robert Adlard

Robert Adlard (Winchcombe, 15 de novembre de 1915 - Winchcombe, 22 d'octubre de 2008) va ser un jugador d'hoquei sobre herba anglès que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip britànic en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Bob Adlard Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 2 abril 2019].