OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Harald Paumgarten

Harald Paumgarten (Graz, 4 d'abril de 1904 - Sankt Anton am Arlberg, 6 de febrer de 1952) fou un esquiador de fons, esquiador de combinada nòrdica i saltador amb esquís austríac que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Era germà de l'esquiadora Gerda Paumgarten.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sankt Moritz, on fou dissetè en la cursa dels 18 quilòmetres del programa d'esquí de fons i en la combinada nòrdica. El 1932, a Lake Placid, tornà a disputar la cursa dels 18 quilòmetres el programa d'esquí de fons, la combinada nòrdica i també la prova del salt amb esquís. En totes elles finalitzà en posicions força endarrerides. En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1933.
Després de retirar-se de la competició fou banquer a Nova York. Va continuar vinculat a l'esquí com a instructor en la primera escola d'esquí alpí dels Estats Units, la Peckett's-on-Sugar Hill a Sugar Hill, Nou Hampshire. Paumgarten es va casar el 1936 amb Elise Biddle Robinson, descendent del banquer Nicholas Biddle. Va morir en una allau a l'estació d'esquí de Sankt Anton el 1952.

## Referències

* ↑ «Harald Paumgarten Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 9 gener 2020].
* ↑ Resultats al Campionat del món d'esquí nòrdic (alemany)
* ↑ A Family Matter a International Skiing History Association
# Harhar

Harhar fou un país i ciutat antiga, que va caure sota domini d'Assíria. Estava situada a la part més occidental de Mèdia i a la frontera oriental d'Assíria, a l'est dels Zagros. No s'ha pogut determinar amb seguretat la seva situació exacta, però se situaria prop de Sanandaj o de Nihawand. Louis Levina la situa al centre dels Zagros occidentals, propera a la gran ruta que portava al Gran Khorasan. Una estela de Sargon II, descoberta prop de la vila de Najafābād a la vora de la vall d'Asadābād /(a menys de 50 km al sud-oest de la moderna Hamadan), situa la frontera entre Harhar i Mèdia al pas d'Assadabad mentre per l'oest arribava fins a la part nord del territori d'Ellipi (comarca anomenada Vīt Barru) prop de Bisutun. Harhar no té cap relació amb Kar(a)har (Ur III i l'antic període de Babilònia)
La ciutat i terra de la rodalia fou ocupada per primer cop pels assiris en temps del reis Salmanasar III (860-825 aC); aquest rei la va conquerir diverses en les seves campanyes, igual com després en temps del rei Adadnirari III (812-782 aC). El domini assiri es va concretar en el pagament d'un tribut; els assiris haurien enviat a la zona un governador però no està clara l'extensió de la seva autoritat.
A l'inici del regnat e Sargon II (721-705 aC), Harhar va deixar de pagar el tribut i va expulsar al governador assiri que es deia Ki-baba; el país va fer aliança amb el governant d'Ellipi, Dalda. El regne d'Ellipi estava situat al sud o sud-oest de Harhar a l'àrea de Piš-e Kuh. Cinc anys després (716 aC) Sargon II va reconquerir el territori que va esdevenir una simple província. La ciutat fou rebatejada Kār-Šarrukēn (Fortalesa de Sargon, en anglès Fort Sharruken), i va esdevenir una base per la conquesta de Mèdia. Els territoris veïns foren agregats a aquesta província.
Sota el rei Senaquerib (705-681 aC), la província fou engrandida amb territoris conquerits al nord d'Ellipi (sud d'Harhar), incloent Bit-Barru. Sota el rei Esarhaddon (681-668 aC), la província d'Harhar és esmentada en relació a l'atac a les ciutats de Kilman i Ṣiṣṣirtu durant la rebel·lió dels medes contra Assíria

## Referències

* ↑ T. Cuyler Young, “The Iranian Migration into the Zagros,” Iran 5, 1967 pàgs. 14-15
* ↑ Ernst Herzfeld, The Persian Empire: Studies in Geography and Ethnography of the Ancient Near East, ed. Gerold Walser, Wiesbaden, 1968, pàg. 50
* ↑ Louis D. Levine, Two Neo-Assyrian Stelae from Iran, The Royal Ontario Museum, Toronto, 1972.
* 1 2 Inna Medvedskaya, “Medida and Its Neighbours I: Localization of Ellipi,” Iranica Antiqua 34, 1999, pàgs. 53-70
* ↑ Albrecht Goetze, “Ḫulibar of Duddul,” JNES 12, 1953, pàgs. 118-119
* ↑ Simo Parpola, Neo-Assyrian Toponyms, Alter Orient und Atles Testament 6, Neukirchen-Vluyn, 1970, pag. 151
* ↑ Ivan Starr, ed., Queries to the Sungod: Divinition and Politics in Sargonid Assyria, State Archive of Assyria 4, Helsinki, 1990, pàgs 51, 77 i 78

## Bibliografia

* Alejandro Magán Alcaraz, CAMPAÑAS MILITARES NEO ASIRIAS. UNA VISIÓN ARQUEOLÓGICA DE LOS ZAGROS EN EL PRIMER MILENIO a.C. PDF
* Article Harhar a l'Enciclopèdia Irànica.
# Veselin Vujović

* No s'ha de confondre amb Veselin Vuković.
Veselin Vujović (en serbi: Веселин Вујовић, 19 de gener de 1961 a Cetinje, Iugoslàvia, ara Montenegro) fou un jugador i entrenador d'handbol montenegrí.
Fou un dels jugadors d'handbol més destacats del seu temps. Defensà els colors de la Metaloplastika Sabac, el FC Barcelona i el BM Granollers. Amb la selecció de Iugoslàvia guanyà dues medalles olímpiques i un campionat mundial.
Un cop es retirà es convertí en entrenador, dirigint el BM Ciudad Real, les seleccions de Iugoslàvia i Sèrbia i Montenegro i el club macedoni RK Vardar Sköpje.

## Palmarès
### Com a jugador

* Medalla d'or: Jocs Olímpics d'Estiu 1984
* Medalla d'or: Campionat del món d'handbol 1986
* Medalla de bronze: Jocs Olímpics d'Estiu 1988
* 3 Copa d'Europa d'handbol: 1984-85, 1985-86 i 1990-91
* 1 Copa EHF: 1994-95
* 7 Lligues de Iugoslàvia: 1980-81, 1981-82, 1982-83, 1983-84, 1984-85, 1985-86 i 1986-87
* 4 Lliga Asobal: 1988-89, 1989-90, 1990-91 i 1991-92
* 1 Copa del Rei: 1989-90
* Millor jugador del món de l'any 1988

### Com a entrenador

* 1 Copa EHF: 2001-02
* Campionat del Món Juvenil 2004

## Referències

* ↑ Frías, Manuel. «El Barcelona será el equipo a batir en la división de honor de balonmano» (en castellà). Diari ABC, 10-09-1990. [Consulta: 18 setembre 2012].
* ↑ «Barça:Portner no seguirá» (en castellà). Hemeroteca d'El Mundo Deportivo, 12-06-1992. [Consulta: 18 setembre 2012].
# Rafael Matesanz Acedos

Rafael Matesanz Acedos (Madrid, 22 d'octubre de 1949) és un metge nefròleg espanyol.
Llicenciat en Medicina i Cirurgia per la Universitat Complutense de Madrid en 1972, i doctorat per la Universitat Autònoma de Madrid el 1979, el 1989 va fundar l'Organització Nacional de Trasplantaments (ONT), de la qual va ser director fins al març del 2017. En representació de l'ONT, va rebre el Premi Príncep d'Astúries de Cooperació Internacional l'any 2010.
Ha estat cap de la Secció de Nefrologia a l'Hospital Universitari Ramón y Cajal des del 1977, secretari i president de la Comissió Nacional de Nefrologia, i president i vicepresident de la Comissió de Trasplantaments del Consell Europeu. Del 1996 al 2000 va ser director general d'Assistència Sanitària de l'Instituto Nacional de la Salud (INSALUD). Fins al 2017 ha ocupat el càrrec de president del Consell Iberoamericà de Donació d'Òrgans i Trasplantaments. També fou nomenat assessor de l'Organització Mundial de la Salut per a l'estratègia mundial sobre els trasplantaments.
Va ser editor de les revistes Nefrología, Revista Espanyola de Trasplantaments i Newsletter Transplant i és autor del llibre El Miracle dels Trasplantaments. De la donació d'òrgans a les cèl·lules mare (2006). Va ser guardonat amb el Premis Rei Jaume I a la Investigació Mèdica (1999), la Gran Creu de l'Ordre Civil de Sanitat (2007) i se'l va nomenar Ambaixador Honorari de la Marca Espanya 2013. És doctor honoris causa per la Universitat de Lleida i la Universitat Catòlica de Múrcia (UCAM) i acadèmic honorari de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina.

## Reconeixements

L'any 2013 fou elegit acadèmic honorari de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina. Entre els reconeixements que ha rebut es troben també el Premi Príncep d'Astúries de Cooperació Internacional (2010), la Medalla d'Or de l'Ajuntament de Madrid (2014), la Gran Creu de l'Orde del Dos de Maig (2016) i el Premi Espanyol Universal 2017, atorgat per la Fundación Independiente.

## Referències

* 1 2 3 4 «Rafael Matesanz». Fundación Juan March. [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ Guede, Araceli «Rafael Matesanz: "La medicina irá haciendo cada vez menos necesarios los trasplantes"». 20 minutos, 23-05-2016 [Consulta: 11 desembre 2022].
* 1 2 «El doctor Rafael Matesanz ingresa en la Real Academia Nacional de Medicina». Organización Médica CGCOM. Organitzación Médica Colegial de España (OMC) - Consejo General de Colegios Oficiales de Médicos, Núm. 50, 26-05-2013 [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ «Rafael Matesanz Acedos». Fundación Gadea Ciencia. [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ «El Doctor Rafael Matesanz, nombrado Académico Correspondiente Honorario de la RANM». Reial Acadèmia Nacional de Medicina (RANM), 24-05-2013. [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ García-Abadillo, Rocío R. «Rafael Matesanz, el hombre que salvó 100.000 vidas». El Mundo, 22-01-2017 [Consulta: 11 desembre 2022].
# Udaya I

Udaya I fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 901 al 912. Era el germà petit de Sena II.
L'any 880 el seu germà i sub-rei Mahinda va morir després de dedicar bona part de la seva vida a la vida religiosa i fer de benefactor. El va succeir com a sub-rei el seu germà Udaya, el futur Udaya I.
A la mort de Sena II, Udaya I el va succeir i va nomenar nou sub-rei a Kassapa, fill del rei difunt. Llavors Kittaggabohi, fill de Mahinda (germà gran de Udaya I) es va revoltar. Va devastar el país de Ruhunu i va maltractat als monjos a la regió; la rebel·lió fou aviat esclafada per Mahinda, fill del sub-rei Kassapa, i pel comandant en cap de les forces reials Vajiragga. Mahinda va assolir llavors el govern de Ruhunu on es diu que va plantar moltes flors i una presa en el gran riu per formar tancs d'aigua per a ús dels habitants. El cap rebel, que havia estat fet presoner, fou enviat al nord per ser empresonat a Anuradhapura.
Udaya sembla que va dedicar bona part de la seva atenció a l'agricultura amb una presa al riu Kadamba (Malwatu-oya, el riu que corre per Anuradhapura) i l'ampliació del tanc de Mayetti.
Udaya va construir un gran temple, el Tumbarup Vihara a Ruhunu, i el va cobrir amb or i plata; la fam va visitar altre cop l'illa i el rei va fer el possible per ajudar els necessitats fent abundants donacions de caritat. Va invertir en bones obres en 11 anys fou de 300.000 peces d'or.
Va morir el 912 i el va succeir Kassapa IV, de la relació del qual amb el rei difunt el Mahavansa i els historiadors singalesos no en diu res, si bé sembla que no era la mateixa persona que Kassapa el fill de Sena II (i per tant nebot de Udaya I), que ja era sub-rei.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Temporada 1979-1980 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 1979-1980 de la UE Sant Andreu, llavors anomenat oficialment Club Esportiu Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Segona B)

* Segona divisió B, grup 2n: 17a posició.

#### Segona volta
## Referències
## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# Interjecció

La interjecció és una categoria gramatical que conté mots que denoten estats d'ànim o impressions súbites. Són expressions invariables, sovint provinents d'una onomatopeia o d'una frase feta que s'usen en oracions exclamatives per a acompanyar el discurs. No tenen cap funció sintàctica dins la frase, tan sols realcen el missatge, apel·len a l'interlocutor i expressen els sentiments de qui les fa servir. S'empren sense connexió gramatical amb la resta del discurs. Normalment equivalen a una oració. Pertanyen a un registre oral i col·loquial de la llengua.
Les interjeccions poden expressar sorpresa (caram! òndia! etc.), alegria (visca! etc.), rebuig, fàstic, enuig, etc., però també poden funcionar com una amonestació o un imperatiu, com ara xut! per demanar silenci, o ep! o ei! per cridar l'atenció, o compte! per avisar d'un perill iminent, per exemple. O també poden ser simplement descriptius, com ara les onomatopeies que es poden llegir més avall.

## Tipus d'interjeccions

* Exclamacions: ah!, ai! apa!, au!, buf!, ecs!, eh!, ei!, ep!, epa! oh!, uf!, ui!, uix!, vaja!...
* Onomatopeies: mec!, paf!, pam!, patapaf!, pim!, pum!, xaf!, xap!...
* Sintagmes nominals o noms: arruix!, sus!, compte!, Déu meu!, Jesús!, llàstima!, (re)noi!, paraula d'honor!, salut!...
* Sintagmes verbals o verbs: bufa!, fuig!, ix!, som-hi!, vatua!, visca!, vinga!, xut!...
* Adverbis: amunt!, bé!, fora!...
* Frases: Com hi ha món!; I una merda!; Vatua l'olla!; etc.
** Frases amb déu: Déu me'n guard!; Ai Déu!; Déu meu!; Bon Déu!; Déu del cel!; Déu meu de la creu!; Valga'm Déu!; Gran Déu!; Déu de Déu! Beneït sia Déu!; Lloat siga Déu! (El nom de Déu figura en nombroses fórmules de jurament destinades a afirmar enèrgicament la certesa d'allò que hom diu: Com hi ha Déu!; Com hi ha un Déu al cel!; A fe de Déu; No veja jo Déu! (ant.); Déu no m'ajut! (ant.); En veritat de Déu (ant.); Voto a Déu!; Viva Déu…)
* Renecs o paraulotes: Cony!; Collons!; Hòstia!; Me cagondeu!; Merda!; Carall!; Carai!; Dimoni!; etc.
* Eufemismes de renecs o paraulotes: Cordons!; Òndia!; Càsum dènia!; Cagon dena!; Caram!; Diantre!; I una mè!; La mare del tano!, La mare que et va matricular!; Vatua l'olla!; Vatua deuxes!, etc.

## Referències

* 1 2 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Interjecció». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ «interjecció» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «Interjecció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «interjecció». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.

## Vegeu també

* Paraulota o renec
* Insult o penjament
* Eufemisme
* Onomatopeia
* Vulgarisme
* Blasfèmia o flastomia
* Significat expressiu
* Significat proposicional
Viccionari
# Harold Annison

Harold Edward Annison (Hackney, Londres, 27 de desembre de 1895 - Worthing, West Sussex, 27 de novembre de 1957) va ser un nedador i waterpolista anglès que va competir durant els anys 20 del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, en què disputà quatre proves del programa de natació. En els 100, 400 i 1.500 metres lliures fou eliminat en sèries, mentre en el relleu 4 x 200 metres lliures guanyà la medalla de bronze, formant equip amb Leslie Savage, Edward Peter i Henry Taylor.
Quatre anys més tard, als Jocs de París, va disputar tres proves del programa de natació. En els 400 i 1.500 metres lliures fou eliminat en sèries; mentre en el relleu 4 x 200 metres lliures fou cinquè. En aquests mateixos Jocs va disputar la competició de waterpolo, on fou desè amb l'equip britànic.

## Referències

* 1 2 3 «Harold Annison Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de setembre 2011. [Consulta: 9 juliol 2017].
# Havoisa de Normandia

Havoisa de Normandia (o Hawisa), nascuda el 977 i morta a Rennes el 22 de febrer de 1034, fou una princesa normanda fill del duc de Normandia Ricard Sense Por i d'una de les seves esposes a la manera danesa (frilla), Gunnor de Normandia, d'una poderosa família de la noblesa normanda.
Es va casar amb Jofré I de Bretanya vers 996, al mateix temps que el seu germà Ricard II de Normandia es casava amb Judit de Bretanya; a la mort del seu marit el 1008, va esdevenir duquessa usufructuaria de Bretanya i regent pel seu fill menor d'edat (de 10 anys) Alan III de Bretanya, futur duc de Bretanya.

## Notes i referències

* ↑ Joëlle Quaghebeur i Bernard Merdrignac Bretons et Normands au Moyen Âge Presses Universitaires de Rennes, Rennes 2008 ISBN 9782753505636pàg. 147
# Henry Duey

Henry Duey (Chicago, 1 de maig de 1908 - Chipley, 13 de febrer de 1993) fou un aixecador estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la prova del pes semipesant, per a aixecadors amb un pes inferior a 82,5 kg, del programa d'halterofília.

## Referències

* ↑ «Henry Duey Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de febrer 2013. [Consulta: 5 desembre 2018].
# Veselin Vuković

* No s'ha de confondre amb Veselin Vujović.
Veselin Vuković (en serbi: Веселин Вуковић; nascut el 19 de desembre de 1958 a Struga) és un exjugador d'handbol iugoslau, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984.
A Los Angeles 1984, formà part de la selecció iugoslava que va guanyar la medalla d'or. Hi va jugar tots sis partits, i marcà dinou gols.
Formant part de l'equip de l'RK Metaloplastika va guanyar dues Copes d'Europa els anys 1985 i 1986. Després de retirar-se, fou entrenador de l'RK Metaloplastika i segon entrenador de l'equip nacional croat als jocs olímpics de Sidney.
Des d'abril de 2010 és el seleccionador nacional serbi, i amb aquesta selecció ha guanyat la medalla de plata al Campionat d'Europa de 2012.

## Enllaços externs

* Fitxa a databaseolympics.com
# VGM 1927

La VMG 1927 era una metralladora lleugera dissenyada per Heinrich Vollmer.
El 1916 Heinrich Vollmer va començar a dissenyar una nova metralladora lleugera. Aquesta nova metralladora es va conèixer com a MG Vollmer, més tard com a VMG 1927.
Consistia en una metralladora molt simple, de 78 peces, i les seves competidores contemporànies, com la MG08/15 consistia en 383 peces. Operava amb un sistema de retrocés curt, amb un sistema de forrellat rotatori. Era alimentada per un carregador de tambor de poca capacitat, que estava situat sota del rebedor.
El 1927 Vollmer també va obtenir una patent per la creació d'un nou mecanisme de foc d'armes. Més tard, Vollmer va fer una cooperació amb Mauser Werke i van crear la MV31. Va ser proposada per a l'Exèrcit Alemany, però no va ser acceptada després d'unes proves per la IWG (Inspektion für Waffen und Gerät). Aquella metralladora tenia un ràpid canvi de canó i disparava des d'un carregador de tambor.
Només queden 2 exemplars d'aquesta arma, els quals estan a Wehrtechnische Studiensammlung Koblenz i l'altre a Vojenský historický ústav Praha.

## Referències

* 1 2 «Pokusný kulomet MG 27». Vojenský Historický Ústav Praha. [Consulta: 17 agost 2013].
* 1 2 3 «Heinrich Vollmer (1885-1961) - Die Maschinenpistole 40». [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Maschinengewehre». [Consulta: 12 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Foto (al mig)
# Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1948

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a la ciutat de Londres (Regne Unit) es disputaren set proves de rem, totes elles en categoria masculina. La competició tingué lloc entre els dies 11 i 9 d'agost de 1948 al riu Tàmesi.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Scull individual detalls | Mervyn Wood | Eduardo Risso | Romolo Catasta |
| Doble scull detalls | Regne UnitRichard Burnell Bertie Bushnell | DinamarcaEbbe Parsner Aage Larsen | UruguaiWilliam Jones Juan Rodríguez |
| Dos sense timoner detalls | Regne UnitJack Wilson Ran Laurie | SuïssaHans Kalt Josef Kalt | ItàliaFelice Fanetti Bruno Boni |
| Dos amb timoner detalls | DinamarcaFinn Pedersen Tage Henriksen Carl Andersen | ItàliaGiovanni Steffè Aldo Tarlao Alberto Radi | HongriaAntal Szendey Béla Zsitnik Róbert Zimonyi |
| Quatre sense timoner detalls | ItàliaGiuseppe Moioli Elio Morille Giovanni Invernizzi Franco Faggi | DinamarcaHelge Halkjær Aksel Bonde Hansen Helge Schrøder Ib Storm Larsen | Estats UnitsFrederick Kingsbury Stuart Griffing Gregory Gates Robert Perew |
| Quatre amb timoner detalls | Estats UnitsWarren Westlund Robert Martin Robert Will Gordon Giovanelli Allan Morgan | SuïssaRudolf Reichling Erich Schriever Emil Knecht Pierre Stebler André Moccand | DinamarcaErik Larsen Børge Raahauge Nielsen Henry Larsen Harry Knudsen Jørgen Ib Olsen |
| Vuit amb timoner detalls | Estats UnitsIan Turner David Turner James Hardy George Ahlgren Lloyd Butler David Brown Justus Smith John Stack Ralph Purchase | Regne UnitChristopher Barton Michael Lapage Guy Richardson Ernest Bircher Paul Massey Charles Lloyd David Meyrick Alfred Mellows Jack Dearlove | NoruegaKristoffer Lepsøe Thorstein Kråkenes Hans Hansen Halfdan Gran Olsen Harald Kråkenes Leif Næss Thor Pedersen Carl Monssen Sigurd Monssen |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 | Estats Units | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 3 | Dinamarca | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 4 | Itàlia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 5 | Austràlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Suïssa | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 7 | Uruguai | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | Hongria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Noruega | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Heliodor (poeta segle I)

Heliodor, en llatí Heliodoros, en grec antic Ἡλιόδωρος, fou un poeta grec autor d'un poema conegut amb el títol Ἰταλικὰ Θεάματα (Contemplació d'Itàlia), del qual Estobeu n'ha preservat sis versos. Probablement va viure després de Ciceró.

## Referències

* ↑ Estobeu. Florilegium 100, 100-6
* ↑ 3.Heliodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 373
# Henry Eriksson

Henry Eriksson (Avesta, 23 de gener de 1920 - Gävle, 8 de gener de 2000) va ser un atleta suec, especialista en curses de mig fons, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en els 1.500 metres del programa d'atletisme.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata en els 1.500 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1946, a Oslo, i quatre campionats nacionals, un dels 1.500 metres i tres de relleu 4x1500. En aquesta darrera prova aconseguí el rècord del món junt a tres companys bombers del club d'atletisme de Gävle.
Eriksson va ser un dels tres portants de la flama olímpica en les proves d'hípica dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 que es van disputar a Estocolm.

## Millors marques

* 1.500 metres. 3' 44.4" (1947)

## Referències

* 1 2 3 4 «Henry Eriksson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Stora Grabbar». [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Henry Eriksson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Yoon Tae-Il

Yoon Tae-Il (nascut el 19 de novembre de 1964) és un exjugador d'handbol sud-coreà, que va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988.
A l'Olimpíada de 1988 hi va guanyar la medalla d'argent amb la selecció de Corea del Sud. Hi va jugar tots sis partits, com a porter.
Fou l'entrenador de la selecció nacional femenina d'handbol del Kazakhstan que va participar en el Campionat del món d'handbol femení de 2011.

## Referències

* ↑ «XX Women's World Handball Championship 2011; Brasil – Team Roaster Kazakhstan». International Handball Federation. [Consulta: 5 desembre 2011].

## Enllaços externs

* «Fitxa de Yoon Tae-Il» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 8 octubre 2012].
# Serrat Rodó (Pinós)

El Serrat Rodó és una muntanya de 814 metres a cavall dels municipis de Pinós i de Torà, a la comarca del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya