OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí de la Font

El Molí de la Font és un edifici de Torà, a la comarca del Solsonès, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí d'oli i fassina d'estil popular construït al segle xviii. Als baixos de la casa Balaguer a la plaça de la font, es troba gran part de l'estructura del que s'havia constituït com a molí del comú de Torà.
Actualment hi manca el cavall de fusta que servia de premsa, però conserva, en canvi, tots els elements de pedra que el componien, com el bassi damunt el qual es col·loquen els esportins, les piques per a recollir l'oli o bé un fragment del molent i una pica rodona per escampar la pasta resultant de la premsada. Un altre dels elements conservats és una fogaina per escalfar aigua, amb un banquet de pedra al davant. Finalment també es conserva la base del caragol o lliura.

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 138. ISBN 84-607-0408-4.

## Referències

* 1 2 «Molí de la Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2017].
# Muniswamy Rajagopal

Muniswamy Rajagopal (24 de març de 1926 - Bangalore, 3 de març de 2004) va ser un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba. Un cop retirat passà a exercir d'entrenador durant molts anys.

## Referències

* 1 2 «Muniswamy Rajagopal Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 28 maig 2019].
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1988 - Parelles

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1988 celebrats a la ciutat de Calgary (Canadà) es disputà una prova de patinatge artístic sobre gel en categoria mixta per parelles que formà part del programa oficial dels Jocs.
La competició se celebrà entre els dies 14 i 16 de febrer de 1988 a les instal·lacions de l'Olympic Saddledome.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 30 patindors de 8 comitès nacionals diferents.
* Canadà (6)
* Estats Units (6)
* RDA (2)
* RFA (2)
* Regne Unit (4)
* Txecoslovàquia (2)
* Unió Soviètica (6)
* R.P. de la Xina (2)

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Unió Soviètica Ekaterina Gordeeva Sergei Grinkov | Unió Soviètica Elena Valova Oleg Vassiliev | Estats Units Jill Watson Peter Oppegard |

## Resultats

| Posició | Nom | CON | PC | PL | Pts. |
| 1 | Ekaterina Gordeeva / Sergei Grinkov | Unió Soviètica | 1 | 1 | 1.5 |
| 2 | Elena Valova / Oleg Vassiliev | Unió Soviètica | 2 | 2 | 3.0 |
| 3 | Jill Watson / Peter Oppegard | Estats Units | 3 | 3 | 4.5 |
| 4 | Larisa Selezneva / Oleg Makarov | Unió Soviètica | 6 | 4 | 6.0 |
| 5 | Gillian Wachsman / Todd Waggoner | Estats Units | 4 | 5 | 7.0 |
| 6 | Denise Benning / Lyndon Johnston | Canadà | 5 | 7 | 9.5 |
| 7 | Peggy Schwarz / Alexander Konig | RDA | 11 | 6 | 11.5 |
| 8 | Christine Hough / Doug Ladret | Canadà | 8 | 8 | 12.0 |
| 9 | Isabelle Brasseur / Lloyd Eisler | Canadà | 7 | 9 | 12.5 |
| 10 | Natalie Seybold / Wayne Seybold | Estats Units | 10 | 10 | 15.0 |
| 11 | Brigitte Groh / Holger Maletz | RFA | 13 | 11 | 17.5 |
| 12 | Cheryl Peake / Andrew Naylor | Regne Unit | 12 | 12 | 18.0 |
| 13 | Lisa Cushley / Neil Cushley | Regne Unit | 14 | 13 | 20.0 |
| 14 | Zhibin Mei / Wei Li | R.P. de la Xina | 15 | 14 | 24.5 |
| 15 | Lenka Knapova / Rene Novotny | Txecoslovàquia | 9 | - | - |
# Fa (concepte)

Fa (xinès simplificat: 法;Pronunciació del mandarí:) és un concepte en filosofia xinesa que abasta ètica, lògica, i llei. Es pot traduir com "llei" en alguns contextos, però més sovint com "model" o "estàndard". Agafant rellevància en un principi a l'escola de pensament moïsta, el concepte es va desenvolupar principalment al legalisme. En la filosofia de Han Fei, el rei és l'única font de fa (llei), ensenyat al poble perquè hi haguera una societat harmònica lliure d'ocurrències, desordre, i "apel·lació al privilegi". Els alts funcionaris no havien de tindre fa (llei o protocol), ni tampoc se'ls permetia crear el seu propi fa independent, unificant així el fiat executiu i l'imperi de la llei.
Xun Zi, un filòsof que acabaria sent fonamental en el confucianisme de la Dinastia Han, també va tractar el fa; suggerint que només ho podia avaluar adequadament el savi (el virtuós) confucià, i que el més important fa eren els mateixos rituals que Mo Zi havia ridiculitzat per la seua ostentació i per la manca de beneficis per a la gent en general.

## Referències

* ↑ Han Fei. (2003). Basic Writings. Columbia University Press: Nova York, p. 7, 21- 28, 40, 91
* ↑ Robins, Dan. «Xunzi», Fall 2008.
# Catalunya – Panamà (29-05-2024)

La selecció catalana de futbol disputà un partit amistós contra la selecció de Panamà el 29 de maig de 2024 a l'estadi de la Nova Creu Alta de Sabadell.

## Fitxa tècnica

| Catalunya | 2 - 2 | Panamà |
| Ferran Jutglà 10' Carles Aleñá 50' | FCF CCMA L'Esportiu | 17' Eric Davis 27' Freddy Góndola |
| Catalunya | Panamà |
CATALUNYA: :
| PO | Arnau Tenas |
| PO | Dani Cárdenas |
| DF | Héctor Bellerín |
| DF | Eric García |
| DF | Sergi Cardona |
| DF | Òscar Mingueza |
| DF | Mika Mármol |
| DF | Marc Pubill |
| CC | Oriol Romeu (c) |
| CC | Joan Jordán |
| CC | Marc Roca |
| CC | Sergio Gómez |
| CC | Carles Aleñá |
| CC | Ramon Terrats |
| CC | Gerard Gumbau |
| CC | Sergi Altimira |
| CC | Joan Gonzàlez |
| DV | Ferran Jutglà |
| DV | Marc Cardona |
| DV | Jastin García |
| Seleccionador: |||
| Gerard López ||||
PANAMÀ: :
| PO | Orlando Mosquera | |
| DF | Eric Davis (c) | |
| DF | César Blackman | |
| DF | Edgardo Fariña | |
| DF | Andrés Andrade | |
| DF | Roderick Miller | 67' |
| DF | Gabriel Brown | |
| DF | Orman Davis | |
| DF | Sergio Ramírez | |
| DF | Michael Murillo | |
| DF | Martín Krug | |
| CC | Yoel Bárcenas | |
| CC | Freddy Góndola | |
| CC | Jovani Welch | |
| CC | Josiel Núñez | |
| CC | Héctor Hurtado | |
| CC | Martín Morán | |
| DV | Tomás Rodríguez | |
| DV | Eduardo Guerrero | |
| DV | Alfredo Stephens | |
| Seleccionador: |||
| Thomas Christiansen ||||

## Referències

* ↑ Escubós, Marta «Taules entre Catalunya i Panamà a la Nova Creu Alta (2-2)». L'Esportiu, 29-05-2024 [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ Gázquez, Marc. «Catalunya y Panamá firman tablas en un festival ofensivo» (en castellà). Sport, 29-05-2024. [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ Escario, Sergio. «2-2: Catalunya vuelve con empate ante Panamá» (en castellà). Mundo Deportivo, 29-05-2024. [Consulta: 29 maig 2024].
* 1 2 Segarra, Marc «Catalunya i Panamà empaten a la Nova Creu Alta». Diari de Sabadell, 29-05-2024 [Consulta: 29 maig 2024].
# Pont del Diable (Torà)

El Pont del Diable és un aqüeducte del municipi de Torà, a la comarca del Solsonès inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont del diable-aqüeducte. Arc gòtic tot de pedra,situat en un barrancada o rasa. No dona indicis de que sigui un aqüeducte. Riera Torrent o Rasa de Pompuries afluent del riu Llobregós.

## Referències

* ↑ «Pont del Diable». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 març 2017].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 146. ISBN 84-607-0408-4.
# Rei (escacs)

En escacs, el rei és la peça més important del joc malgrat la seva relativa feblesa. Pot moure's en qualsevol direcció però només una casella a la vegada. Tanmateix, no pot saltar per sobre d'altres peces ni posar-se en una casella en què podria ser matat per una peça rival. El rei té un moviment especial anomenat enroc en què es mou dues caselles envers una torre i aquesta passa a ocupar la casella que el rei ha travessat.
Si el rei és amenaçat per una peça rival (escac), el jugador atacat ha de respondre a l'amenaça d'una de les següents maneres:
* matant la peça rival;
* posant una peça pròpia entremig de la peça rival i el rei per protegir-lo (no és possible si l'atacant és un cavall);
* movent el rei a una casella on no estigui amenaçat.
Si cap d'aquestes opcions no és possible, es tracta d'un escac i mat i el jugador que té el rei en una posició de perill perd la partida.

## Vegeu també

* Reglament dels escacs
Viccionari
# Revestiment (espeleotema)

Un revestiment és un tipus d'espeleotema consistent en recobriments cristal·lins que, creixent perpendicularment al substrat, entapissen les parets, sòtils i trespols de les coves, formant així mateix sobrecreixements d'aspecte rodonenc i bulbós al voltant de qualsevol suport disponible (blocs o prominències rocoses, altres espeleotemes, etc.).
La gènesi d'aquest espeleotema té lloc sota la superfície de l'aigua embassada dins les coves a causa de gours o al nivell freàtic. La disposició d'aquests revestiments pot ocórrer de forma extensiva en tota la superfície que ocupen les aigües en una cova, però és especialment important prop de la superfície, ja que en aquesta zona la concentració de diòxid de carboni, CO₂, és menor, pel seu pas a l'atmosfera de la cova, per la qual cosa l'aigua se sobresatura de carbonat de calci, CaCO₃, i es diposita.

## Referències

* ↑ Hill, C.A.; Forti, P. Cave Minerals of the World. National Speleological Society, 1997. ISBN 9781879961074.
* 1 2 Ginés, J.; Fornós, J.J.; Ginés, A. «Els espeleotems freàtics del quaternari de Mallorca: aspectes morfològics, mineralògics i cristal·logràfics». A: Universitat de València. Geomorfologia litoral i quaternari. Homenatge al professor Vicenç M. Rosselló i Verger, 2006, p. 151-165.
# Riera de Sorreigs

La Riera de Sorreigs és un curs d'aigua de la província de Barcelona; pertany als partits judicials de Berga i Vic.
Neix al terme de Sant Boi de Lluçanès, a la subcomarca del Lluçanès i forma dos saltants d'aigua, una de les quals dona nom al Gorg Negre; avança per la vall del terme de Santa Cecília de Voltregà, L'inici de la vall, en el seu sector oest es troba encaixat entre els cimals de la Tuta i de Santa Perpètua (795 m) i la serra de Sant Martí Xic o del castell de Voltregà (854 m); a mesura que el riu avança cap a llevant, la seva vall es va ampliant, fins que troba la carretera de Barcelona a Puigcerdà, després continua direcció Est i va a desembocar per la dreta en el riu Ter, als voltants de Manlleu.
Un gran part de la vall de la riera és protegit com espai d'interès natural i fa part de la xarxa Natura 2000.

## Referències

* 1 2 Gran geografia comarcal de Catalunya 1 Osona, El Ripollès. 1. 1. ed., 1. reimpr. corr. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1982, p. 153. ISBN 84-85194-15-2.
* ↑ «Riera de Sorreigs». Departament de Territori i Sostenibilitat. [Consulta: 29 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Espai Natural Protegit de la Riera de Sorreigs».
* «Espai Natural Protegit de la Riera de Sorreigs - Pàgina no oficial», 09-07-2020.
# Ricard de Sayn-Wittgenstein-Berleburg

Ricard de Sayn-Wittgenstein-Berleburg (Gießen, 29 d'octubre de 1934 – Bad Berleburg, Alemanya, 13 de març de 2017) fou un aristòcrata alemany, que exercí de 6è príncep de Sayn-Wittgenstein-Berleburg, i marit de la princesa Benedicta de Dinamarca.
La casa principesca de Sayn-Wittgenstein-Berleburg regia un petit territori localitzat a una àrea rural de l'actual bundesland de Renània-Westfàlia. La casa de Berleburg és una participació feta l'any 1607 dels antics territoris de Sayn-Wittgenstein. Aquesta casa principesca perdé tot el seu poder l'any 1806 passant a integrant-se al Regne de Westfàlia i posteriorment pel Congrés de Viena al de Prússia.
Ricard zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg era fill del príncep Gustau Albert de Sayn-Wittgenstein-Berleburg i de l'aristòcrata francesa Margarida Fouchè. Nasqué al castell familiar de Bad Berleburg l'any 1934. L'any 1944 el seu pare, integrant de l'exèrcit alemany durant la Segona Guerra Mundial, desaparagué donant-se per mort legalment l'any 1969, vint-i-cinc anys després.
L'any 1968 el príncep es casà amb la princesa Benedicta de Dinamarca al castell de Fredensborg. La parella ha tingut tres fills:
# Ricarda Funk

Ricarda Funk (Bad Neuenahr-Ahrweiler, Alemanya, 15 d'abril de 1992) és una piragüista alemanya que competeix en la modalitat d'eslàlom. Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla d'or als Jocs Olímpics de Tòquio 2020, en la modalitat de caiac. A més ha guanyat 5 medalles (2 d'or) en els Campionats del Món i 6 medalles (3 d'or) en els Campionats d'Europa.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 1 | K-1 Eslàlom |
| Campionat del Món ||||
| 2014 | Maryland | 5a posició | K-1 Eslàlom |
| 2015 | Londres | 2 | K-1 Eslàlom |
| 2017 | Pau | 3 | K-1 Eslàlom |
| 2018 | Rio de Janeiro | 3 | K-1 Eslàlom |
| 2019 | La Seu d'Urgell | 5a posició | K-1 Eslàlom |
| 2021 | Bratislava | 1 | K-1 Eslàlom |
| 2021 | Bratislava | 13a posició | KX-1 Eslàlom |
| 2022 | Augsburg | 1 | K-1 Eslàlom |
| 2022 | Augsburg | 7a posició | KX-1 Eslàlom |
| 2023 | Londres | 7a posició | K-1 Eslàlom |
| 2023 | Londres | 10a posició | KX-1 Eslàlom |
| Campionat d'Europa ||||
| 2014 | Viena | 1 | K-1 Eslàlom |
| 2015 | Markkleeberg | 2 | K-1 Eslàlom |
| 2017 | Ljubljana | 13a posició | K-1 Eslàlom |
| 2018 | Praga | 1 | K-1 Eslàlom |
| 2019 | Pau | 9a posició | K-1 Eslàlom |
| 2021 | Ivrea | 3 | K-1 Eslàlom |
| 2022 | Liptovski Mikulas | 14a posició | K-1 Eslàlom |
| 2022 | Liptovski Mikulas | 11a posició | KX-1 Eslàlom |
| 2023 | Cracòvia | 1 | K-1 Eslàlom |
| 2023 | Cracòvia | 2 | KX-1 Eslàlom |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Piragüisme. [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «Perfil oficial olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 4 juliol 2023].
# Resolució 1014 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1014 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de setembre de 1995. Després de recordar totes les resolucions sobre la situació a Libèria, en particular la 1001 (1995), el Consell va examinar diversos aspectes de la guerra civil i va estendre el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Libèria (UNOMIL) fins al 31 de gener de 1996.
El Consell de Seguretat va celebrar l'acord d'Abuja signat el 19 d'agost de 1995, que complementa els acords anteriors de Cotonou i Akosombo i va servir de base per a noves mesures pel Consell. També hi havia un nou Consell d'Estat, un alto el foc en vigor, el principi de la separació de les forces i un calendari per a l'aplicació de diversos aspectes de l'acord. Es va observar que, amb la signatura de l'acord d'Abuja, que també caldria tropes addicionals de la Grup de Monitorització de la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (ECOMOG) i més equipament i suport logístic per garantir el seu desplegament al llarg del tot país.
El mandat de la UNOMIL es va incrementar fins al 31 de gener de 1996, i fou acollida amb satisfacció la intenció del secretari general Boutros Boutros-Ghali de desplegar addicionalment 42 observadors militars, destacant que qualsevol augment addicional dependrà d'avanços sobre el terreny. Al mateix temps va ser acollida amb satisfacció la intenció de Boutros-Ghali de presentar recomanacions sobre la millora de la cooperació entre la UNOMIL i l'ECOMOG i la implementació del seu mandat. Als Estats membres se'ls va demanar que proporcionessin fons addicionals per al procés de pau i per proporcionar suport addicional a ECOMOG.
Aleshores es va demanar al secretari general, conjuntament amb el President de la Comunitat Econòmica dels Estats d'Àfrica Occidental, de convocar una conferència que elevaria els recursos necessaris per l'ECOMOG i per al procés general de pau a Libèria. Es va instar a tots els grups al país a respectar l'estatut de la UNOMIL, de l'ECOMOG i de les agències d'ajuda humanitària, mentre que es va instar a tots els països a observar l'embargament d'armes contra Libèria imposat en la Resolució 788 (1992) i posar en relleu violacions de la mateixa al Comitè establert en la Resolució 985 (1995). D'altra banda, les parts liberianes foren cridades a respectar el dret internacional humanitari, i es va instar a l'Organització de la Unitat Africana a mantenir els seus esforços en el país.

## Referències

* ↑ «Liberian factions end conflict: Council extends mandate of UNOMIL». UN Chronicle, 1995.
* ↑ Mgbeoji, Ikechi. Collective Insecurity: The Liberian Crisis, Unilateralism, and Global Order. UBC Press, 2004, p. 119. ISBN 978-0-7748-1037-1.
* ↑ United Nations, Office of Public Information. UN monthly chronicle, Volumes 32–33. United Nations, Office of Public Information, 1995, p. 19.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Primera Guerra Civil liberiana
* Charles Taylor

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1010 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1010 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 10 d'agost de 1995. Després de recordar totes les resolucions sobre la situació a l'antiga Iugoslàvia i reafirmant la Resolució 1004 (1995), el Consell va exigir que els serbis de Bòsnia alliberessin a totes les persones detingudes i permetessin l'accés a elles a les organitzacions humanitàries internacionals.
Preocupava al Consell de Seguretat que els serbis de Bòsnia no complissin les seves demandes. Era inacceptable que les zones segures de Srebrenica i Žepa fossin violats per les forces serbobosnianes. La resolució referma el compromís del Consell en una solució negociada dels conflictes a l'antiga Iugoslàvia en la qual la sobirania i integritat territorial dels seus estats fossin respectades i reconegudes mútuamen. També hi havia preocupació per violacions del dret internacional humanitari i la desaparició dels civils a Srebrenica i Žepa. La part sèrbia de Bòsnia va ser condemnada al respecte per no permetre l'accés als civils del Comitè Internacional de la Creu Roja (CICR).
El Consell va exigir que els serbobosnians permetessin a les persones detingudes rebre l'accés del CICR i l'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats i respectar els drets de les persones detingudes i va demanar el seu alliberament. Tots els que haguessin comés violacions del dret internacional humanitari serien responsables individualment. Finalment, es va demanar al Secretari General de les Nacions Unides que informés cap a l'1 de setembre de 1995 sobre el compliment d'aquesta resolució.

## Referències

* ↑ Kovačević, Slobodanka; Dajić, Putnik. Chronology of the Yugoslav crisis, Volume 3. Institute for European Studies, 1998, p. 172. ISBN 978-86-82057-09-3.
* ↑ Sitkowski, Andrzej. UN peacekeeping: myth and reality. Greenwood Publishing Group, 2006, p. 137. ISBN 978-0-275-99214-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Exèrcit de la República Sèrbia
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1016 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1016 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 21 de setembre de 1995. Després de recordar totes les resolucions sobre la situació a l'antiga Iugoslàvia, el Consell va demanar més esforços per arribar a una solució política global al conflicte a Bòsnia i Hercegovina i va exigir que tant a Bòsnia i Hercegovina com Croàcia finalitzin la seva ofensiva a l'oest de Bòsnia.
El Consell el preocupava que la situació a Bòsnia i Hercegovina era un crisi humanitària, en particular a causa dels recents combats, la pèrdua de vides, un gran nombre de refugiats i desplaçats i el patiment entre la població civil fruit d'accions militars. També ha lamentat les baixes sofertes pel mantenidors de la pau danesos i va enviar el condol a les famílies dels que havien mort. En aquest sentit, es va instar a totes les parts a que cessessin les hostilitats i observessin l'alto el foc.
Els Estats membres implicats en la promoció d'una solució pacífica en general a la regió van ser cridats a intensificar els seus esforços en conjunt amb les agències d'ajuda humanitària, assenyalant que no podria haver una solució militar al conflicte a Bòsnia i Hercegovina. Es va requerir al Secretari General per proporcionar informació addicional sobre la situació humanitària al Consell tan aviat com sigui possible.

## Referències

* ↑ Headley, James. Russia and the Balkans: foreign policy from Yeltsin to Putin. Columbia University Press, 2008, p. 240. ISBN 978-0-231-70092-4.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra de Bòsnia
* Guerra de la independència croata

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Roberto Boninsegna

Roberto Boninsegna (Màntua, 13 de novembre 1943) fou un futbolista italià dels anys 60 i 70 del segle xx.
Començà a destacar a diversos clubs modestos, entre ells el Càller entre 1966 i 1969. Aquest darrer any s'incorporà a l'Inter de Milà on destacà com a golejador. A la Serie A marcà en total 163 gols en 366 partits i fou màxim golejador els anys 1971 i 1972. El 1976 fou fitxat per la Juventus FC on romangué tres temporades i acabà la seva carrera al Verona la temporada 1979-80.
També fou internacional amb la selecció d'Itàlia. Participà en el Mundial de Mèxic 1974, on la selecció italiana fou finalista en perdre la final davant el Brasil per 4 a 1. Boninsegna fou l'autor del gol italià.

## Estadístiques

| Temporada | Club | Lliga | Lliga | Lliga |
| Temporada | Club | Sèrie | Partits | Gols |
| 1963-64 | Prato | B | 22 | 1 |
| 1964-65 | Potenza | B | 32 | 9 |
| 1965-66 | Varese | A | 28 | 5 |
| 1966-67 | Cagliari Calcio | A | 34 | 9 |
| 1967-68 | Cagliari Calcio | A | 19 | 5 |
| 1968-69 | Cagliari Calcio | A | 30 | 9 |
| 1969-70 | Internazionale | A | 30 | 13 |
| 1970-71 | Internazionale | A | 28 | 24 |
| 1971-72 | Internazionale | A | 28 | 22 |
| 1972-73 | Internazionale | A | 27 | 12 |
| 1973-74 | Internazionale | A | 29 | 23 |
| 1974-75 | Internazionale | A | 29 | 9 |
| 1975-76 | Internazionale | A | 26 | 10 |
| 1976-77 | Juventus FC | A | 29 | 10 |
| 1977-78 | Juventus FC | A | 21 | 10 |
| 1978-79 | Juventus FC | A | 8 | 2 |
| 1979-80 | Verona | B | 14 | 3 |
| Totals Sèrie A | Totals Sèrie A | | 366 | 163 |

## Palmarès
### Internazionale

* Lliga italiana de futbol: 1970-71

### Juventus

* Lliga italiana de futbol: 1976-77, 1977-78
* Copa italiana de futbol: 1978-79
* Copa de la UEFA: 1976-77

### Individual

* Màxim golejador de la lliga italiana de futbol: 1970-71, 1971-72

## Enllaços externs

* (italià) Arxiu de l'Inter Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine.
Roberto Boninsegna amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1970
1 Albertosi •
2 Burgnich •
3 Facchetti •
4 Poletti •
5 Cera •
6 Ferrante •
7 Niccolai •
8 Rosato •
9 Puia •
10 Bertini •
11 Riva •
12 Zoff •
13 Domenghini •
14 Rivera •
15 Mazzola •
16 De Sisti •
17 Vieri •
18 Juliano •
19 Gori •
20 Boninsegna •
21 Furino •
22 Prati •
Seleccionador: Valcareggi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de Futbol 1974
1 Zoff •
2 Spinosi •
3 Facchetti (c) •
4 Benetti •
5 Morini •
6 Burgnich •
7 Mazzola •
8 Capello •
9 Chinaglia •
10 Rivera •
11 Riva •
12 Albertosi •
13 Sabadini •
14 Bellugi •
15 Wilson •
16 Juliano •
17 Re Cecconi •
18 Causio •
19 Anastasi •
20 Boninsegna •
21 Pulici •
22 Castellini •
Entrenador: Valcareggi :