OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Glenfield (Dakota del Nord)

Glenfield és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 134 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glenfield tenia 134 habitants, 57 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 398 hab./km².
Dels 57 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,9% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 22,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.583 $ i la renda mediana per família de 26.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 30.833 $. La renda per capita de la població era de 12.125 $. Entorn del 23,3% de les famílies i el 24,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glenfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glenfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Glendora (Mississipi)

Glendora és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glendora tenia 285 habitants, 69 habitatges, i 60 famílies. La densitat de població era de 786 habitants per km².
Dels 69 habitatges en un 55,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29% hi vivien parelles casades, en un 50,7% dones solteres, i en un 11,6% no eren unitats familiars. En el 8,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,8% tenia menys de 18 anys, un 15,4% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 14,7% de 45 a 60 i un 4,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.375 $ i la renda mediana per família d'11.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.500 $ mentre que les dones 11.250 $. La renda per capita de la població era de 7.044 $. Entorn del 68,2% de les famílies i el 62,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glendora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glendora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Geraint, fill d'Erbin

Geraint, fill d'Erbin (en gal·lès mitjà: Geraint uab Erbin) és un poema medieval gal·lès que rendeix homenatge a l'heroi Geraint i les seves gestes durant la batalla de Llongborth. El poema està format per estrofes d'estil englyn de tres versos cadascuna i es conserva en diverses versions, totes en gal·lès mitjà. La versió més antiga coneguda apareix en el Llibre negre de Carmarthen, completat al voltant de l'any 1250, tot i que el poema podria haver-se escrit entre els segles x i xi. El poema destaca per ser un dels primers on s'esmenta el llegendari rei Artús.

## Poema i context

El protagonista del poema, Geraint mab Erbin, va ser una figura popular en la tradició gal·lesa i apareix en una sèrie de fonts subseqüents. Genealogies posteriors el situen a l'oest de Gran Bretanya i al sud de Gal·les a finals del segle vi. En l'antic poema Y Gododdin hi ha referències a un "Geraint des del sud", probablement una al·lusió a Geraint mab Erbin. Tot i així, Geraint va assolir la fama amb la publicació de Geraint ac Enid, un conte que segueix la narrativa de l'obra francesa Erec i Enide de Chrétien de Troyes.
Geraint, fill d'Erbin fa servir la repetició en celebrar les gestes de Geraint a Llongborth, un lloc que podria identificar-se amb Langport, Somerset, tot i que llongborth pot referir-se també a un "port de vaixells", semblant al longphort viking a Irlanda. Cada englyn repeteix la forma dels altres amb més o menys variació. En una estrofa s'esmenta al rei Artús com a amerauder o emperador. Aquesta és la primera referència coneguda a Artús com a emperador, un títol utilitzat freqüentment en obres posteriors però pràcticament absent en material antic. L'associació amb Artús també mostra que ja des de molt aviat Geraint formava part de l'òrbita d'Artús, un procés que es repeteix amb altres herois de la tradició gal·lesa.

## Notes i referències

* ↑ Bollard, pp. 14–16.
* 1 2 Gomezgil, Ignacio. Menciones de Arthur, dux bellorum de Britania, en textos de la alta edad media (en castellà) [Consulta: 16 desembre 2018].
* ↑ Bollard, p. 14.
* ↑ En l'estrofa LXXXVII.
* ↑ Bollard, pp. 14–15.
* ↑ «Mabinogion: Introducción» (en castellà), 2017. [Consulta: 16 desembre 2018].
* 1 2 3 4 Bollard, p. 15.
* 1 2 Koch, p. 804.
* ↑ Meid, pp. 269.

## Bibliografia

* Bollard, John K. «The Romance of Arthur: An Anthology of Medieval Texts in Translation». A: Arthur in the Early Welsh Tradition (en anglès), 1994, p. 11–23.
* Derek Bryce. Arthur and the Britons in Wales and Scotland by W. F. Skene (en anglès). Llanerch Enterprises, 1988.
* Koch, John T. Celtic Culture: A Historical Encyclopedia (en anglès). CLIO, 2006.
* Meid, Wolfgang. «Las lenguas y literaturas celtas». A: Akal. Akal. Historia de la Literatura (en castellà). II, 1989. ISBN 84-7600-410-9 [Consulta: 16 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Celtic Literature Collective Text original i traducció a l'anglès.
* "Geraint the Son of Erbin" a Sacred texts (anglès)
# Gerald (Missouri)

Gerald és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.171 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gerald tenia 1.171 habitants, 474 habitatges, i 327 famílies. La densitat de població era de 322,9 habitants per km².
Dels 474 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 25,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.095 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.194 $ mentre que les dones 21.971 $. La renda per capita de la població era de 14.095 $. Entorn del 6% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gerald». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gerald». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Globularieae

Globularieae és una tribu de la família de les plantaginàcies (Plantaginaceae).

## Taxonomia
### Gèneres

Dins d'aquesta família es reconeixen els dos gèneres següents:
* Globularia Tourn. ex L.
* Campylanthus Roth

## Història taxonòmica

Fins l'aparició de les classificacions filogenètiques APG l'any 1998, les classificacions antigues havien reconegut la família de les globulariàcies (Globulariaceae), però amb una circumscripció molt diferent de la tribu actual. Al sistema Cronquist (1981) contenia unes 300 espècies agrupades en 10 gèneres, mentre que la tribu actual és formada per unes 46 espècies agrupades en dos gèneres. Tot i que també fou tradicional considerar només els gèneres Globularia i Cockburnia com a membres de la família Globulariaceae i posar els altres a la família de les escrofulariàcies (Scrophulariaceae).
El primer sistema APG (1998) va prescindir de la família Globulariaceae i va incloure els seus membres dins la família de les plantaginàcies.

## Usos

Algunes espècies com Globularia cordifolia i Globularia punctata,són plantes conreades en jardineria.

## Referències

* ↑ «PLANTAGINACEAE Jussieu» (en anglès). Angiosperm Phylogeny Website, version 14, 01-07-2017. [Consulta: 22 setembre 2023].
* 1 2 Cronquist, 1981, p. 954.
* ↑ The Angiosperm Phylogeny Group, 1998, p. 550.
* ↑ Köhlein, Fritz; Menzel, Peter. Color Encyclopedia of Garden Plants and Habitats (en anglès). Timber Press, 1994, p. 143. ISBN 978-0-88192-298-1.
* ↑ Segall, Barbara. Botanica: The Illustrated A-Z of Over 10,000 Garden Plants and how to Cultivate Them (en anglès). Mynah, 1997, p. 408. ISBN 978-0-09-183616-0.

## Bibliografia

* Cronquist, Arthur. An integrated system of classification of flowering plants (en anglès). Nova York: Columbia UNiversity Press, 1981. ISBN 0-231-03880-1.
* The Angiosperm Phylogeny Group «An Ordinal Classification for the Families of Flowering Plants.». Annals of the Missouri Botanical Garden, vol. 85, n. 4, 1998, pàg. 531-552. DOI: 10.2307/2992015.
# Gamarús camablanc

El gamarús camablanc (Strix albitarsis; syn: Ciccaba virgata) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita els boscos de muntanya de Colòmbia, nord-oest de Veneçuela, l'Equador, el Perú i Bolívia central. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, gener 2023) el gamarús cafè pertany al gènere Strix. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que pertany al gènere Ciccaba, el qual no és reconegut pel COI.

## Referències

* ↑ «Gamarús camablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 desembre 2022 (català)
* 1 2 3 «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 266. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Rufous-banded Owl. Ciccaba albitarsis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Gamarús bru

El gamarús bru (Strix leptogrammica) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita els boscos d'Àsia meridional, des del nord del Pakistan, l'Índia, Sri Lanka, Myanmar, sud-est de la Xina i Taiwan, cap al sud, a través de Tailàndia, nord de Laos, Vietnam i la Península Malaia fins a Sumatra, Borneo i Java. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Gamarús bru». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 262. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Brown Wood-owl. Strix leptogrammica» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Grànul (biologia cel·lular)

En la biologia cel·lular, un grànul és una partícula petita. Sota el microscopi òptic pràcticament no es distingeix cap estructura. Aquest terme sovint es fa servir per a descriure la via secretora de la vesícula biològica.

## Leucòcits

Un grup de leucòcits anomenats granulòcits contenen grànuls i tenen un paper important en el sistema immunitari. Els grànuls de certes cèl·lules com les cèl·lules matadores (natural killer cells), contenen components que poden dur a la lisi de cèl·lules veïnes. Els gànuls dels leucòcits es classifiquen com grànul azuròfil o grànul específic. La desgranulació allibera grànuls en resposta a estímula immunològics.

## Plaques

Els grànuls de les plaquetes es classifiquen com grànul dens i alfagrànul.

## Midó

En la fotosíntesi, les plantes usen l'energia de la llum per a produir glucosa del diòxid de carboni. Aquesta glucosa s'emmagatzema en la forma de grànuls de midó, en els plastidis com el cloroplasts i especialment els amiloplasts.

## Vegeu també

* Grànul
# Generació del 50

La Generació del 50 és un moviment de la literatura espanyola que es caracteritza per unes obres líriques i reflexives, que poden incloure temes socials, però que no tenen com a objectiu la crítica al sistema sinó l'expressió de la intimitat i l'exploració de les possibilitats del llenguatge. Els seus autors tenen sovint una àmplia formació universitària que es plasma en l'ús de referents poètics, que alternen amb col·loquialismes i de vegades un to irònic. De la poesia, la generació va ampliar-se a la narrativa i l'assaig, amb aquesta preocupació per reflectir sentiments i situacions quotidianes combinades amb assumptes filosòfics.
Els autors més destacats de la Generació del 50 són Ignacio Aldecoa, Carmen Martín Gaite i Juan Marsé en novel·la; Ángel González, José Ángel Valente, Claudio Rodríguez, Gabriel Ferrater i Francisco Brines en poesia i Josefina Aldecoa i Rafael Sánchez Ferlosio en l'assaig.

## Referències

* ↑ Santos Sanz Villanueva, Historia de la literatura española. El siglo XX. Literatura actual, Barcelona, Ariel, 1984,
* ↑ Provencio, Pedro «El grupo poético de los años 50». Cuadernos Hispanoamericanos, 503, 1992, pàg. 121–132. ISSN: 0011-250X.
* ↑ Riera Guilera, Carme. La Escuela de Barcelona: Barral, Gil de Biedma, Goytisolo, el núcleo poético de la generación de los 50. Anagrama, 1988. ISBN 978-84-339-0095-1.
* ↑ Sanz Villanueva, Santos. Diez novelistas españoles de postguerra : siete olvidados y tres raros. Madrid: Marenostrum, 2010. ISBN 978-84-92548-44-6.
# Gernika Rugby Taldea

El Gernika Rugby Elkartea és un club de rugbi basc de la localitat de Gernika, en la comarca de Busturialdea-Urdaibai (Biscaia, País Basc).

## Referències

* ↑ Hamilton, Tom. «Perils of the Eurozone». ESPN Scrum, 17-07-2012. [Consulta: 20 juliol 2012].
* ↑ «Rules». European Rugby Cup. Arxivat de l'original el 23 gener 2013. [Consulta: 19 gener 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial del Gernika Rugby Elkartea
# Govern d'Itàlia

El Govern de la República Italiana (en italià: Governo della Repubblica Italiana) és l'òrgan constitucional que encapçala el poder executiu d'Itàlia. La seva regulació fonamental se situa en el Títol III de la Constitució italiana.
Està compost pel President del Consell de Ministres i els Ministres, que formen el Consell de Ministres. Generalment formen part del Govern també uns sotssecretaris d'Estat, alguns dels quals assumeixen el rol de viceministres.
Té la seu oficial en el Palau Chigi a la Piazza Colonna a Roma. Altres seus de la representació del Govern italià són Vila Doria Pamphilj, Vila Madama i el Palau de la Farnesina, tots situats a Roma.
El gabinet actual (2021), denominat Govern Draghi, nomenat en honor del President del Consell Mario Draghi, va entrar en vigor el 13 de febrer de 2021 després d'haver prestat jurament en el Palau del Quirinal.

## President del Consell de Ministres

El president del Consell de Ministres té una posició de preeminència sobre els altres membres del govern. Ell té l'encàrrec de formar el govern una vegada rebut el mandat pel cap d'Estat i de triar els ministres. Si ell dimiteix, tot el govern haurà de dimitir també.
Al govern, un o més ministres poden tenir el càrrec de Vicepresident del Consell de Ministres, triats pel Consell de Ministres. La seva tasca és de substituir aquest últim quan el President no estigui o tingui un impediment temporal.

### Ministeris

Els actuals ministeris del Govern d'Itàlia són els següents:
* Ministeri d'Afers exteriors i Cooperació Internacional
* Ministeri de l'Interior
* Ministeri de Justícia
* Ministeri de Defensa
* Ministeri d'Economia i Finances
* Ministeri de Desenvolupament Econòmic
* Ministeri d'Infraestructures i Transports
* Ministeri de Polítiques Agrícoles, Alimentessis i Forestals
* Ministeri de Medi ambient i Protecció del Territori i del Mar
* Ministeri de Treball i Polítiques Socials
* Ministeri d'Educació
* Ministeri d'Universitat i Recerca
* Ministeri de Patrimoni Cultural, Activitats i Turisme
* Ministeri de salut

### El Consell de Ministres

* determina la política general, interna i econòmica del govern;
* resol els conflictes de competència entre els ministres;
* proposa els projectes de llei per presentar a les Càmeres;
* pren decisions fonamentals en la política exterior.

## Nomenament

El president del Consell és nominat pel president de la República després d'una sèrie de consultes no oficials amb els presidents de les Càmeres i els representants dels grups parlamentessis. Els ministres són indicats pel president del Consell designat, i són nomenats pel president de la República.

## Referències

* ↑ «Constitució de la República Italiana». [Consulta: 3 març 2021].
* ↑ «Presidenza della Repubblica». .
# Ginette Maddie

Ginette Maddie nascuda Marcelle Yvonne Gourier (París, 25 de febrer de 1898 − París, 7 d'abril de 1980) va ser una actriu francesa. Va rodar vint pel·lícules entre 1922 i 1958, sobretot amb els realitzadors Alfred Machin i Julien Duvivier.

## Filmografia

* Le Désert de Pigalle (1958) de Léo Joannon en el paper de Mme Rita amb Annie Girardot
* Untel père et fils (1943) (no surt als crèdits) en el paper de Aglaé
* Sola (1931) .... Marianne
* L'Ensorcellement de Séville (1931) de Benito Perojo amb Gina Manes, Hugues de Bagratide, Georges Peclet.
* Au bonheur des dames (1930) de Julien Duvivier en el paper de Clara
* L'escale (1929) de Jean Gourguet amb Jenny Luxeuil, René Ferte, Geo Saacke
* Der Rosa Diamant (1926)
* Le berceau de dieu (1926)
* Le Cœur des gueux (1925) d'Alfred Machin
* Der Maler und sein Modell (1925)
* Les Héritiers de l'oncle James (1924) en el paper de Ginette
* L'Arriviste, (1924) en el paper de Renée April
* Il ne faut pas jouer avec le feu (1924)
* L'Inondation (1924)
* L'Ornière (1924)
* Vindicta (1923) de Louis Feuillade en el paper de Blanche Césarin amb Andrée Lionel, Georges Biscot, Lucien Dalsace.
* Aux jardins de Murcie (1923)
* La gitanilla (1923) en el paper de La Gitanilla
* Sarati, le terrible (1923)
* Le diamant noir (1922) en el paper de Nora de André Hugon, amb Claude Mérelle, Henry Krauss, Armand Bernard
# Gil Roger Vázquez

Gil Roger Vázquez (Xelva, 1862 - 1940) fou un advocat i polític valencià, fill de Gil Roger Duval, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Es llicencià en dret per la Universitat de Valladolid, exercí uns anys com a advocat i s'afilià al Partit Liberal, amb el que el 1886 fou elegit diputat provincial pel districte de Xelva i nomenat president de la Comissió Provincial, càrrec que ocupà fins al 1898. En aquests anys fou director de l'hospital i de la junta d'obres del port de València. Es casà amb la pedagoga Natividad Domínguez Atalaya i s'interessà per les qüestions educatives.
Fou elegit diputat pel districte de Xelva a les eleccions generals espanyoles de 1905, però renuncià al seu escó el desembre de 1906, i fou substituït per Ricardo Aparicio y Aparicio. Fou novament escollit a les eleccions generals espanyoles de 1910, i a les Corts defensà la necessitat d'un ferrocarril directe de València a Madrid. Durant aquests anys fou governador civil de Tarragona i delegat d'Ensenyament Primari a València. Va escriure articles a Las Provincias.

## Obres

* Regionalismo práctico
* La enseñanza en Valencia durante los años 1910 y 1911, informe presentat a les corts el 1912
* Desde la atalaya y cuevas del Imán (novel·la)
* Del monte y del llano (poemes), 1931
* Santa y Zaida (novela), 1914

## Referències

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ «Catálogo de la Biblioteca Nacional de España -» (en castellà). [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Catálogo de la Biblioteca Nacional de España -» (en castellà). [Consulta: 4 gener 2021].
# Sindicat Agrícola (Constantí)

El Sindicat Agrícola és una obra noucentista de Constantí (Tarragonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El sindicat agrícola està compost per un edifici de planta baixa i pis. És situat davant de l'Ajuntament al carrer Major. Fou bastit l'any 1914.

## Història

A partir de la llei reguladora de l'associacionisme agrari de 1906 es construí el Sindicat Agrícola i Caixa Rural l'any 1914, que tenia la seu al carrer Major, 18 amb la participació de 87 socis fundadors que avalaren, amb el seu patrimoni, el sindicat agrícola reformista. El sindicat assumí una tasca cultural, amb obres musicals i representacions dramàtiques.

## Referències

* 1 2 «Sindicat Agrícola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 27 març 2019].

## Enllaços externs

* «Sindicat Agrícola». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.