OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Okmulgee

Okmulgee és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 13.022 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Okmulgee tenia 13.022 habitants, 5.135 habitatges, i 3.291 famílies. La densitat de població era de 392,2 habitants per km².
Dels 5.135 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,7% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 32,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 12,7% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.344 $ i la renda mediana per família de 31.015 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.105 $ mentre que les dones 19.722 $. La renda per capita de la població era de 13.633 $. Entorn del 19,6% de les famílies i el 24,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Okmulgee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Okmulgee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Cal Girona Vell

Cal Girona Vell és una obra del Morell (Tarragonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La casa coneguda amb el nom de "Cal Girona Vell", està situada al final del carrer Major, concretament a un carreró sense sortida que se situa sota el talús que sustenta el castell dels Montoliu.
La casa tanca el carrer i té forma de torre fortalesa amb la seva tipologia quadrada. L'alçat està conformat per una planta baixa amb arc de mig punt, pis amb finestres de nova factura i golfes amb galeria correguda, on encara es veuen els arcs de mig punt primitius que actualment es troben tapiats.
De l'edifici, només es conserva actualment el portal, envoltat d'una zona ajardinada.

## Història

L'estat de conservació de la casa durant els últims anys era força deficient i la major part s'emprava com a habitatge agrícola.
En l'actualitat només es conserva el portal, com a espai de comunicació, dins d'una zona ajardinada pública.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Girona Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].
# TPN

TPN té els següents significats:
* The Promised Neverland, sèrie de manga del Japó
* Parc Nacional Tatra (Polònia) (del seu nom en polonès Tatrzański Park Narodowy), parc nacional a l'entorn dels Tatra, a Polònia
* Societat d'Amics de les Ciències de Varsòvia (del seu nom en polonès Towarzystwo Przyjaciół Nauk), societat científica històrica amb seu a Varsòvia, a Polònia
* Trastorn de la personalitat narcisista, trastorn de la personalitat caracteritzat per una necessitat desmesurada d'admiració
* Nutrició parenteral total (del seu nom en anglès Total Parenteral Nutrition), alimentació d'una persona únicament per via intravenosa
* Teràpia per pressió negativa, tècnica per a la cicatrització de ferides
# Kusín

Kusín és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1418.
# Buglovce

Buglovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.
La primera referència escrita de la vila data del 1280.
# Univers (matemàtiques)

L'univers de discurs, conjunt universal o referencial, que normalment s'expressa amb les lletres $U,\;V\;{\acute {o}}\;E\,$, és un conjunt l'objecte d'estudi del qual són els seus subconjunts.
Anteriorment es considerava el conjunt universal com el conjunt de totes les coses, però està demostrat que aquest conjunt no existeix. Particularment perquè suposar l'existència d'aquest conjunt condueix a la paradoxa de Russell.
Actualment s'ha de deixar en clar sobre quin conjunt s'està tractant. Per exemple, si estem tractant conjunts els elements són lletres, el conjunt referencial seria el conjunt format per totes les lletres de l'alfabet.
El complement del conjunt univers és el conjunt buit, és a dir, aquell que està desproveït d'elements.

## Propietats

* Tot conjunt A és subconjunt de U :
       $\forall A:\;A\subseteq U$
* Per a tot conjunt A , la unió de A amb el conjunt universal dona U :
       $\forall A:\;A\cup U=U$
* Per a tot conjunt A , la intersecció de A amb el conjunt universal és el mateix conjunt:
       $\forall A:\;A\cap U=A$
* El complement del conjunt universal és el conjunt buit:
       $U^{C}=\varnothing \,$
* El conjunt universal és el complement del conjunt buit:
       $\varnothing ^{C}=U\,$

## Vegeu també

* Teoria de conjunts
* Conjunt
* Subconjunt
* Conjunt buit
* Intersecció de conjunts
* Unió de conjunts
* Diferència de conjunts
* Complement d'un conjunt
Viccionari
# Tereshkova (cràter)

Tereshkova és un cràter d'impacte relativament petit pertanyent a la cara oculta de la Lluna. Es localitza en el perímetre occidental de la Mare Moscoviense, al sud-est del cràter Feoktistov.
* Localització de Tereshkova (centre superior dreta de la imatge)
* Cràters satèl·lit
La vora d'aquest cràter s'assembla a un hexàgon de contorn arrodonit. Posseeix un petit cràter en forma de copa a prop de la vora exterior de la vora sud. Les muralles orientals d'aquest cràter es fonen amb la vora de la Mare Moscoviense. El perfil de la vora està desgastada, però només cràters minúsculs piquen la superfície de la vora i de l'interior del cràter.
* Rodalies de Tereshkova. Fotografia de la missió Lunar Reconnaissance Orbiter
* Cràter de Tereshkova. Fotografia de la missió Lunar Reconnaissance Orbiter
* Cràter de Tereshkova. Fotografia de la missió Apollo 13
Deu el seu nom a la cosmonauta Valentina Tereixkova, la primera dona en l'espai.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Tereshkova.
| Tereshkova | Coordenades | Diàmetre |
| U | 28° 42′ N, 142° 48′ E﻿ / ﻿28.7°N,142.8°E﻿ / 28.7; 142.8﻿ (Tereshkova U) | 23 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# TPS

TPS té els següents significats:
* Aeroport de Trapani-Birgi (codi IATA), aeroport públic i militar a Trapani (Sicília, Itàlia).
* Turun Palloseura, club esportiu finlandès de la ciutat de Turku, dedicat a la pràctica del futbol i l'hoquei gel.
* Videojoc d'acció en tercera persona (Third-person shooter), gènere de videojoc amb gràfics en 3D, on el personatge es veu amb un angle amb perspectiva.
Viccionari
# Kristīne Nevarauska

Kristīne Nevarauska (Bauska, RSS de Letònia, 3 de març de 1981) és una actriu de cinema, teatre i televisió letona. En el món del teatre, entre 2001 i 2005 treballà al Teatre Dramàtic de Valmiera i a partir d'aleshores al Teatre Dailes. També ha participat en diverses pel·lícules.
L'any 2003, va rebre el Premi Nacional Letó Lielais Kristaps pel seu paper d'actriu a Sauja ložu. L'any 2004 va rebre el Shooting Stars Award, que anualment es nomina a deu joves actors i actrius europeus al Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Paper | Data d'estrena | Notes |
| 2001 | Pa ceļam aizejot | Viva | 2001 | |
| 2002 | Sauja ložu | Liene | 2002 | |
| 2005 | Man patīk, ka meitene skumst | | 2005 | |
| 2007 | Neprāta cena | Līga | 2007 | sèrie de TV (298 episodis) |
| 2007 | Jāņu nakts | Cilda | 10 de febrer 2007 | |
| 2009 | Ugunsgrēks | Līga | 2009 | sèrie de TV |
| 2010 | Amaya | Lori | 16 de setembre 2010 | |

## Referències

* ↑ «Dailes teātris - Aktieri - Kristīne Nevarauska» (en letó). Teatre Dailes. [Consulta: 25 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Kristīne Nevarauska al web del Teatre Dailes (letó)
# Bugrino

Bugrino (rus: Бугрино́) és un poble de l'Okrug Autònom de Nenets (Oblast d'Arkhangelsk), Rússia. És l'única ciutat del municipi "Consell del poble de Kolguevsky", a l'illa de Kolguyev, districte de Zapolyarny. El 2010 tenia 424 habitants.

## Geografia

Situat a l'illa de Kolguyev, és el centre administratiu de l'illa i part del districte autònom de Nenets. La comunicació entre el continent i el camp petrolier de Bugrino es fa per mar i per aire a l'hivern. L'obertura del camp permet a l'aeroport a partir de novembre de 2002 d'assumir vols regulars (Yak-40, AN-24 i AN-26).

## Demografia

La gent de Bugrino es dedica principalment a la mineria de petroli i gas, i pastoreig.
Població :
| Curs | Població |
| 1920 | 203 |
| 1925 | 187 |
| 1932 | 26 |
| 1999 | 425 |
| 2002 | 400 |
| 2010 | 424 |
| 2011 | 436 |
| 2012 | 409 |
| 2013 | 408 |
| 2014 | 404 |
| 2015 | 407 |
| 2016 | 416 |
| 2017 | 417 |
| 2018 | 427 |
| 2019 | 427 |
| 2020 | 432 |
| 2021 | 337 |

## Clima

Bugrino té un clima subàrtic (Dfc).

## Referències

* ↑ «Bugrino, Zapolyarny, Nenets, Russia - City, Town and Village of the world».
* Kolguev o illa de Kalguev // Enciclopèdia de Brockhaus i Efron : en 86 volums (82 tones i 4 ext. - Sant Petersburg. ,
# Tímbrara

Tímbrara (en grec antic Θύμβραρα) era una ciutat prop de Sardes a Lídia, a la vora del riu Pactol. Els contingents de l'exèrcit persa que es formaven a les províncies de l'Àsia Menor acostumaven a reunir-se en aquell lloc. La seva situació exacta es desconeix, però podria ser la mateixa ciutat que Tibarna, que anomena Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 906. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, Willam (ed.). «Thymbrara». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 2 juny 2021].
# Teorema de Wolstenholme

En teoria de nombres, el teorema de Wolstenholme, en honor del matemàtic britànic Joseph Wolstenholme qui el va enunciar per primera vegada el 1862, és un teorema que permet relacionar determinats nombres primers amb els nombres de Bernoulli.

## Definició

Si $p$ és un nombre primer i $p>3$, aleshores el numerador del nombre harmònic (p-1)-èsim és divisible per $p^{2}$:
$H_{p-1}=1+{1 \over 2}+{1 \over 3}+...+{1 \over p-1}\equiv 0{\pmod {p^{2}}}$
i el numerador del nombre harmònic generalitzat
$H_{p-1,2}=1+{1 \over 2^{2}}+{1 \over 3^{2}}+...+{1 \over (p-1)^{2}}\equiv 0{\pmod {p}}$
Aquests numeradors de $H_{p-1,2}$ es denominen nombres de Wolstenholme.
Això implica que el coeficient binomial
${2p-1 \choose p-1}\equiv 1{\pmod {p^{3}}}$

## Exemple

Per $p=11$, el seu nombre harmònic seria:
$H_{11}={2520 \over 2520}+{1260 \over 2520}+{840 \over 2520}+{630 \over 2520}+{504 \over 2520}+{420 \over 2520}+{360 \over 2520}+{315 \over 2520}+{280 \over 2520}+{252 \over 2520}={7381 \over 2520}$
i el seu numerador
$7381\equiv 0{\pmod {11^{2}=121}}$
i el seu nombre harmònic generalitzat seria:
$H_{11,2}={6350400 \over 2520}+{1587600 \over 6350400}+{705600 \over 6350400}+{396900 \over 6350400}+{254016 \over 6350400}+{176400 \over 6350400}+{129600 \over 6350400}+{99225 \over 6350400}+{78400 \over 6350400}+{63504 \over 6350400}={9841645 \over 6350400}$
i el seu numerador
$9841645\equiv 0{\pmod {11}}$

## Nombres primers de Wolstenholme

Es diu que un nombre primer és de Wolstenholme si, i només si,
${2p-1 \choose p-1}\equiv 1{\pmod {p^{4}}}$
Només es coneixen dos nombres primers de Wolstenholme: $16843$ i $2124679$ (successió A088164 a l'OEIS). A més, l'any 2007, McIntosh i Roettger van demostrar que si n'existeix algun altre, ha de ser més gran que $10^{9}$.

## Referències

* ↑ Mestrovic, pàgines 6-7.
* ↑ Keng, pàgina 33.
* ↑ Helou & Terjanian, pàgina 475.
* ↑ Mestrovic, pàgines 14-15.

## Bibliografia

* Helou, Charles; Terjanian, Guy «On Wolstenholme's theorem and its converse» (en (anglès)). Journal of Number Theory, Vol. 128, Num. 3, 2008, pàg. 475-499. DOI: 10.1016/j.jnt.2007.06.008. ISSN: 0022-314X.
* Keng, Hua Loo. Introduction to Number Theory (en (anglès)). Springer, 1982. ISBN 978-3-642-68132-5.
* Mestrovic, Romeo «Wolstenholme's theorem: Its Generalizations and Extensions in the last hundred and fifty years (1862--2012)» (en (anglès)). arXiv 1111.3057, 2011, pàg. 1-31.

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W. «Wolstenholme's Theorem». MathWorld--A Wolfram Web Resource. [Consulta: 27 abril 2017].
* Weisstein, Eric W. «Wolstenholme Prime». MathWorld--A Wolfram Web Resource. [Consulta: 27 abril 2017].
# Paral·lel 85° nord

El paral·lel 85° nord és una línia de latitud que es troba a 85 graus nord de la línia equatorial terrestre. Travessa íntegrament l'Oceà Àrtic.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 85° de latitud nord, un grau de longitud equival a 9,735 km; la longitud total del paral·lel és de 3.505 km, que és aproximadament 8,5% de la de l'equador, del que es troba a 9.444 km i a 558 km del pol Nord

## Durada del dia

En aquesta latitud, el sol és visible almenys parcialment durant tot el dia des de principis d'abril fins a principis de setembre. Per contra, el sol està completament sota l'horitzó entre mitjans d'octubre i finals de febrer. Entre aquests períodes, durant poc més d'un mes cada vegada, és possible observar una posta de sol completa i al capvespre.

## Arreu del món

Així com tots els paral·lels al nord de la latitud 83° 40'N que passava per illa Kaffeklubben (extrem nord de Groenlàndia), el paral·lel 85º passa íntegrament per l'oceà Àrtic. i les seves plataformes de gel, sense creuar terra ferma.

## Vegeu també

* Paral·lel 84° nord
* Paral·lel 86° nord

## Referències

* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 15 agost 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
* ↑ «Duration of Daylight/Darkness Table for One Year». Astronomical Applications Department of the U.S. Naval Observatory. Arxivat de l'original el 2019-10-12. [Consulta: 15 agost 2018].
# VII Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror

El VII Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror va tenir lloc a Sitges entre el 28 de setembre i el 4 d'octubre de 1974 sota la direcció d'Antonio Rafales amb la intenció de promocionar el cinema fantàstic i el cinema de terror. Hi havia tres seccions, una competitiva, una informativa i uns altra retrospectiva. Degut a l'èxit de públic es van ampliar les projeccions al Casino Prado Suburense.

## Pel·lícules exhibides
### Secció competitiva

* House of the Living Dead de Ray Austin
* No profanar el sueño de los muertos de Jordi Grau i Solà
* La maldición de Frankenstein de Jesús Franco Manera
* El retorn del Dr. Phibes, de Robert Fuest /
* Battle for the Planet of the Apes de J. Lee Thompson
* Il profumo della signora in nero de Francesco Barilli
* The Possession of Virginia de Jean Beaudin
* Le Troisième Cri d'Igaal Niddam
* O Anjo da Noite de Walter Hugo Khouri
* Ta ta boom boom de Marçal Moliné
* Droga w swietle ksiezyca de Witold Orzechowski
* Pégasus de Raoul Servais

### Secció informativa

* Valerie a týden divů, de Jaromil Jireš
* Akce Bororo d'Otakar Fuka
* La noche de los asesinos de Jesús Franco Manera
* Barbarella de Roger Vadim /
* La mansión de la locura de Juan López Moctezuma
* Gojira, Ebira, Mosura Nankai no Daikettō de Jun Fukuda

### Secció retrospectiva

* Signat Arsène Lupin (1959) d'Yves Robert
* Judex (1963) de Georges Franju

## Jurat

El jurat internacional estava format per Peter Sasdy, Václav Vorlíček, Evelyn Scott, Luis Gómez Mesa i Fernando Sancho.

## Premis

Els premis d'aquesta edició foren:
| Categoria | Premiat | Treball |
| Medalla Sitges d'Or al millor director | Robert Fuest | El retorn del Dr. Phibes |
| Medalla de Plata al millor Curtmetratge | Marçal Moliné | Ta ta boom boom |
| Medalla de Plata a la millor actriu | Cristina Galbó | No profanar el sueño de los muertos |
| Medalla en Plata al millor actor | Mark Burns | House of the Living Dead |
| Medalla de Plata a la millor fotografia | Denis Gingras | The Possession of Virginia |
| Medalla de Plata al millor guió | Igaal Niddam i Yves Navarre | Le Troisième Cri |
| Medalla de Plata als millors efectes especials | Luciano Byrd i Antonio Balandín | No profanar el sueño de los muertos |
| Medalla del CEC al millor guió | No profanar el sueño de los muertos | Jordi Grau i Solà |

## Referències

* ↑ SITGES: Vil Festival Internacional de Cine Fantástico y de Terror
* ↑ Los crímenes del diablo, La Vanguardia, 1 d'octubre de 1974
* ↑ Orgía de sangre en "Non si doveva profanare il sonno dei morti", de Jorge Grau, La Vanguardia, 2 d'octubre de 1974
* ↑ Un género al que falta imaginación y novedad, La Vanguardia, 3 d'octubre de 1974
* ↑ Una jornada poco brillante, La Vanguardia, 4 d'octubre de 1974
* ↑ 1974: Sitges Año Siete a absencito.blogspot.com
* ↑ El primer premio se ha concedido a la película de Jorge Grau, que obtiene también otros galardones, la Vanguardia, 4 d'octubre de 1974

## Enllaços externs

* 7 Festival Internacional de Cinema de Catalunya - Sitges 1974 a Filmaffinity
# Campionat d'Europa de billar pentatló

El Campionat d'Europa de billar pentatló fou un torneig de billar en la modalitat de pentatló, organitzat per la Confédération Européenne de Billard.

## Historial

Font:
| Any | Seu | Campió | P. | Finalista | P. |
| 1954 | València | Joaquim Domingo | 30,60 | Jos Vervest | 28,95 |
| 1970 | Múrcia | Raymond Ceulemans | 196,42 | José Gálvez | 75,90 |
| 1971 | Amersfoort | Ludo Dielis | 419,66 | Raymond Ceulemans | 519,88 |
| 1973 | Deurne | Raymond Ceulemans | 286,35 | Ludo Dielis | 280,17 |
| 1977 | Krefeld | Ludo Dielis | 152,61 | Dieter Müller | 106,66 |
| 1978 | Moyeuvre-Grande | Christ van der Smissen | 210,44 | Raymond Ceulemans | 225,46 |
| 1979 | Lovaina | Raymond Ceulemans | 260,48 | Christ van der Smissen | 137,33 |
| 1980 | Heeswijk-Dinther | Dieter Müller | 114,62 | Thomas Wildförster | 100,04 |

## Referències

* ↑ «Billard - Europameisterschaften (Drei- bzw. Fünfkampf)». sport-komplett.de. [Consulta: 9 setembre 2020].
# Tíkhoie (Sakhalín)

* Per a altres significats, vegeu «Tíkhoie».
Tíkhoie (en rus: Тихое) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 63 habitants. Pertany al districte de Makàrov.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Minonk

Minonk és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.168 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Minonk tenia 2.168 habitants, 841 habitatges, i 587 famílies. La densitat de població era de 611 habitants/km².
Dels 841 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,9% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.028 $ i la renda mediana per família de 50.379 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.859 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 17.688 $. Aproximadament el 7% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Minonk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Minonk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Synotaxus turbinatus

Synotaxus turbinatus és l'espècie tipus del gènere d'aranyes araneomorfs, Synotaxus, l'únic gènere viu de la família dels sinotàxids (Synotaxidae). Fou descrit per primera vegada per Eugène Simon el 1895; la major part del material d'espècies tipus de Simon es troben al Muséum national d'Histoire naturelle de París (França).
Aquesta espècie es troba des de Panamà a l'Equador.

## Referències

* 1 2 Simon, E. (1895g). Etudes arachnologiques. 26e. XLI. Descriptions d'espèces et de genres nouveaux de l'ordre des Araneae. Annales de la Société Entomologique de France 64: 131-160.
* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Synotaxus turbinatus Simon, 1895 en la família Synotaxidae +base de dades