OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antic escorxador (la Pobla de Claramunt)

Antic escorxador és una obra de la Pobla de Claramunt (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa d'una planta, destacada pels elements decoratius en maó que conserva a la part de les finestres i part que sobresurt del sostre. La resta de la construcció és en pedres i teules. D'una nau.

## Història

Conegut des del primer quart del segle xx.
Possiblement es dedicava a alguna activitat industrial.

## Referències

* 1 2 3 «Antic escorxador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Amy Pascal

Amy Beth Pascal (Los Angeles, 25 de març de 1958) és una executiva i productora de cinema nord-americà. Va ser la presidenta de la taula directiva de Sony Pictures Entertainment (SPE), incloent Sony Pictures Television, des de 2006 fins a 2015.
# Anacroneuria costana

Anacroneuria costana és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Panamà i l'Equador.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navás, 1924. Brotér.Sér.Zool. 21:72.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:159.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):153.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:483.
* Stark, 1998. Proc.Biol.Soc.Wash. 111(3):560.
* Stark, 2001. Scopolia 46:15.
* Stark & Kondratieff, 2004. Monographs of the Western North American Naturalist 2:20.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 18 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Angela Farrell

Angela Farrell (Donegal, 1952) és una cantant irlandesa, actualment retirada del món de l'espectacle i resident a Austràlia. És coneguda per haver estat la representant de la República d'Irlanda al Festival de la Cançó d'Eurovisió el 1971.
Nascuda a Donegal, però establerta més tard a Armagh, a Irlanda del Nord. Va començar a cantar a la seva joventut, sent la seva primera aparició el 1966 a un concert de beneficència a Drogheda. Quan tenia 19 anys treballava en una drogueria i cantava a les nits a diversos cabarets. Era relativament coneguda, atès que havia fet alguna aparició a la televisió i ràdio.
Va ser seleccionada al Concurs Nacional de la Cançó d'Irlanda el 28 de febrer de 1971, organitzat per Radio Televisió d'Irlanda, per representar el país al Festival d'Eurovisió, que aquell any se celebrava a Dublín. Farrell va cantar la cançó One Day Love i va quedar en onzena posició, del total de divuit països participants.
El mateix any, després del festival, va signar un contracte amb George O'Reilly Enterprises per ocupar-se de la nova divisió de cabaret, i va treure un senzill titulat I Am What I Am el desembre, que va quedar entre els deu primers més venuts. Entre 1971 i 1972 va participar en algunes obres musicals, programes de varietats i cabarets. Va treure un darrer senzill el 1972, Top of the World, que no va arribar a entrar a les llistes d'èxits. El 1974 va actuar per darrera vegada a un cabaret. Posteriorment, va traslladar-se a Austràlia amb la seva família, retirada del món de l'espectacle.

## Referències

* 1 2 3 «Angela Farrell (1966-1974)» (en anglès). irish-showbands.com - GMS Productions. [Consulta: 4 gener 2023].
* 1 2 Boyd, Brian «Eurovision in Dublin, 1971: hotpants, ‘women’s lib’ and boycotts». The Irish Times, 12-05-2018.
* ↑ «Ireland Hosts Eurovision for 1st Time» (en anglès). EU Screen. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «Photographic Archive: Singer Angela Farrell (1971)» (en anglès). Raidió Teilifís Éireann. [Consulta: 4 gener 2023].
# Angela Hannah

Angela Hannah (Harare, Zimbàbue, 24 de març de 1986) és una esportista britànica que va competir en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les, guanyadora d'una medalla de bronze en el Campionat Europeu de Piragüisme de 2014, en la prova de K2 200 m

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2014 | Moscou ( Rússia) | 3 | K2 200 m |

## Referències

* ↑ «Angela Hannah» Arxivat 2012-12-13 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
* ↑ «Angela Hannah» en Canoeresults.eu (en anglès).
# Anglo-Vasco

Anglo-Vasco (o també El Anglo) és un barri de la ciutat de Vitòria (Àlaba). Té una població de 4.707 habitants (2008). Es troba a l'est del Nucli Antic i fou el primer eixample que va tenir la ciutat de Vitòria a l'est del nucli medieval.

## Història

Aquest barri està unit en el seu nom i història a una línia ferroviària de via estreta ja desapareguda, la del The Anglo-Basco-Navarro Railway Company, que unia Bergara a Guipúscoa amb Estella-Lizarra a Navarra passant per Vitòria. Aquest tren, que va funcionar entre 1888 i 1968 era conegut com El vasco-navarro a Guipúscoa i com El Anglo a Vitòria. L'estació de Vitòria de l'Anglo es trobava en l'actual Avinguda de los Herrán, sent l'actual barri del mateix nom, l'eixample comprès entre les vies del ferrocarril i el Nucli Antic.
Quan la línia ferroviària es va tancar per la seva nul·la rendibilitat econòmica en 1968, les vies fèrries que passaven per la ciutat es van desmantellar i pel seu traçat es van crear dues amples avingudes, les actuals avingudes Obispo Ballester i Los Herrán. Aquestes avingudes segueixen marcant el límit oriental del barri de l'Anglo. Curiosament Los Herrán porta el nom dels germans que van ser promotors de la línia fèrria al segle xix.
Actualment l'edifici més emblemàtic del barri és el Museu Artium d'art contemporani, inaugurat en 2002.

## Enllaços externs

* Web de la Vía Verde del Ferrocarril Vasco Navarro, des d'Estella -Lizarra (Navarra) a Vitoria-Gasteiz (Àlaba), Informació, Fotografies, Vídeos i Informació Turística
* Aniversari del tancament del Vasco Navarro
# Andy White

Andy White (27 de juliol de 1930 ― 9 de novembre de 2015) va ser un bateria d'estudi escocès dels anys 50 i 60, conegut per haver tocat el primer single de The Beatles, «Love Me Do» i la cara B, «P.S. I Love You», en lloc de Ringo Starr. Va gravar a més amb artistes importants com Billy Fury, Marlene Dietrich, Herman's Hermits i Tom Jones.

## Referències

* ↑ Andy White, early Beatles drummer, dies aged 85. BBC News, 11 de novembre 2015.
* ↑ Sáenz de Tejada «La revolució musical The Beatles compleix 30 anys». El País.com, 04-10-1992 [Consulta: 10 gener 2011].
* ↑ Eder, Bruce. «Andy White» (en anglès). Allmusic. [Consulta: 7 gener 2010].
# Calau de gorgera

El calau de gorgera (Rhinoplax vigil) és una espècie d'ocell de la família dels buceròtids (Bucerotidae) i única espècie del gènere Rhinoplax. Habita boscos del sud de Tailàndia, Península Malaia, Sumatra i Borneo.
# Lara (cràter)

Lara és un petit cràter d'impacte de la Lluna, situat a la vall Taurus-Littrow. Els astronautes Eugene Cernan i Harrison Schmitt el van visitar el 1972, a la missió Apollo 17, formant part de l'EVA 2. L'Estació Geològica 3 es troba a la vora nord-est de Lara.
* Localització de Lara, al centre esquerra de la imatge (Lunar Topophotomap 43D1S1)
* Imatge panoràmica des de l'Apollo 17
El cràter es localitza al «mantell clar», que gairebé segur és un dipòsit de les allaus procedents del Massís Sud. Al sud de Lara hi ha el cràter Nansen-Apollo i l'Estació Geològica 2. Al nord-est apareixen el cràter Shorty i l'Estació Geològica 4.

## Denominació

El cràter va ser nomenat pels astronautes en referència a la protagonista de la novel·la Doctor Jivago de Borís Pasternak.
La denominació té el seu origen en els topònims utilitzats en el full a escala 1/50.000 del Lunar Topophotomap amb la referència 43D1S1 Apollo 17 Landing Area.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# La Pineda de Can Camins

La Pineda de Can Camins és una arbreda de pins pinyers del municipi del Prat de Llobregat (Baix Llobregat). La pineda està situada entre l'Aeroport Josep Tarradellas Barcelona-el Prat (nord) i la Platja del Prat (sud), entre l'estany de l'Illa (est) i l'estany de la Roberta (oest).
La pineda de Can Camins forma part de la Xarxa Natura 2000 i conté poblacions vegetals molt singulars. L'òrgan gestor és el Consorci per a la Protecció i Gestió dels espais naturals del delta del Llobregat.
Ocupa unes 30 hectàrees, majoritàriament poblades de pi pinyer. S'hi pot trobar orquídies i algunes espècies rares de fongs. S'hi poden trobar exemplars d'aus com el picot i les mallerengues.
A ponent, hi ha les Maresmes de Can Camins, una zona humida que és, amb l'estany de la Roberta, el que resta de la zona humida més extensa gairebé desapareguda i destruïda per les obres d'expansió de l'aeroport.

## Referències

* ↑ «La Platja, Platja del Prat». Ajuntament del Prat de Llobregat, 2022. [Consulta: 27 juliol 2022].
* ↑ «mapa topogràfic, base 1:5.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2022. [Consulta: 27 juliol 2022].
* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, el Prat de Llobregat Baix Llobregat». ICGC, 2017. [Consulta: 27 juliol 2022].
* ↑ «Generalitat de Catalunya, Organismes, Consorci per a la Protecció i la Gestió dels Espais Naturals del Delta del Llobregat». Generalitat de Catalunya, 2022. [Consulta: 27 juliol 2022].
* ↑ «La Pineda de Can Camins». Ajuntament del Prat de Llobregat. Turisme. Patrimoni, 2022. [Consulta: 27 juliol 2022].
# Jérôme Fernandez

Jérôme Fernandez (Senon, França, 7 de març de 1977) és un jugador d'handbol francès.
Ocupa la posició de lateral esquerre. Destaca per la seva important presència física, un excel·lent llançament a distància i una gran visió de joc, que li permet connectar amb el pivot amb grans passades interiors. És un jugador intel·ligent i un notable golejador gràcies al seu bon llançament en suspensió.

## Trajectòria esportiva

Va començar a jugar a handbol a l'equip propietat de la seva família, La Bastidienne. L'any 1985 va fitxar pel Carbon-Blanch, un equip d'una ciutat propera a Bordeus, on va estar fins al 1993, any en què va fitxar pel Girondins de Bordeus, on jugaria fins a l'any 1997. Posteriorment va jugar a l'Spacer's de Tolosa, on va conquerir els seus primers títols importants. L'any 1999 va fitxar per l'HB de Montpeller, on jugaria fins a l'any 2002 i aconseguiria també importants títols a nivell nacional, alhora que va assolir el campionat del món amb la seva selecció. Aquests èxits el van dur a fitxar pel FC Barcelona, on va desenvolupar l'etapa més victoriosa de la seva carrera esportiva i es va convertir en una peça fonamental de l'equip.
El 8 de setembre del 2008 va acordar amb el FC Barcelona la rescissió del seu contracte a causa de la pèrdua de confiança de l'entrenador i al fet d'haver negociat la seva incorporació, de cara a l'any següent, al màxim rival del club, el Balonmano Ciudad Real.

## Palmarès
### HB Montpeller

* 4 Copes de França 97-98 amb l'Spacer's de Tolosa i 99-00, 00-01 i 01-02
* 2 Lligues franceses 99-00 i 01-02

### Futbol Club Barcelona

* 1 Lliga de Campions 04-05
* 1 Supercopa d'Europa 03-04
* 2 Supercopes d'Espanya 03-04, 06-07
* 3 Lligues dels Pirineus 03-04, 05-06, 06-07
* 2 Lligues ASOBAL 02-03 i 05-06
* 1 Copa EHF 02-03
* 2 Copa del Rei 03-04 i 06-07

### Selecció francesa

* Medalla d'or als Jocs Olímpics de Pequín 2008
* Medalla d'or als Jocs Olímpics de Londres 2012
* Campió del món l'any 2001
* Medalla de bronze als Mundials 2003 i 2005
* Campió de l'Europeu de Suïssa 2006

## Referències

* ↑ «La notícia, al web del Barça». Arxivat de l'original el 2008-09-14. [Consulta: 8 setembre 2008].
# Santa Maria de Santa Perpètua de Gaià

Santa Maria de Santa Perpètua de Gaià és una església barroca del llogaret de Santa Perpètua de Gaià, al municipi de Pontils (Conca de Barberà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El castell de Santa Maria de Santa Perpètua de Gaià tenia una església romànica que posteriorment va fer funcions d'església parroquial del poble.
De la primitiva església romànica només en resta la porta d'accés tapiada durant la darrera reforma. Es tracta d'una porta d'arc de mig punt adovellat i sense cap tipus d'ornamentació.
L'església fou substituïda per aquest edifici construït a inicis del segle xix, d'estil barroc. L'església és d'una nau de planta rectangular de 20,5 x 10,8 m dividida per contraforts i els corresponents arcs en cinc trams. El campanar, emplaçat al primer tram, té una alçada de 17,7 m. i es divideix en dues parts. Els murs tenen un gruix de 65 cm i estan fets amb maçoneria ordinària. El seu estat actual és ruïnós.

## Història

La primera menció de l'església romànica data de l'any 1172, en el testament del cavaller Pere Anguera. La construcció d'aquesta església se suposa que fou una iniciativa dels Cervelló o bé d'alguns feudataris d'aquesta família. El sepulcre que es conserva, totalment malmès, a l'interior de l'església barroca segurament pertany als promotors de la construcció de l'església.
L'actual església fou utilitzada per al culte religiós fins al 1936, data en què se'n va cremar l'interior. Durant la Guerra Civil, l'immoble va fer funcions de magatzem i de garatge. Després de la guerra l'església va quedar abandonada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Santa Maria de Santa Perpètua de Gaià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 1r juliol 2020].

## Enllaços externs

* «Santa Maria de Santa Perpètua de Gaià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Santa Maria de Sapeira

Santa Maria de Sapeira és l'església parroquial romànica del poble de Sapeira, de l'antic terme del mateix nom, actualment pertanyent al de Tremp.
És un edifici molt transformat al llarg dels segles. Conserva, però, molts fragments d'època romànica. Té una porta oberta a migdia amb tres arquivoltes sobre un àbac. L'absis fou eliminat i substituït per una edificació més moderna, de la mateixa època del campanar. També foren afegides a l'església diverses capelles i la rectoria, que amaguen en part la construcció romànica.
És d'una sola nau, coberta amb volta de canó apuntada i reforçada amb arcs torals. L'absis semicircular romànic fou substituït per una construcció rectangular més tardana, que fa de sagristia, però s'hi observen traces de l'absis, com l'arc presbiteral que l'unia a la nau.
L'edifici actual és tardà, del segle xii o fins i tot posterior, però aprofita part dels murs i de les pedres d'un bastiment del segle xi. A més, les capelles posteriors i la rectoria degueren fer servir les pedres del castell, que era al costat mateix.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i BOIX I POCIELLO, Jordi, "Santa Maria de Sapeira". Dins El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sara Masó i Maristany

Sara Masó i Maristany (Barcelona, 21 de octubre de 1926 - 24 de novembre de 2018) fou una periodista i escriptora catalana.
Descendent de capitans del Masnou, el seu avi fou el capità Salvador Maristany i Sensat, que ostentà diversos càrrecs dins la marina mercant, i condecoracions. La seva germana Àngels Masó Maristany (1928-2005) també fou periodista. Estudià batxillerat a l'Escola Lluís Vives de Sarrià (Barcelona). Es llicencià en Ciències de la Informació a la Universitat Autònoma de Barcelona l'any 1976, la primera promoció de periodisme universitari a Catalunya. Va començar treballant com a periodista a Diario Femenino i a la redacció de local de Mundo Diario. En fer fallida el Grup Mundo, va col·laborar durant un any i mig a la secció d'espectacles de La Vanguardia, secció de la qual la seva germana, Àngels n'era crítica de cinema i redactora en cap.
El 1984 fou cap de premsa del districte de Gràcia i l'any 1992 s'integrà al departament de premsa de l'Ajuntament de Barcelona. Va ser col·laboradora a la revista Capçalera, del Col·legi de Periodistes de Catalunya des de la seva creació el 1989. La seva tasca es va centrar en la secció "Dia a Dia", on hi figuren notícies de comunicació referents a Catalunya, de la resta de l'Estat i internacionals.
Fou membre de l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya. El 2006 va rebre el premi Rosa del Desert a la trajectòria personal.
Com a escriptora, la seva primera novel·la va ser Un juego cruel, publicada a Diario Femenino el 1961. Al mateix diari escriví altres novel·les biogràfiques de dones que feren història, com Mata Hari. Més tard va escriure els llibres La imprudència del Titànic (1998) i Els mars del meu avi (2009) basats en documentació històrica real del seu avi.

## Referències

* ↑ «Fallece la periodista barcelonesa Sara Masó a los 92 años». La Vanguardia, 25-11-2018 [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «Mor la periodista Sara Masó». Revista digital Dones, 25-11-2018 [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «Àngels Masó Maristany». Periodistes en temps difícils. Associació de Dones Periodistes de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2020].
* 1 2 «Mor la periodista col·legiada Sara Masó Maristany». Col·legi de Periodistes de Catalunya, 25-11-2018 [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «Sara Masó Maristany». Periodistes en temps difícils. Associació de Dones Periodistes de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ Muray, Joan «El Masnou... en femení –2». Gent del Masnou, 330, 01-04-2015, pàg. 10-11 [Consulta: 27 octubre 2020].
# Sardinella atricauda

Sardinella atricauda és una espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en àrees de clima tropical (1°N - 9°S, 105°E - 134°E) fins als 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Costums

Forma bancs a les aigües costaneres.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P. 1985. FAO species catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303. ISBN 92-5-102340-9
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985.

## Bibliografia

* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Schuster, W.H. i R. Djajadiredja 1952. Local common names of Indonesian fishes. W.V. Hoeve, Bandung, Indonèsia. 276 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Sebastian Prödl

Sebastian Prödl (nascut el 21 de juny de 1987) és un futbolista austríac que actualment juga de defensa pel Werder Bremen.
# Sant Julià de les Medes

Sant Julià de les Medes és una obra de Sant Aniol de Finestres (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La capella de Sant Julià de les Medes està ubicada dalt de la Serra de Finestres i es troba mig amagada per la vegetació. A prop hi ha Sant Joan de les Medes.

## Descripció

Té una sola nau, que fou sobrealçada, utilitzant aquest espai com a colomar. L'absis, a llevant, és semicircular i conserva part de l'antiga coberta de llosa. Actualment no disposa de campanar.
Va ser bastida amb pedra menuda; el teulat és a dues aigües, sostingut per bigues de fusta, cadirat, llates i teules col·locades a salt de garsa. La porta és a ponent, feta de senzilles dovelles; damunt d'ella un òcul dona llum a la nau i una gran obertura ventila l'espai superior.
El seu interior es troba totalment descuidat, i actualment s'utilitza per guardar bales de palla. L'esglesiona, d'uns vuit metres de llargada per quatre d'amplada, està en mal estat de conservació.

## Història

D'aquest indret es tenen poques referències documentals; havia estat associat al terme del castell de Finestres, i va pertànyer també als barons de Santa Pau.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Julià de les Medes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].