OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peggy Stuart Coolidge

Peggy Stuart Coolidge (19 de juliol de 1913 - 7 de maig de 1981) va ser una compositora i directora estatunidenca. Va ser una de les primeres dones compositores nord-americanes a tenir un enregistrament dedicat a les seves obres simfòniques, i la primera compositora dels Estats Units (en els dos gèneres) a qui van dedicar un concert íntegrament amb les seves obres a la Unió Soviètica. El seu estil compositiu és molt accessible, i està influït pel folk americà i els modismes populars; el seu èxit creant una veu musical clarament americana col·loca el seu nom entre compositors com Charles Ives, Aaron Copland i George Gershwin.

## Referències

* ↑ «Coolidge, Peggy Stuart. Collection of musical scores, 1924–1981: Guide». harvard.edu. Arxivat de l'original el 28 setembre 2013. [Consulta: 12 juny 2015].
* ↑ A la Greene's Biographical Encyclopedia of Composers hi diu que va morir el 31 de maig de 1981, però tant a l'obituari del New York Times oom a la pàgina de la Universitat Harvard hi diu que va morir el 7 de maig de 1981.
* ↑ Liner notes to the Vox recording "Peggy Stuart Coolidge: American Reflections"
# Cambra de Diputats de Luxemburg

La Cambra de Diputats (luxemburguès Châmber vun Députéirten, francès Chambre des Députés, alemany Abgeordnetenkammer), és l'assemblea legislativa unicameral del Gran Ducat de Luxemburg. També és coneguda com a Krautmaart, ja que es troba a la seva cantonada.
La Cambra està formada per 60 escons. Els diputats són elegits per sufragi universal en representació proporcional durant un període de cinc anys en quatre circumscripcions. Els votants poden votar tant per candidats com per circumscripcions.

## Funcions

La funció de la Cambra dels Diputats és recollita en el capítol IV de la Constitució de Luxemburg, el primer article del qual estableix que el propòsit de la Cambra és la representació del país. Luxemburg és una democràcia parlamentària, en la que la cambra és elegida per sufragi universal mitjançant la regla D'Hondt per llistes de partits en representació proporcional.
Totes les lleis han de passar per la Cambra, i cada proposta de llei ha de ser sotmesa a dues votacions, amjb un intervals d'almenys tres mesos entre ambdues, per tal que esdevingui llei. Les lleis han de ser aprovades per majoria absoluta, sempre que hi sigui present un quòrum de la meitat dels diputats

## Edifici de la Cambra

La Cambra de Diputats té les sessions a l'Hôtel de la Chambre, situat a Krautmaart, Ville Haute, barri de Ciutat de Luxemburg. Fou construït entre 1858 i 1860 com a annex del Palau Gran Ducal, que ha estat usat des d'aleshores en totes les convocatòries de la Cambras.
L'edifici fou dissenyat per Antoine Hartmann en un estil historicista on es combinen elements del neogòtic, neorenaixement, i arquitectura neoclàssica. El Palau Gran Ducal Palace, en contrast, fou construït en estils renaixentista i barroc, però renovat el 1891 en estil historicista neorenaixentista.

## Vegeu també

* President de la Cambra de Diputats de Luxemburg
* Chamber TV

## Notes

* ↑ Article 50 de la Constitució
* ↑ article 51 de la Constitució
* ↑ Article 51(3) de la constitució
* ↑ Article 46 de la constitució
* ↑ Article 59 de la constitució
* ↑ Article 62 de la constitució
* 1 2 La Cambra de Diputats Service Information et Presse
* ↑ (anglès) Historical survey Arxivat 2008-04-10 a Wayback Machine. Oficina Turística de la Ciutat de Luxemburg

## Referències

* (francès) Constitution Arxivat 2008-02-16 a Wayback Machine. PDF Service central de législation

## Enllaços externs

* (francès) Web oficial de la Cambra
# Norman Wainwright

Norman Wainwright (Stoke-on-Trent, 4 de juliol de 1914 - Stoke-on-Trent, 2 de maig de 2000) fou un nedador anglès, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1932, a Los Angeles, el 1936, a Berlín, i el 1948, a Londres. El millor resultat el va obtenir el 1936, quan fou sisè en la prova dels 4x200 metres lliures del programa de natació.
En el seu palmarès destaquen tres medalles de bronze en el Campionat d'Europa de natació de 1934 i 1938, i una d'or, dues de plata i dues de bronze en els Jocs de l'Imperi Britànic de 1934 i 1938. Guanyà 21 campionats de l'Amateur Swimming Association (ASA) i va establir 50 rècords britànics.

## Referències

* ↑ Norman Wainwright a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ «Norman Wainwright | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-12-08. [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Trentham Swimming Pool». trenthamwarmemorial.org.uk/. Arxivat de l'original el 20 de juliol 2020. [Consulta: 20 juliol 2020].
# Parahyus

Parahyus és un gènere d'artiodàctil extint de la família dels helòhids que visqué durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units.

## Referències

* 1 2 «The Paleobiology Database» (en anglès).
# Noriko Yamashita

Noriko Yamashita (japonès: 山下規子) (prefectura de Yamaguchi, 6 de març de 1945) va ser una jugadora de voleibol japonesa que va competir durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món de voleibol de 1970.

## Referències

* ↑ «Noriko Yamashita Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 26 juliol 2019].
# Scherzo (Pous i Pagès)

Scherzo és la primera comèdia escrita per Josep Pous i Pagès, en un acte, i estrenada al teatre Principal de Barcelona en 1905.

## Repartiment de l'estrena

* Lluïsa: Emília Baró.
* Tuies: N.N.
* Jordi: Enric Giménez.
* Criat: Ramon Morató
* El cosí: Ramon Tor
* Director artístic: Adrià Gual

## Referències

* ↑ Angel-Luis Pujante, Keith Gregor. Teatro clásico en traducción: texto, representación, recepción : actas del Congreso Internacional, Murcia, 9-11 noviembre, 1995 (en castellà). EDITUM, 1996, p. 420. ISBN 9788476847381.
# Pelatge palomino

El palomino és una capa equina de color ocre daurat amb les crineres i cua de color blanc argentat, característica de les races americanes. El mantell daurat amb crineres i cua blanques és una herència que procedeix del cavall espanyol, que també és present esporàdicament a les races American Quarter i Saddlebred. El gen crema és el que ocasiona aquesta capa. És un gen dominant incomplet, el que significa que quan hi ha un sol al·lel (heterozigòtic) causa la desaparició de prop del 50% del pigment vermell (feomelanina), diluint lleugerament la capa alazana i originant el color ocre daurat. Tenint en compte que “ee” correspon al pelatge alatzà i “Cr” a la dilució crema simple, la fórmula genètica d'un cavall palomino és “eeCr”.
Encara que no es considera una raça en sentit estricte, en Estats Units és un mantell molt popular i té una associació dedicada a la seva conservació, la American Palomino Horse Association, que registra els individus que presenten aquesta característica genètica. Però perquè un individu sigui registrat ha d'estar present en un registre de raça com el del Quarter Horse, el cavall àrab, espanyol o pura sang.

## Vegeu també

* Gen crema
* Pelatge bai

## Referències

* ↑ Locke, MM; LS Ruth, LV Millon, MCT Penedo, JC Murray, AT Bowling (2001). «The cream Dilution general, responsible for the palomino and Buckskin coat colors, mapes to horse Chromosome 21». Animal Genetics 32 (6): pp. 340-343. PMID: 11.736.803. «The eyes and skin of colomins and buckskins are often slightly lighter than their non-dilutiu equivalents.
# Atzukak

Atzukak fou un grup musical d'Ontinyent que publicà l'any 1999 un primer CD batejat amb el nom del grup. Influenciats per elements de la música tradicional (fan servir la dolçaina) i moderns (l'ska), van incloure al seu primer àlbum una curiosa versió de "La gallineta" de Lluís Llach.
Aquest mateix any el grup és elegit guanyador amb el primer premi del concurs Promocions 99 del programa A la Nostra Marxa de Ràdio Nova i actua al Festival organitzat a la Sala Quatre de València amb els altres dos grups premiats.
A l'any 2003 editen el seu segon disc "Gatzara" en el seu propi segell Cul de rock. Aquest treball resulta més madur i menys dispers que l'anterior, però mantenint el to directe i crític de les lletres. L'any 2008 enregistren un nou disc "A l'atzar" que publiquen també amb el seu propi segell i que els acosta més als ritmes llatins.
El 2019 van fer un últim concert a Ontinyent, després d'haver enregistrat quatre CD.

## Discografia

* Atzukak (1999)
* Gatzara (2003)
* A l'atzar (2008)
* Els colors del roig (2013)

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 95.
* ↑ Rodriguez, Ricardo «Atzukak logran el premio A la Nostra Marxa». Levante-EMV, 04-12-1999, pàg. 88.
* ↑ «Adeu i gràcies, Atzukak». Arxivat de l'original el 2019-05-10. [Consulta: 28 gener 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del grup
* Biografia i discografia d'Atzukak
# Campanya d'Anatòlia oriental (1400)

La campanya d'Anatòlia oriental de 1400, liderada per Tamerlà, va ser una represàlia per l'actuació de Baiazet I amb Tahartan d'Erzincan. Baiazet I va decidir esperar a la defensiva mentre que Tamerlà va atacar Erzurum, Erzincan i Sivas. Baiazet I va mobilitzar un exèrcit per fer front a Tamerlà.
Tamerlà estava furiós contra Baiazet I per la seva actuació amb Tahartan d'Erzincan, i es va dirigir a Awnik per preparar les seves forces. Allí va arribar l'amir Allahdad amb Pir Muhammad ibn Umar Xaikh de Xiraz; el príncep fou jutjat acusat de aprendre màgia i utilització de verins i fou castigat a rebre diverses bastonades d'acord a la Yasa o llei mongola, però va quedar en llibertat. Dos dels seus alts càrrecs foren executats: Shiakh Zade Ferid i Mubarak Khoja, sota acusació d'haver corromput al príncep, haver-li ensenyat l'ús de verins i la màgia. A Awnik la reina Sarai Mulk Khanum, la princesa Khan Zade i altres dames esposes dels prínceps, el príncep Ulugh Beg i els prínceps mes joves, foren acomiadats i enviats a Samarcanda, dirigits pel príncep Muhammad Umar i diversos amirs.
Baiazet I, ben aconsellat, va decidir esperar a la defensiva i atacar només quan la penetració dels timúrides els portés lluny de les seves bases.
Inicialment Timur va arribar a Erzurum on se li va unir Tahartan amb les seves tropes. Dos dies després va arribar a Erzincan a la que va entrar, matant als colons que Baiazet I havia establert a la ciutat. En aquest moment Baiazet I estava retingut a Beòcia i Tessàlia i Timur va aprofitar per dirigir-se cap a Sivas que segons Chalcocondylos tenia 120.000 habitants la majoria turcmans. El governador Suleyman i el naib de la fortalesa Mustafà van preparar la defensa. Mentre Baiazet I ja estava en camí al front d'un fort exèrcit.

## Referències

* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, V, 15
* ↑ Campaigne de Timur en Anatolie (1402), per Marie-Mathilde Alexandrescu Derca, Bucarest, 1942
* ↑ Ibid
# Olav Jordet

Olav Jordet (Tolga, 27 de desembre de 1939) és un biatleta noruec, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on guanyà la medalla de bronze en la prova dels 20 quilòmetres del programa de biatló. Quatre anys més tard, als Jocs de Grenoble, formant equip amb Ola Wærhaug, Magnar Solberg i Jon Istad, guanyà la medalla de plata en el relleu 4x7,5 quilòmetres.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles d'or i dues de bronze en els sis Campionats del món de biatló que disputà.

## Referències

* 1 2 «Olav Jordet Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2011-01-21. [Consulta: 1r març 2020].
# Igor Miladinović

Igor Miladinović (en serbi: Игор Миладиновић; nascut el 25 de gener de 1974) és un jugador d'escacs serbi, que té el títol de Gran Mestre des de 1993. Ha representat les federacions de Iugoslàvia (1993-95), Grècia (1995-2004), Sèrbia i Montenegro (2004-06) i Sèrbia. Havia estat casat amb la Gran Mestre Femení Anna-Maria Botsari.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2022, hi tenia un Elo de 2509 punts, cosa que en feia el jugador número 12 (en actiu) de Sèrbia. El seu màxim Elo va ser de 2630 punts, a la llista del juliol de 2004 (posició 67 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Miladinović va guanyar l'edició de 1993 del campionat del món juvenil, i al final d'aquell any fou nomenat Atleta de l'Any de Iugoslàvia. El 1994 va participar, representant Iugoslàvia a l'olimpíada de Moscou, en la qual hi va guanyar una medalla de bronze individual al 4t tauler. Cap a 1995 es va mudar a viure a Grècia, i va jugar representant aquell país a les olimpíades d'escacs en el període entre 1996 i 2002.
El 2003/04 va guanyar el fort 46è torneig Reggio Emilia.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica d'Igor Miladinović» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 desembre 2014].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Sèrbia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo d'Igor Miladinović «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-12-27. [Consulta: 27 desembre 2014].
* ↑ Weeks, Mark. «World Junior Chess Champions» (en anglès). mark-weeks.com. [Consulta: 25 desembre 2014].
* ↑ «Resultats, taula de creuaments, i partides, de totes les edicions del Torneo di Capodanno de Reggio Emilia» (en italià). ippogrifoscacchi.it. Arxivat de l'original el 2009-11-30. [Consulta: 27 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Bartelski, Wojciech. «Fitxa d'Igor Miladinović a OlimpBase» (en anglès). olimpbase.org. [Consulta: 25 desembre 2014].
# Beleutinus orlovi

Beleutinus orlovi és una espècie de mamífer extint de la família dels zalambdalèstids que visqué durant el Cretaci. Se n'han trobat restes fòssils al Kazakhstan.

## Referències

* 1 2 «The Paleobiology Database» (en anglès).
# Norris Graham

Norris Graham (Portland, 25 d'octubre de 1906 - Tuolumne City, 9 de juliol de 1980) va ser un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. N'era el timoner.

## Referències

* ↑ «Norris Graham Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 d'octubre 2017. [Consulta: 21 gener 2019].
# Arnold Schulz

Arnold Schulz (Mogilno, 25 de gener de 1943) és un ex-jugador de voleibol alemany que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on fou quart en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, guanyà la medalla de plata en la mateixa competició. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de voleibol de 1970 i a la Copa del Món de voleibol de 1969. A nivell de clubs jugà al SC Rotation Leipzig i al SC Leipzig. Amb el SC Leipzig va guanyar nou lligues de la RDA. Posteriorment exercí com a àrbitre de voleibol.

## Referències

* ↑ «Arnold Schulz Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 d'octubre 2012. [Consulta: 3 octubre 2019].
* ↑ «Men Volleyball VII World Championship 1970 Sofia (BUL) - 20.09-02.10 - Winner East Germany». todor66.com. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ Volker Kluge. Lexikon Sportler in der DDR. Neues Leben, Berlin 2009, ISBN 978-3-355-01759-6, pàg. 419–420
# Pere de Bearn

Pere de Bearn o Pere III de Gabardà i Brulhès fou vescomte de Bearn, d'Auloron, de Gabardà i de Brulhès, de 1134 fins a la seva mort el 1153 o 1154.
Era el fill de Pere II de Gabardà i Brulhes (dit sovint Pere II de Gabarret) i de Guiscarda de Bearn, filla de Gastó IV de Bearn i de Talesa d'Aragó, i va rebre el títol de vescomte després de les morts successives del seu avi Gastó IV (1131) i del seu oncle (germà de la seva mare) Cèntul VI de Bearn (1134). Abans de la seva majoria, la regència va ser exercida per la seva àvia Talesa (almenys fins a 1136), després per la seva mare Guiscarda (fins a 1147).
Casat amb una princesa catalana, va participar en la croada organitzada per Ramon Berenguer IV el 1148. Seguia en això una llarga tradició seguint la qual bearnesos i catalans combatien frec a frec contra els musulmans de l'Àndalus. La campanya va ser un èxit, conquerint Tortosa, Lleida i Fraga. La fortalesa de Fraga era un símbol d'un gran valor per als bearnesos perquè a les seves portes havia mort el vescomte anterior, Cèntul VI. Per aquesta raó, Pere va demanar i va obtenir l'intercanvi del seu títol de Senyor d'Osca contra el de Senyor de Fraga .
Va millorar les carreteres del camí de Santiago, però contràriament al seu avi Gastó IV, va fundar hospitals en les vies que passaven per Roncesvalls, i no aquelles manllevant el coll de Somport, on l'abadia navarresa de Santa Christine du Somport era el principal pas pirinenc per als pelegrins.
La seva última decisió coneguda va ser la creació d'un hospital per a pelegrins a Ordios el 1153. Va morir poc després, deixant dos fills de baixa edat: Gastó i Maria que van ser col·locats sota la responsabilitat de la seva àvia Guiscarda.

## Notes

* ↑ Apareix a vegades com Pere II de Bearn, perquè el seu pare, Pere II de Gabardà i Brulhes va estar casat amb Guiscarda de Bearn, regenta de Bearn, però aquest Pere II mai fou vescomte ni regent de Bearn -Pere I- i va morir vers el 1119 o en tot cas abans de 1134 i de 1136 quan la seva esposa, ja vídua, va iniciar la regència

## Enllaços externs

* (castellà) Bearn, Auñamendi Entziklopedia

## Fonts

* Pierre Tucoo-Chala, 1994, Quand l'Islam était aux portes des Pyrénées, Biarritz ISBN 2-84127-022-X
# Aureol

Aurèol (en llatí Aureolus) va ser un usurpador del tron imperial romà cap a l'any 268.
Aurèol havia nascut a Dàcia i era pastor. Es va allistar a l'exèrcit i Valerià I es va adonar de les seves qualitats i el va ascendir. Aurèol li va fer un bon servei en les lluites contra Ingenu (258-260). Després va lluitar contra Macrià (260-261) i Pòstum I (260-268). Quan Valerià I va ser derrotat i empresonat pels perses l'any 260, les legions de les diferents províncies van proclamar emperador a diferents candidats, cadascuna al seu general. L'any 267 Aurèol va ser proclamat August per les legions d'Il·líria i es va apoderar del nord d'Itàlia. El 268 va ser derrotat per Gal·liè, que el va acorralar a Milà . Però l'emperador va ser assassinat pels seus propis soldats mentre assetjava la ciutat. Aurèol no se'n va lliurar, ja que Claudi II el Gòtic va continuar la lluita i en la batalla de Pontirolo, entre Milà i Bèrgam Aurèol va morir. El suposat lloc de la batalla, un pont sobre el riu Adda, es va dir Pons Aureoli, i correspondria a la moderna ciutat de Pontirolo. De totes maneres, les informacions sobre Aurèol, a més de les notícies que dona Pol·lió, es troben al textos d'Aureli Víctor i de Joan Zonaràs, tots ells contradictoris i confosos sobre aquest període.

## Referències

* ↑ En set anys van ser proclamats almenys 19 usurpadors dels que Trebel·li Pol·lió dona les biografies sota el nom dels Trenta Tirans i situa a Aureol entre 267 i 268. Aureli Víctor situa la usurpació el 261
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 443.
# Campionat d'Espanya de clubs d'atletisme femení

La competició femenina del Campionat d'Espanya de Clubs d'atletisme s'inicià l'any 1966. L'actual dominador de la competició és el València Terra i Mar, hereu de la secció atlètica del València CF. Durant els anys seixanta i setanta destacaren l'At. San Sebastián i el CG Barcelonès, però l'arribada dels patrocinis amb inversions milionàries a l'atletisme porta al domini d'empreses com Tintoretto o Kelme entre d'altres durant els anys vuitanta.
El llistat de campions de la competició és el següent:

## Palmarès

| Any | Campió |
| 1966 | Atlético San Sebastian |
| 1967 | Atlético San Sebastian |
| 1968 | Atlético San Sebastian |
| 1969 | U.D. Salamanca |
| 1970 | Atlético San Sebastian |
| 1971 | Atlético San Sebastian |
| 1972 | Atlético San Sebastian |
| 1973 | Vallehermoso |
| 1974 | Vallehermoso |
| 1975 | Centre Gimnàstic Barcelonès |
| 1976 | Centre Gimnàstic Barcelonès |
| 1977 | Centre Gimnàstic Barcelonès |
| 1978 | Atlético San Sebastian |
| 1979 | Club Universitario de Madrid |
| 1980 | Amira-Club Universitario de Madrid |
| 1981 | Amira |
| 1982 | Amira |
| 1983 | Amira |
| 1984 | Amira |
| 1985 | Tintoretto |
| 1986 | Tintoretto |
| 1987 | Tintoretto |
| 1988 | Kelme |
| 1989 | Kelme |
| 1990 | Kelme |
| 1991 | Kelme |
| 1992 | CA Blanco y Negro |
| 1993 | València Club de Futbol |
| 1994 | València Club de Futbol |
| 1995 | València C.A. |
| 1996 | València C.A.-Karhu |
| 1997 | València C.A.-Karhu |
| 1998 | CA València Terra i Mar |
| 1999 | CA València Terra i Mar |
| 2000 | CA València Terra i Mar |
| 2001 | CA València Terra i Mar |
| 2002 | CA València Terra i Mar |
| 2003 | CA València Terra i Mar |
| 2004 | CA València Terra i Mar |
| 2005 | CA València Terra i Mar |
| 2006 | CA València Terra i Mar |
| 2007 | CA València Terra i Mar |
| 2008 | CA València Terra i Mar |
| 2009 | CA València Terra i Mar |
| 2010 | CA València Terra i Mar |
| 2011 | CA València Terra i Mar |
| 2012 | CA València Terra i Mar |
| 2013 | CA València Terra i Mar |
| 2014 | CA València Terra i Mar |
| 2015 | CA València Terra i Mar |

## Títols per club

* 23 CA València Terra i Mar: 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015.
* 13 Club Universitario de Madrid: 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991.
* 7 Atlético San Sebastian: 1966, 1967, 1968, 1970, 1971, 1972, 1978.
* 3 Club Gimnàstic Barcelonès: 1975, 1976, 1977.
* 2 Vallehermoso: 1973, 1974.
* 1 U.D. Salamanca: 1969.
* 1 CA Blanco y Negro: 1992.

## Referències

* ↑ Inicialment secció del València CF, el 1995 es desvinculà del club de futbol passant a denominar-se València C.A., València C.A. Karhu (el 1996 i 1997) i C.A. València Terra i Mar des del 1998.
* ↑ El Club Universitario de Madrid competí amb els noms d'Amira, Tintoretto i Kelme degut als patrocinis.
# Olga Vassiukova

Olga Vassiukova (Budapest, 8 de maig de 1980) és una nedadora russa, especialitzada en natació sincronitzada, ja retirada, que va competir a finals de la dècada de 1990.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat d'Europa de natació sincronitzada. Posteriorment exercí de periodista.

## Referències

* ↑ «Olga Vasyukova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Васюкова, Ольга Петровна». Gran enciclopèdia biogràfica, 2009 [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «ОЛЬГА ВАСЮКОВА» (en rus). russia.tv [Consulta: 28 març 2020]. Arxivat 28 de març 2020 a Wayback Machine.
# Isquiròmids

Els isquiròmids (Ischyromyidae) foren una família de rosegadors prehistòrics que visqueren entre el Paleocè i l'Oligocè superior. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units, el Regne Unit, França, Portugal, l'Índia, el Canadà, Espanya, Alemanya i Mèxic.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database» (en anglès).
# Noël Delberghe

Noël Delberghe (Tourcoing, 25 de desembre de 1897 - París, 17 de setembre de 1965) va ser un waterpolista francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la competició de waterpolo, en què guanyà la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Noël Delberghe Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 11 desembre 2017].