OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Ventura i Sureda

Joan Ventura i Sureda (Palamós, 1884 - Nova York, 1960) fou un traductor i militant catalanista. El 1908 emigrà als Estats Units, i treballà en la casa de pel·lícules Paramount Pictures. Promotor de la cultura i vida catalana a Nova York, fou fundador dirigent del Centre Nacionalista Català de Nova York, corresponsal de la premsa de Catalunya i dels catalans d'Amèrica. El 1920 hi fundà la revista Catalonia.
Es destacà per les seves rectificacions i rèpliques en cartes al director a la premsa nord-americana en tot allò que es referia a Catalunya, i va donar suport Francesc Macià i Estat Català. El 1945 fou un dels redactors amb Josep Carner i Ribalta i Josep Fontanals, de l'Apel·lació a les Nacions Unides, on es va exposar els objectius del catalanisme i les reivindicacions de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Joan Ventura i Sureda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Susan Strange

Susan Strange (9 de juny de 1923 - 25 d'octubre de 1998) va ser una economista erudita britànica. Va escriure publicacions destacades com Sterling and British Policy (1971), Casino Capitalism (1986), States and Markets (1988), The Retreat of the State (1996) i Mad Money (1998).
Va ajudar a crear la British International Studies Association. Va ser la primera dona que va ocupar la catedràtica Montague Burton de Relacions Internacionals a la London School of Economics i va ser la primera dona acadèmica que va tenir una càtedra que portava el seu nom a la LSE.

## Referències

* ↑ «Obituary: Professor Susan Strange». The Independent, 09-12-1998.
* ↑ Brown, Chris «Susan Strange: A Critical Appreciation». Review of International Studies, vol. 25, 3, 1999, pàg. 531–535. DOI: 10.1017/s0260210599005318. JSTOR: 20097617.
* ↑ Cohen, Benjamin J. International Political Economy: An Intellectual History (en anglès). Princeton University Press, 2008, p. 45–51. ISBN 978-0-691-13569-4.
* ↑ «Susan Strange: a great thinker or a 'journalist'?» (en anglès britànic). SPERI, 27-02-2019. [Consulta: 4 gener 2022].
# Trichoplusia ni

Trichoplusia ni és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels noctúids (Noctuidae). Es pot trobar a parts d'Àfrica, a Amèrica del Nord, a la majoria d'Europa (principalment al sud), i a la regió indo-australiana. L'adult és una arna nocturna de color marró.
El seu nom prové de la marca que té a sobre de les ales anteriors, que recorda a la lletra grega «ni» en minúscula.
L'eruga és llisa i de color verd pàl·lid amb ratlles blanques. És molt destructiva per les plantes, ja que consumeix amb molta velocitat les fulles. Normalment s'alimenta de cols, però també devora les tomaqueres, les cogombreres, la farigola i les patateres.

## Referències

* 1 2 «Cabbage looper», 18-10-2013. Arxivat de l'original el 2013-10-18. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «Welcome to Fauna Europaea | Fauna Europaea». [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «HOSTS - The Hostplants and Caterpillars Database at the Natural History Museum». [Consulta: 15 maig 2022].
# Malik Taj al-Din ibn Qutb al-Din

Taj al-Din (+ 1351) fou malik mihrabànida de Sistan de 1346 a 1350. Era fill de Malik Qutb al-Din Muhammad.
Durant el regnat del seu pare fou governador d'Uq. A la mort de Malik Qutb al-Din Muhammad va aconseguir el poder tot i les reclamacions del seu cosí Muhammad ibn Malik Nusrat al-Din Muhammad. Tenia bones intencions però fou un dirigent dèbil segons C. E. Bosworth. El 1350 fou expulsat de Zarandj (Shahr-i Sistan) per una conspiració que va portar al tron a Malik Jalal al-Din Mahmud.
Taj al-Din va intentar resistir; va fugir inicialment al Kirman i d'allí va passar a Herat per convèncer el kàrtida Malik Muizz al-Din Husayn de donar-li suport; ho va aconseguir i un exèrcit kàrtida fou reunit per restaurar a Taj al-Din però abans de sortir d'Herat, el territori kàrtida fou atacat per una coalició de tribus del kanat de Txagatai manades per l'amir o general Qazaghan, el 1351. Taj al-Din va lluitar llavors al costat dels kàrtides en la defensa d'Herat i va resultar mort a la lluita

## Referències

* Bosworth, C.E. The History of the Saffarids of Sistan and the Maliks of Nimruz (247/861 to 949/1542-3). Costa Mesa, California: Mazda Publishers, 1994.
| Precedit per: Malik Qutb al-Din Muhammad | malik Mihrabànida 1346–1350 | Succeït per: Malik Jalal al-Din Mahmud |
# Carl Hamppe

Carl Hamppe (nascut el 1814 a Suïssa – mort el 17 de maig de 1876, a Gersau, Cantó de Schwyz) fou un diplomàtic i mestre d'escacs suís-austríac.

## Resultats destacats en competició

Va jugar matxs contra Johann Löwenthal (4 : 5) el 1846, Ernst Falkbeer (16 : 15) el 1850, i Daniel Harrwitz (2 : 5) el 1852 i (0.5 : 3.5) el 1860.
En Hamppe va guanyar dos cops el Campionat d'escacs de Viena (Wiener Schachgesellschaft) els anys 1859 i 1860, ambdós cops per davant de Wilhelm Steinitz.
La seva partida més famosa fou la "Immortal de les Taules" (Carl Hamppe vs Philipp Meitner, Viena 1872).

### Contribucions a la teoria dels escacs

En Hamppe va fer contribucions a la teoria de l'obertura vienesa (1.e4 e5 2.Cc3), i a dues variants del gambit vienès: gambit Hamppe-Allgaier (1.e4 e5 2.f4 exf4 3.Cf3 g5 4.h4 g4 5.Cg5), i gambit Hamppe-Muzio (1.e4 e5 2.Cc3 Cc6 3.f4 exf4 4.Cf3 g5 5.Ac4 g4 6.O-O gxf3 7.Dxf3).

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Carl Hamppe» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 8 setembre 2011].
* ↑ «'Schach in Österreich, gestern – heute – morgen» (en alemany). [Consulta: 8 setembre 2011].
* ↑ «Fitxa de Carl Hamppe a Edo Historical Ratings» (en anglès). edochess.ca. [Consulta: 8 setembre 2011].
* ↑ Wall, Bill. «Nota biogràfica de Wilhelm Steinitz, per Bill Wall» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-10-28. [Consulta: 8 setembre 2011].
* ↑ «Partida Carl Hamppe vs Philipp Meitner (1872) "The Immortal Draw"» (en anglès). chessgames.com. [Consulta: 8 setembre 2011].
* ↑ «Teoria sobre l'obertura vienesa» (en anglès). easyweb.easynet.co.uk. Arxivat de l'original el 2011-06-07. [Consulta: 8 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Carl Hamppe a «chessmetrics.com». [Consulta: 8 setembre 2011]. (anglès)
* «Fitxa de Carl Hamppe a Edo Historical Ratings» (en anglès). edochess.ca. [Consulta: 8 setembre 2011].
# Herbert Buhtz

Herbert Buhtz (Coblença, 12 d'abril de 1911 - Berlín, 7 de juny de 2006) va ser un remer alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 guanyà la Diamond Challenge Sculls de la Henley Royal Regatta superant a Gerhard Boetzelen en la final. Aquell mateix any, fent parella amb Boetzelen, va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició del doble scull del programa de rem. El 1934 tornà a guanyar la Diamond Challenge Sculls a Henley. El 1938 es proclamà campió d'Europa de vuit amb timoner.
Posteriorment exercí d'entrenador de rem.

## Referències

* 1 2 3 «Herbert Buhtz Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2012. [Consulta: 20 gener 2019].
# El Cinèfil

El Cinèfil és una revista digital periodística i cultural que informa diàriament sobre les novetats del cinema i les sèries en català. En aquest mitjà de comunicació en xarxa que està dedicada al món del cinema trobem també informació sobre un gran nombre d'esdeveniments - festivals, cicles, produccions, guardons i sales de cinema - vinculats al cinema d'arreu de Catalunya i els territoris de parla catalana.
El seu objectiu principal és informar de tot el que té a veure amb el món del cinema a través de notícies, reportatges, crítiques i entrevistes. També recomanant els esdeveniments relacionats amb pel·lícules, curtmetratges, documentals i sèries de televisió, des de les grans produccions de Hollywood fins als curtmetratges de realitzadors emergents passant per l'actualitat sobre premis i festivals nacionals i internacionals. A més, la revista és íntegrament en català.
La revista digital també és l'organitzadora de la Setmana del Cinema en Català i és part activa de l'organització d'altres iniciatives relacionades amb el setè art com el Sant Cugat Fantàstic. Al llarg de l'any també col·labora amb certàmens de cinema arreu del territori com el Festival de Sitges, el Saló del Cinema i les Sèries i altres esdeveniments.
Aquest mitjà de comunicació va ser creat l'1 d'abril de 2016 per un equip de periodistes encapçalat per Joan Ramon Armadàs i més de 25 col·laboradors especialitzats amb la vocació d'informar sobre l'actualitat i tot el que envolta el món del cinema a través d'articles, crítiques, fotografies, entrevistes i reportatges.

## Referències

* ↑ «El Cinèfil - La revista de cinema en xarxa i en català». [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «El Cinèfil obre portes». Núvol.com, 01-04-2016. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «La 2a Setmana del Cinema en Català arriba demà divendres als Cinemes Texas». Gencat.cat, 09-01-2020. [Consulta: 28 novembre 2020].
* ↑ «Els Cinemes Sant Cugat acolliran els Dijous Cinèfils, un cicle de 9 films independents». TOTSantCugat.cat, 15-07-2020. [Consulta: 28 novembre 2020].
* ↑ «Sant Cugat Fantàstic». SantCugatFantastic.cat. [Consulta: 28 novembre 2020].
* ↑ Solanich, Irene. «Neix ‘El cinèfil’, un nou mitjà de comunicació sobre cinema en llengua catalana». LEscriba.cat, 01-04-2016. [Consulta: 28 novembre 2020].

## Enllaços externs

* El Cinèfil - Lloc web oficial
* El Cinèfil - Lloc web oficial
# Harry Mallin

Henry William "Harry" Mallin (Shoreditch, Londres, 1 de juny de 1892 - Lewisham, Londres, 8 de novembre de 1969) va ser un boxejador anglès que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial. Era germà del també boxejador Fred Mallin.
Mallin va ser campió britànic cinc anys consecutius, entre 1919 i 1923. També va ser campió del món del pes mitjà entre 1920 i 1928. No va perdre cap dels més de 300 combats que disputà com amateur, així com tampoc lluità com a professional.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or de la categoria del pes mitjà, del programa de boxa, en superar a la final al canadenc Georges Prud'Homme. Quatre anys més tard, als Jocs de París, revalidà la medalla d'or del pes mitjà del programa de boxa, aquesta vegada superant al seu compatriota John Elliott.
Posteriorment va dirigir els equips de boxa olímpics britànics als Jocs de 1936 i 1952. El 1937 va ser el primer comentarista de televisió britànic que va retransmetre dos combats de boxa per la BBC.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Harry Mallin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 30 octubre 2017].
# Abram Blass

Moshe Aba Blass (Łomża, Polònia, 1896 - Tel-Aviv, Israel, 1971) fou un mestre d'escacs jueu polonès-israelià.

## Biografia i resultats destacats en competició

Nascut a Łomża (llavors a l'Imperi Rus), es va traslladar a viure als Estats Units entre 1911 i 1924. Posteriorment va retornar a Polònia, on va viure a Varsòvia. El 1924/25, Blass va empatar als llocs 3r-5è a Varsòvia (el guanyador fou Stanisław Kohn). El 1926, va empatar al 1r lloc amb Paulin Frydman a Varsòvia. El 1926, empatà als llocs 8è-9è amb Mieczysław Chwojnik a la I edició del Campionat d'escacs de Polònia a Varsòvia (el campió fou Dawid Przepiórka). El 1926/27, fou 5è a Varsòvia (guanyaren Kohn i Leon Kremer). El 1927, fou 8è al II Campionat de Polònia a Łódź (el campió fou Akiba Rubinstein). El 1928 va guanyar, per davant de Frydman i de Kazimierz Makarczyk, a Varsòvia.
Blass va jugar, representant Polònia, al tauler suplent a la II Olimpíada d'escacs, a la Haia 1928 (+4 –3 =5), on hi va guanyar la medalla de bronze per equips. Ell, conjuntament amb altres membres de l'equip de Varsòvia (Rafał Feinmesser, Frydman, Stanisław Kohn, Leon Kremer, Karol Piltz i Henryk Pogorieły), va guanyar la medalla d'or al 1r Campionat de Polònia per equips celebrat a Królewska Huta (Königshütte) el 1929; fou 2n, darrere de Kremer, a Varsòvia 1929 i fou 8è Varsòvia 1930 (el campió fou P. Frydman).
El 1931, va emigrar a Palestina, on va guanyar la competició d'escacs dels 2ns Jocs Macabeus el 1935, i el Campionat de Palestina. L'any següent, fou 2n al campionat de la ciutat de Tel-Aviv City i empatà als llocs 2n-3r, rera Moshe Czerniak, al campionat de Palestina, a Tel-Aviv.

## Referències

* ↑ «2na Olimpíada d'escacs, La Haia 1928, resultats individuals». OlimpBase. [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2007-07-04. [Consulta: 23 juny 2016]. Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 1 de setembre de 2004
* ↑ Wolsza, Tadeusz (2007), Arcymistrzowie, mistrzowie, amatorzy. Słownik biograficzny szachistów polskich, tom 5. Wydawnictwo DiG, Warszawa. ISBN 83-7181-495-X
# Jesús Nogueiras Santiago

Jesús Nogueiras Santiago (nascut a Santa Clara el 17 de juliol de 1959), és un jugador d'escacs cubà, que té el títol de Gran Mestre des de 1979. Entre els anys 1980 i mitjans dels 1990, fou un dels millors jugadors del món.
Tot i que roman inactiu des del juny de 2019, a la llista d'Elo de la FIDE del setembre de 2020, hi tenia un Elo de 2473 punts, cosa que en feia el jugador número 22 (en actiu) de Cuba. El seu màxim Elo va ser de 2580 punts, a la llista de juliol de 1993 (posició 81 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Entre les seves principals victòries en torneig, cal destacar els cinc Campionats de Cuba, dels anys 1977 (empatat amb Gerardo Lebredo i José Luis Vilela), 1978, 1984 (ex aequo amb Amador Rodríguez), 1991, i 2000. Va guanyar el Memorial Capablanca de 1984, i participà en el Cicle de Candidats en el Campionat del món de 1985–87, on després de quedar entre els quatre primers a l'Interzonal de Taxco, disputà el Torneig de Candidats de Montpeller de 1985, on no hi obtingué un bon resultat, essent 15è. El 1990, fou tercer al fort Torneig Internacional Najdorf a Buenos Aires 1991 (empatat a punts amb Mikhaïl Tal i Julio Granda). El 1997, guanyà el Memorial Carlos Torre a Mérida (Mèxic).

### Participació en olimpíades d'escacs

En Nogueiras ha participat, representant Cuba, en 14 Olimpíades d'escacs, del 1980 al 2008 (7 cops com a primer tauler), amb un resultat global de +46 –22 =78 (58,2%).

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Jesús Nogueiras Santiago» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 26 octubre 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Cuba"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 11 setembre 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Jesús Nogueiras Santiago «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 26 octubre 2011].
* ↑ «Historial del Campionat de Cuba» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «Torneig Miguel Najdorf 1991, classificació final» (en portuguès). brasilbase. [Consulta: 26 octubre 2011].
* ↑ «Historial de guanyadors del Memorial Carlos Torre» (en castellà). carlostorre.org.mx. Arxivat de l'original el 2011-11-10. [Consulta: 26 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Jesús Nogueiras Santiago «benoni.de». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 26 octubre 2011]. (alemany)
* Estimació Elo de Jesús Nogueiras Santiago a «chessmetrics.com». [Consulta: 26 octubre 2011]. (anglès)
* Bartelski, Wojciech. «Fitxa de Jesús Nogueiras Santiago a OlimpBase» (en anglès). olimpbase.org. [Consulta: 26 octubre 2011].
# Dura Europos

Dura Europos (en grec antic Δοῦρα Εὐρωπός) era una ciutat al nord de Mesopotàmia, no lluny de l'Eufrates i al costat de Circèsion, on segons Zòsim es va erigir un monument militar en honor de l'emperador Gordià III. Però, segons Ammià Marcel·lí, la tomba de Gordià es trobava a Zaithu (l'Olivera), a uns quants quilòmetres de distància. L'historiador Eutropi i Rufus Fest Aviè afirmen que aquest monument es trobava a vint-mil passos de Circèsion.
Isidor de Carax diu que els macedonis van construir Dura, entre l'any 300 i el 280 aC, i la van anomenar Dura Europos (Dura significa 'fortalesa' en llengua semita, és a dir, 'fortalesa d'Europos'), en memòria de la ciutat de Macedònia on va néixer Seleuc I Nicàtor, i era part d'una cadena de fortaleses defensives i que controlaven l'accés als camins cap a Apamea i Selèucia del Tigris. Es va anomenar després Dura Nicanoris ('Fortalesa de Nicànor'), probablement en morir Seleuc, però el nom no va arrelar.
Els romans la van conquerir a partir del 65 aC. En ser una fortalesa a la frontera amb els parts, aquests la van ocupar, però els romans la van recuperar l'any 165. A la meitat del segle següent depenia de Palmira. Els sassànides la van conquerir el 256 i els romans la van abandonar. En quedar despoblada, el desert la va cobrir d'arena.
Les seves restes les va descobrir un soldat britànic que cavava trinxeres durant la Primera Guerra mundial, i l'any 1928 van començar les primeres excavacions. S'hi han trobat temples grecs, romans i palmirens, i el més antic dels establiments de culte cristià identificat en tot el món, tot molt ben conservat per l'arena.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Dura». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ Hopkins, Clark. The discovery of Dura-Europos. New Haven, Conn.; Londres: Yale University Press, 1979, p. 200-202. ISBN 9780300022889.
# Frederick Deacon

Frederick Deacon (gener de 1829 – octubre de 1875), fou un mestre d'escacs britànic.

## Resultats destacats en competició

Va guanyar un matx contra W. Gilby (2 - 1) i en va perdre un altre contra Charles Edward Ranken (0 - 2) a Londres 1851 (Provincial, el campió fou Samuel Boden). Deacon va guanyar també matxs contra Edward Löwe (7½ - 2½) el 1851, i Carl Mayet (5 - 2) el 1852. Va empatar contra l'americà Paul Morphy (1 - 1) el 1858.
Fou 2n, rere George Henry Mackenzie, a Londres 1862 (handicap), empatà a l'11è lloc a Londres 1862 (5è Congrés de la BCA, el campió fou Adolf Anderssen), i va perdre un matx contra Wilhelm Steinitz (1½ - 5½) a Londres 1863.

## Notes i referències

* ↑ The British chess magazine Volume 95 1975 "we add a note on Frederick Deacon, whom Sergeant refers to as 'a young amateur from Bruges', but British by birth. He became well known in London chess circles. In the London 'Provincial Tournament' of 1851 (not the international tournament) he was knocked out 2-0 in the second round by the Rev. CERanken. In London 1862 (the first Round-robin ."
* ↑ «Nota biogràfica de Frederick Deacon» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 setembre 2011].
* ↑ «Eliminatòries del Torneig de Londres (provincial) de 1851» (en italià). La grande storia degli scacchi. [Consulta: 26 setembre 2011].
* ↑ «Partides de F.Deacon contra P.Morphy el 1858 i 1859» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 setembre 2011].
* ↑ «Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition» (en anglès). Anders Thulin, Malmö, 01-09-2004. [Consulta: 25 setembre 2011].
* ↑ «Taula de creuaments del Torneig de Londres de 1862, 5è Congrés Britànic» (en italià). La grande storia degli scacchi. Arxivat de l'original el 2008-03-29. [Consulta: 25 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Frederick Deacon a «chessmetrics.com». [Consulta: 26 setembre 2011]. (anglès)
* «Fitxa de Frederick Deacon a Edo Historical Ratings» (en anglès). edochess.ca. [Consulta: 25 setembre 2011].
# Bogdan Śliwa

Bogdan Śliwa (Cracòvia, 4 de febrer de 1922 - 16 de maig de 2003) fou un jugador d'escacs polonès que tenia el títol de Mestre Internacional des de 1953, el de Gran Mestre honorífic des de 1987, i el de Gran Mestre Internacional d'escacs per correspondència des del 1996. Fou sis cops campió absolut de Polònia, entre el 1946 i el 1960.

## Resultats destacats en competició

Śliwa va guanyar sis cops el campionat de Polònia. El 1946, va guanyar el primer campionat polonès celebrat després de la Segona Guerra Mundial (a Sopot, 5è campionat polonès). El 1948, fou 3r a Kraków (el campió fou Kazimierz Makarczyk). Va guanyar el campionat polonès quatre cops consecutius entre 1951–1954, i fou campió per darrer cop a Wrocław el 1960 (17è POL-ch).
En tornejos, Śliwa empatà als llocs 9è-10è a Sopot 1951 (el campió fou Ernő Gereben). El 1952, fou 17è a Budapest (el campió fou Paul Keres). El 1954, va empatar als llocs 12è-14è a Bucarest (guanyador, Víktor Kortxnoi). El seu millor resultat en un torneig important fou el 3r lloc, darrere de Luděk Pachman i László Szabó, al torneig zonal de Mariánské Lázně (Marienbad) 1954. El 1955, va empatar als llocs 19è-21è a l'interzonal de Göteborg, guanyat per David Bronstein. El 1957, Śliwa empatà als llocs 2n-4t amb Oleg Neikirch i Aleksandar Matanović, per darrere de Miroslav Filip al zonal de Sofia. El 1959, va empatar als llocs 5è-7è a Riga (guanyador, Borís Spasski). El 1962, va empatar als llocs 4t-7è a Mariánské Lázně (campió, Mark Taimànov). El 1965, va empatar als llocs 12è-14è a Belgrad (campió Milan Matulović). El 1966 fou 9è al Memorial Rubinstein a Polanica Zdrój (campió Vassili Smislov). El 1966, va empatar als llocs 9è-10è a Tel-Aviv (el guanyador fou Svetozar Gligorić).
Una de les partides més conegudes de Śliwa és la seva victòria sobre David Bronstein en la partida immortal perdedora.

### Participació en olimpíades d'escacs

Śliwa va jugar representant Polònia en set Olimpíades d'escacs:
* El 1952, al quart tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1952 a Hèlsinki (+7 –1 =4);
* El 1956, al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1956 a Moscou (+6 –4 =6);
* El 1958, al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1958 a Múnic (+6 –6 =5);
* El 1960, al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1960 a Leipzig (+5 –5 =6);
* El 1962, al primer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1962 a Varna (+7 –4 =5);
* El 1964, al tercer tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1964 a Tel-Aviv (+6 –2 =6);
* El 1966, al quart tauler a l'Olimpíada d'escacs de 1966 a l'Havana (+7 –3 =5).
Va guanyar la medalla de plata individual a Hèlsinki 1952.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Bogdan Śliwa» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ OlimpBase Men's Chess Olympiads Bogdan Śliwa
# Tossal de la Creu (Segarra)

El Tossal de la Creu o Tossal de Puig-redon, és una muntanya de 658 metres que es troba entre els municipis de Biosca i de Torà, a la comarca del Solsonès, al nord de la Serra de l'Aguda.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 271104001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Catedral de Šibenik

La catedral de Sant Jaume (Katedrala Sveti Jakova) de Šibenik a Croàcia, és una basílica de tres naus i tres absis, i una cúpula de 32 m d'alçada.
La construcció va començar l’any 1431 i es va completar el 1536; va ser consagrada el 1555. Mentre que els treballs van començar amb diferents mestres venecians (Francesco di Giacomo, Lorenzo Pincino i Pier Paolo Bussato) durant una desena d'anys, la construcció va ser llavors confiada a Dalmatinac, natiu de Zadar. Aquest va modificar el pla original i va adoptar un estil de transició entre gòtic i renaixentista. A la mort de Dalmatinac, els treballs van ser acabats per Nikola Firentinac (Nicolau el Florentí), sobretot la teulada en cúpula i elements de la façana amb un estil del més pur renaixement. És molt remarcable i inusual el fris decorat amb cares humanes.
Es va construir amb materials que provenen exclusivament d'illes croates: Brač, Korčula, Rab i Krk.
Des de l’any 2000, la catedral forma part del Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Galeria fotogràfica

* Cúpula i teulades
* Detall de la decoració exterior

## Referències

* ↑ «The Cathedral of St James in Šibenik» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 28 gener 2021].