OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herbert Vollmer

Herbert Vollmer (Nova York, 15 de febrer de 1895 - Nova York, 8 de novembre de 1961) va ser un waterpolista estatunidenc que va competir durant les dècades de 1910, 1920 i 1930.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la competició de waterpolo, en què finalitzà en sisena posició. Quatre anys més tard, als Jocs de París, va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo.
Abans de centrar-se en el waterpolo va destacar com a nedador. Guanyà el títol de l'IC4A el 1915 i el 1916 de 220 iardes i establí fins a tres rècord mundials de la distància en un sol dia.

## Referències

* 1 2 3 «Herb Vollmer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 12 desembre 2017].
# Lambertus Doedes

Lambertus Doedes (Zutphen, 4 de juliol de 1878 - la Haia, 17 de maig de 1955) va ser un regatista neerlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de plata en la regata de 8 metres del programa de vela, a bord de l'Hollandia, junt a Gerard de Vries Lentsch, Maarten de Wit, Hendrik Kersken, Johannes van Hoolwerff i Cornelis van Staveren.

## Referències

* ↑ «Lambertus Doedes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 12 juliol 2018].
# Cafè torrefacte

El cafè torrefacte és una varietat de cafè que s'obté després de sotmetre al gra a un procés concret de torrat, que inclou afegir-hi sucre.
Aquest procés consisteix a posar una quantitat concreta de sucre, (fins a un màxim del 15%) durant el torrat. Fins a arribar a temperatures properes als 200 °C, el sucre es caramel·litza i s'adhereix al cafè. Per això els grans brillen especialment més que els grans que no s'han sotmès al procés.
Aquesta tècnica de torrat es desenvolupà per la creença que permetia mantenir durant més temps els aromes i el sabor natural del cafè. Avui en dia està comprovat que no és així, sinó que l'efecte és l'oposat; tot i que sí que afavoreix que el gust del cafè de màquina siga més dolç i menys amarg que sense el procés. Aquesta pràctica és usual principalment i gairebé exclusivament a Espanya, França, Portugal, Costa Rica i Argentina, i és pràcticament desconeguda a la resta del món.

## Referències

* ↑ «CODIGO ALIMENTARIO ARGENTINO». [Consulta: 2 setembre 2024].
* ↑ «BOE-A-2012-15656 Real Decreto 1676/2012, de 14 de diciembre, por el que se aprueba la norma de calidad para el café.». [Consulta: 3 setembre 2024].
* 1 2 «LA PATENTE QUE DIO ORIGEN A LA COSTUMBRE ESPAÑOLA DE CONSUMIR CAFÉ TORREFACTO - Patentes y Marcas» (en castellà), 03-05-2017. [Consulta: 2 setembre 2024].
# Emmy Albus

Emmy Albus (Barmen, 13 de desembre de 1911 - Berlín, 20 de setembre de 1995) va ser una atleta alemanya, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on disputà dues proves del programa d'atletisme. En els 4x100 metres relleus va establir un nou rècord del món en semifinals, però en la final fou desqualificada en perdre l'equip el testimoni. En els 100 metres fou sisena.
En el seu palmarès destaquen dos campionats nacionals i una medalla d'or al Campionat d'Europa d'atletisme de 1938 en els relleus 4×100 metres. Formà equip amb Josefine Kohl, Käthe Krauß i Ida Kühnel.

## Millors marques

* 100 metres. 11,9" (1936)
* 200 metres. 26,0" (1935)

## Referències

* ↑ «Emmy Albus Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ Klaus Amrhein: Biographisches Handbuch zur Geschichte der Deutschen Leichtathletik 1898–2005. 2 volums. Darmstadt 2005 publicat a Deutsche Leichtathletik Promotion- und Projektgesellschaft
* ↑ Emmy Albus a trackfield.brinkster.net
# Herman Dahlbäck

Nils Herman Dahlbäck (Malmö, Escània, 7 de març de 1891 – Malmö, Escània, 16 de juliol de 1968) va ser un remer suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla de plata en la competició del quatre amb timoner, inriggers del programa de rem, formant equip amb Ture Rosvall, William Bruhn-Möller, Conrad Brunkman i Wilhelm Wilkens. En aquests mateixos Jocs també disputà la prova del vuit amb timoner, on fou eliminat en sèries. Posteriorment treballà d'inspector de duanes.

## Referències

* ↑ «Herman Dahlbäck Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de març 2016. [Consulta: 14 febrer 2017].
* 1 2 Herman Dahlbäck. Comitè Olímpic Suec
# Leonard Martin

Leonard Martin (Wandsworth, 24 de novembre de 1901 - Effingham, 25 de desembre de 1967) va ser un regatista anglès, vencedor d'una medalla olímpica.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va guanyar la medalla d'or en la classe de 6 metres del programa de vela. A bord del Lalage, formà tripulació junt a Christopher Boardman, Miles Bellville, Russell Harmer i Charles Leaf.
Durant la Primera Guerra Mundial, entre 1917 i 1919, va servir a la Royal Naval Volunteer Reserve.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Leonard Martin». [Consulta: 27 octubre 2024].
# Eugenio Perego

Eugenio Perego (Milà, 28 d'agost de 1876 - Roma, 26 de febrer de 1944) va ser un director de cinema i guionista italià.

## Biografia

Eugenio Perego va ser un director del cinema italià, actiu a la primera part del segle XX, a l'època del cinema mut. Va començar com a dissenyador de temes i reduccionista per a algunes cases de Torí; va ascendir a director a Milano Film i, després d'haver rodat pel·lícules per tota Itàlia, es va traslladar a Nàpols, on va fer set pel·lícules juntament amb la diva de l'època (i parella del productor Gustavo Lombardo), Leda Gys, per a Lombardo Film.
Va treballar amb grans actrius de l'època del cinema mut, entre les quals Lina Millefleurs, Pina Menichelli, Leda Gys i Musidora, amb qui també va col·laborar com a co-director.

## Filmografia
### Director

* L'appetito vien mangiando (1915)
* La cattiva stella (1916)
* Il ciclone (1916)
* Partita doppia (1916)
* La pupilla riaccesa (1916)
* Verso l'arcobaleno (1916)
* Il vindice (1916)
* Così è la vita (1917)
* L'incendio dell'Odeon (1917)
* La chiamavano Cosetta (1917)
* Il giardino incantato (1918)
* Papà mio, mi piacciono tutti! (1918)
* La vagabonda (1918) – co-dirigida amb Musidora
* Fiamma simbolica (1919)
* Lasciate fare a Niniche (1919)
* Noris (1919)
* Il padrone delle ferriere (1919)
* Il principe idiota (1919)
* La disfatta dell'Erinni (1920)
* Il fallimento di Satana (1920)
* La matassa di seta (1920)
* La naufraga della vita (1920)
* La storia di una donna (1920)
* Il supplizio del silenzio (1920)
* Le tre illusioni (1921)
* La fornace (1922)
* La trappola (1922)
* L'unico peccato (1922)
* Il capolavoro di Saetta (1923)
* Santarellina (1923)
* Caporal Saetta (1924)
* Galaor contro Galaor (1924)
* Grand Hôtel Paradis (1924)
* Vedi Napoli e poi muori (1924)
* Profanazione (1924)
* Napoli è una canzone (1927)
* Napule... e niente cchiù! (1928)
* Rondine (1929)
* La signorina Chicchiricchì (1929)

### Guionista

* I promessi sposi, dirigida per Ubaldo Maria Del Colle (1913)

### Actor

* I pericoli dei travestimenti, dirigida per Émile Vardannes (1914)

## Referències

* ↑ Abel, Richard. Encyclopedia of Early Cinema. Taylor & Francis, 2005. p. 292
* ↑ Eugenio Perego a MYmovies.it
# Endre Győrfi

Endre Győrfi (Hajmáskér, 30 de març de 1920 - Balatonföldvár, 2 de juny de 1992) va ser un waterpolista hongarès que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la competició de waterpolo.

## Referències

* ↑ «Endre Győrfi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de setembre 2011. [Consulta: 2 juliol 2019].
# Stéphane Richard

Stéphane Richard (Caudéran, 24 d'agost de 1961) és un empresari francès.
És un empresari francès que ocupa el càrrec de CEO i president de la xarxa mòbil global Orange des del 2011. El desembre de 2021 va renunciar als dos càrrecs de president i conseller delegat del grup i serà substituït el 31 de gener de 2022.

## Carrera

Fill d'un enginyer de mines i nét d'un pastor, Richard va néixer a Caudéran, al departament de Gironda d'Aquitània (sud-oest de França), el 24 d'agost de 1961. Va estudiar a HEC Paris i a l'Escola Nacional d'Administració d'Estrasburg.
Richard va fer fortuna mitjançant la participació en la compra palanca de Nexity, una filial de promoció immobiliària de Compagnie Générale des Eaux, el grup al qual es va unir el 1992.
De 2007 a 2009, Richard va ser cap de gabinet de Christine Lagarde, aleshores ministra francesa d'Economia, Indústria i Ocupació.
Richard es va incorporar a Orange el setembre de 2009, convertint-se en director general adjunt. Va ser nomenat conseller delegat d'Orange S.A. l'1 de març de 2011. El 2019, Orange va votar per renovar el seu mandat. A Richard, un director general popular, se li atribueix la millora dels ingressos i la quota de mercat en el competitiu mercat francès de telecomunicacions i de la restauració de les relacions amb els sindicats després que una onada de suïcidis va sacsejar la companyia.
A finals de 2021, Richard va anunciar la seva intenció de romandre en el seu càrrec per un quart mandat després que el seu mandat expirés el maig de 2022. Quan va rebre una condemna d'un any de presó suspesa en un cas de frau a França no relacionat amb l'empresa, va lliurar-lo. la seva dimissió el novembre de 2021.
El novembre de 2021 va ser condemnat per complicitat en frau i abús de fons públics en el cas d'arbitratge Crédit Lyonnais i va anunciar que dimitirà com a conseller delegat d'Orange S.A.

## Referències

* ↑ Stéphane Richard
* ↑ Macron announces closure of elite school that hothoused French leaders
* ↑ Orange gives Stéphane Richard another 4 years as chief executive
* ↑ Orange CEO Richard secures his position after acquittal
* ↑ Orange's Stephane Richard says wants 4th term as CEO - JDD
* ↑ Orange CEO Richard's future hangs on French court decision
# Aleksei Sokolski

Aleksei Pàvlovitx Sokolski (5 de novembre de 1908 - 27 de desembre de 1969), fou un jugador d'escacs ucraïnès-belarús amb força de Mestre Internacional als escacs sobre el tauler, i notable jugador per correspondència, a més de reconegut teòric d'obertures.

## Resultats destacats en competició

El 1935, fou segon al Campionat de la RFS de Rússia (el campió fou Aleksandr Tóluix). Fou dos cops campió d'Ucraïna (1947 i 1948), i subcampió de Belarús el 1958. També participà en el 13è Campionat Soviètic el 1944, on hi acabà amb 7½/16 (compartint els llocs 8è a 10è); al 17è Campionat el 1949, acabant amb 8½/19 (12è lloc); i al 21è Campionat el 1954, acabant finalment amb 5/19.
Fou el primer Campió d'escacs per correspondència soviètic (1948-51).

## Llegat

El nom de Sokolsky és conegut ara principalment a causa de la seva investigació en el camp de les obertures, i pel desenvolupament de l'obertura 1.b4 que esdevindria posteriorment coneguda com a obertura Sokolski, tot i que també rep els noms d'obertura polonesa, o d'obertura orangutan, un nom aquest darrer donat per Savielly Tartakower el 1924.
En memòria seva, des de 1970 se celebren regularment a Minsk torneigs en la seva memòria.
Sokolski va escriure també una dotzena de llibres. Els més famosos d'aquests són Les Obertures Modernes en la Teoria i Pràctica (1962) i Debyut 1b2-b4 (1963), un llibre sobre la seva obertura epònima.

## Notes i referències

* 1 2 Nathan Divinsky. The Batsford Chess Encyclopedia. Pitman Publishing, 1990, p. 197. ISBN 0-7134-6214-0.
* ↑ «Nota biogràfica de Aleksei Sokolski» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 22 desembre 2012].
* ↑ «Historial dels campionats nacionals d'Ucraïna fins a 2004». [Consulta: 22 desembre 2012]. a La Grande Storia degli Scacchi
* ↑ Litmanowicz, Władysław & Giżycki, Jerzy. Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka Warszawa, 1986, 1987. ISBN 83-217-2481-7 (1. A-M), ISBN 83-217-2745-X (2. N-Z).
* ↑ Cafferty, Bernard i Taimànov, Mark. The Soviet Championships. Cadogan Chess, London, 1998, p. 52,67,81. ISBN 1-85744-201-6.
* 1 2 Sokolsky Memorial
* ↑ El 1978, Garri Kaspàrov va participar en el torneig Memorial Sokolski a Minsk. Hi havia estat convidat com a excepció, però va acabar en la primera plaça i es va convertir en mestre. Kaspàrov ha dit repetidament que aquest torneig va ser un punt d'inflexió en la seva vida i que el va convèncer per a triar els escacs com a la seva carrera. "Recordaré el Memorial Sokolski mentre visqui", va escriure. També va dir que després de la victòria, va pensar que tenia possibilitats en el Campionat del Món. «ICC Help: entrevista». Internet Chess Club. [Consulta: 14 octubre 2010]. (anglès)
* ↑ A.P. Sokolsky. The Modern Openings in Theory and Practice. Pitman Publishing, 1972. ISBN 0-273-31409-2.
# Niels Nielsen

Niels Marius Nielsen (Oslo, 5 d'octubre de 1883 - Bærum, Akershus, 9 de febrer de 1961) va ser un regatista noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata en els 7 metres del programa de vela, a bord del Fornebo.

## Referències

* ↑ «Niels Nielsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 29 setembre 2017].
# Margarida de Provença

Margarida de Provença (~ 1221 - París, 20 de desembre de 1295) fou una infanta de Provença i reina consort de França (1234 - 1270). Filla de l'infanta Beatriu de Savoia i del comte Ramon Berenguer V de Provença. Fou neta per línia paterna de Garsenda de Forcalquier i d'Alfons II de Provença, i per línia materna de Margarida de Gènova i Tomàs I de Savoia. Fou germana de la comtessa Beatriu I de Provença. Margarida va ser la darrera supervivent del Casal de Barcelona al comtat independent de Provença.
El 17 de juliol Jaume I li va donar a ella i els seus descendents, tots els drets que li puguen correspondre en el comtat de Provença i en els dominis d'Arlès, Avinyó, Marsella i territoris adjacents.
El 27 de maig de 1234 es va casar a la catedral de Sens amb el rei Lluís IX de França. D'aquest matrimoni van néixer onze fills:
* Blanca de França (1240 - 1243)
* Isabel de França (1242 - 1271), casada el 1258 amb Teobald II de Navarra
* Lluís de França (1244 - 1260)
* Felip III de França (1245 - 1285), rei de França
* Joan de França (1248)
* Joan-Tristà de França (1250 - 1270), comte de Valois
* Pere de França (1251 - 1284), comte d'Alençon
* Blanca de França (1252 - 1320), casada el 1269 amb l'infant de Castella Ferran de la Cerda
* Margarida de França (1254 - 1271), casada el 1270 amb el duc Joan I de Brabant
* Robert de França (1256 - 1317), comte de Clermont
* Agnès de França (1260 - 1327), casada el 1279 amb el duc Robert II de Borgonya
Margarida morí a París el 1295 i fou enterrada a la Catedral de Saint-Denis.

## Referències

* ↑ «Margarida de Provença». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Pons, Marc «Mor Margarida, l'última comtessa «catalana» de Provença». El Nacional, 20-12-2022.
* ↑ «Arxius Jaume I». Documents d'època medieval relatius a la Corona d'Aragó. Universitat Jaume I. [Consulta: 27 octubre 2024].
# Enrico Perucconi

Enrico Perucconi (Morazzone, 4 de gener de 1925 - Morazzone, 14 de juliol de 2020) és un atleta italià, ja retirat, especialista en el curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en els 4x100 metres relleus del programa d'atletisme. Formà equip amb Michele Tito, Carlo Monti i Antonio Siddi.

## Millors marques

* 100 metres. 10.6" (1947)

## Referències

* 1 2 Enrico Perucconi a Sports Reference (arxivat)
# Franz Theodor Magnus Böhme

Franz Theodor Magnus Böhme (Willerstedt, 11 de març de 1827 - Dresden, 18 d'octubre de 1898) fou un musicòleg, compositor i acadèmic alemany.
Fill d’un pagès, Böhme es va convertir en professor d’escola primària a Turíngia després d’assistir al seminari i estudiar al Conservatori de Leipzig amb Moritz Hauptmann i Julius Rietz. Del 1859 al 1878 exercí com a mestre de cor i professor de música a Dresden, abans d’ensenyar història de la música i contrapunt al Conservatori Hoch de Frankfurt del Main del 1878 al 1885. Des del 1885 tornà a ensenyar a Dresden i hi esdevingué professor. Seguint els models de Ludwig Uhland i Ludwig Christian Erk, va recollir i publicar un gran nombre de cançons populars i va crear així una base essencial per a la investigació de la cançó popular alemanya. A Willerstedt, la seva vila natal, un carrer porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «Obituary: Franz Magnus Boehme». The Musical Times and Singing Class Circular. Musical Times Publications Ltd., Vol. 39, Núm. 670, 1898, pàg. 827. ISSN: 0958-8434 [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ Emmrich, Brigitte. «Franz Magnus Böhme». Sächsische Biografie. Institut für Sächsische Geschichte und Volkskunde e.V. (ISGV). [Consulta: 25 desembre 2020].
# La rueda de la vida

La rueda de la vida és una pel·lícula dramàtica espanyola del 1942 dirigida per Eusebio Fernández Ardavín.

## Sinopsi

La cantant Nina Luján s'enamora d'Alberto, un compositor que es fa famós a Amèrica i tots dos tornen a trobar-se al cap dels anys, quan ella ha ingressat en un asil després del seu fracàs com a cantant. Tots dos s'han conegut a una sínia, símbol de la vida que dona voltes.

## Repartiment

* Ismael Merlo - Alberto del Vall
* Antoñita Colomé - Nina Luján
* Gabriel Algara - Don Ricardo
* Pedro Barreto - Peter
* Eduardo Stern - Enrique
* Alfonso Mancheño - Federico
* Elisa Cavalcanti - Criada
* Antonio Bayón - Don Rosendo
* Xan das Bolas - Juanito
* Salvador Videgaín
* M. Romero Hita - Francisco
* Antonio Casas - Javier
* Esperanza Hidalgo - Trini
* Elena Salvador

## Premis

Va rebre el tercer premi als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1942.

## Referències

* ↑ de España, Rafael. Directory of Spanish and Portuguese film-makers and films. Greenwood Press, 1994.
* ↑ Santiago Pozo Arenas La industria del cine en España: legislación y aspectos económicos, 1896-1970, p. 56-57, Universitat de Barcelona, 1984

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Ernesto Palacios de la Prida

Ernesto Palacios de la Prida (Alcalá de Guadaira, Sevilla, 13 de novembre de 1943 - 2000) va ser un jugador d'escacs espanyol.

## Resultats destacats en competició

Palacios fou Campió d'Espanya absolut el 1970, a Llaranes (Avilés) per davant de Ricardo Calvo Mínguez, i subcampió el 1975, a Benidorm, rere José Miguel Fraguela. També fou dos cops campió d'Espanya Juvenil (Sub-20), els anys 1962 i 1963, i subcampió el 1961, i ja anteriorment havia guanyat el campionat d'Espanya escolar de 1957.
Participà, representant Espanya, a l'Olimpíada d'escacs de 1968 a Lugano.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Ernesto Palacios de la Prida» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 setembre 2012].
* ↑ «Historial del campionat d'espanya absolut» (en castellà). Federació Espanyola d'Escacs. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 25 setembre 2012].
* ↑ «Historial del campionat d'espanya Sub-20» (en castellà). Federació Espanyola d'Escacs. Arxivat de l'original el 2013-11-12. [Consulta: 25 setembre 2012].
* ↑ «Palacios, campeón de España en todas las categorías» (en castellà). El Mundo Deportivo.
# Per Bergman

Petrus Hilding "Per" Bergman (Estocolm, 15 de maig de 1886 - Estocolm, 18 d'octubre de 1950) va ser un regatista suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en la categoria de 12 metres del programa de vela, a bord de l'Erna Signe.

## Referències

* ↑ «Per Bergman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-14. [Consulta: 2 març 2017].
* ↑ Per Bergman Comitè Olímpic Suec
# Ftia

«Ftia» té aquests significats:
* Geografia
** Ftia, la pàtria dels mirmídons.
* Biografies:
** Ftia de Tessàlia, reina de l'Epir, mare de Pirros
** Ftia de l'Epir, filla d'Alexandre II d'Epir i reina de Macedònia
** Ftia (mitologia), filla d'Amfíon
** Ftia (filla de Foroneu), potser, aparellada amb Zeus, va ser la mare d'Aqueu,
# Enrico Rivolta

Enrico Rivolta (Milà, 29 de juny de 1905 - Milà, 18 de març de 1974) fou un futbolista italià, que jugava com a migcampista, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
A nivell de clubs jugà, entre d'altres, a l'Inter de Milà i al Nàpols. Els principals èxits els aconseguí a l'Inter de Milà, on jugà entre 1922 i 1933, i amb qui va guanyar la copa italiana de 1929 i la lliga de 1930.
Amb la selecció nacional jugà 8 partits entre 1927 i 1929, en què marcà 1 gol. El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de bronze en la competició de futbol. També guanyà la Copa Internacional d'Europa Central de 1927-1930.

## Referències

* 1 2 Enrico Rivolta a national-football-teams.com
* ↑ Enrico Rivolta a eu-football.info
* ↑ «Enrico Rivolta Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 11 novembre 2018].
# Herman d'Oultromont

Herman Marie Ghislain d'Oultremont (Brussel·les, 2 d'abril de 1882 – Woluwe-Saint-Lambert, 17 de febrer de 1943) va ser un genet belga que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata en la prova de salts d'obstacles per equips del programa d'hípica amb el cavall Lord Kitchener i formant equip amb Henri Laame, André Coumans i Herman d'Hestroy.
Va morir en acció durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* 1 2 «Herman d'Oultremont Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2012. [Consulta: 31 agost 2017].
# Peter Bischoff

Peter Bischoff (Múnic, 24 de març de 1904 - Hamburg, 1 de juliol de 1976) va ser un regatista alemany, vencedor d'una medalla olímpica. Era germà del també regatista Fritz Bischoff.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va guanyar la medalla d'or en la Classe Star del programa de vela. A bord del Wannsee, formà tripulació junt a Hans-Joachim Weise.
Estudià medicina i es casà amb la cantant d'òpera Carla Spletter.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Peter Bischoff». [Consulta: 21 octubre 2021].