OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Palmeta

La palmeta (del llatí, palma) és un motiu decoratiu en forma de fulla de palmera. És originària de l'antic Egipte, on el dibuix es basava en plantes com el papir, el lotus o el lliri. Es va seguir desenvolupant a l'art de la major part d'Euràsia, sovint allunyant-se de la seva forma original. La majoria de les formes d'Egipte apareixen a Creta, Mesopotàmia, Assíria i l'Antiga Pèrsia. Per als usos de l'antiga Grècia i l'Antiga Roma també és coneguda com a anthemion (del grec, ανθέμιον, flor). És també emprada com a ornament en ceràmiques i a l'arquitectura, ja sigui esculpida o pintada.

## Referències

* ↑ Léxico de arte. Madrid - España: Akal.
* ↑ «Palmeta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «FORGOTTEN EMPIRE the world of Ancient Persia | 118». Thebritishmuseum.ac.uk, 23-05-2011. Arxivat de l'original el 14 May 2011. [Consulta: 23 novembre 2011].
# Tomba TT1

La Tomba tebana TT1, o tomba de Sennedjem és a la necròpoli de Deir el-Madinah, a l'oest de Luxor (Egipte). És una de les moltes tombes que es trobaren en aquesta necròpoli ubicada en una ciutat de treballadors de l'antic Egipte, anomenada també Vall dels Artesans perquè la majoria de les tombes d'aquesta necròpoli són d'obrers i artesans.

## Descobriment

La tomba, la va descobrir l'1 de febrer del 1886 l'egiptòleg català Eduard Toda i Güell, vicecònsol de l'estat espanyol al Caire, juntament amb l'egiptòleg francés Gaston Maspero. Un beduí de Sheikh Abd al-Gurnah, Salam Abu Duhi, va acudir a aquests dos egiptòlegs que rondaven per Luxor i els informà que s'havia descobert una necròpoli que no estava excavada. Immediatament la van examinar per a evitar-ne saqueigs.

## Descripció

Les tombes de Deir al-Madinah eren en diferents terrasses de la muntanya. La tomba de Sennedjem es troba al penúltim nivell inferior de la necròpoli. La formen un pati elevat per a guanyar terreny en el desnivell de la muntanya, tres capelles en forma de piràmide i quatre pous, dels quals sols un pertany a Sennedjem.

## Referències

* ↑ «The burial chamber of Sennedjem». Arxivat de l'original el 6 de juny de 2011. [Consulta: 22 febrer 2016].
* ↑ Saura Sanjaume, Marta. La Tomba de Sennedjem a Deir-El-Medina TT.1,, 2006. ISBN 84-931438-3-9.
# Abeno Harukas

El Abeno Harukas(en japonès あべのハルカス) és un edifici de 62 pisos (2 pisos subterranis i 60 per sobre del sòl), situat a Osaka. H aestat concebut per César Pelli i la seva consctrucció va acabar l'abril de 2014.

## Referències

* ↑ «Abeno Harukas». Skyscraper Source Media. [Consulta: 21 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial(japonès)
# Martí Gasull i Avellán

Martí Gasull i Avellán (Barcelona, 4 d'abril del 1944) és un fotògraf català, especialitzat en fotografia d'art, tant d'escultura, arquitectura, pintura, antiguitats, llibres facsímils o altres expressions artístiques o obres de valors històric. Ha participat en centenars de llibres i catàlegs d'artistes per a museus, col·leccions, galeries d'art, institucions públiques i privades o editorials. També ha realitzat fotografies d'artistes i personatges de l'àmbit cultural; com els 30.000 negatius cedits al MACBA com a Fons Martí Gasull, 4.000 dels quals estan digitalitzats, inclòs el principal arxiu fotogràfic del Fons Joan Brossa. Ha estat fotògraf d'artistes com Perejaume, Antoni Tàpies, Joan Miró, Jaume Plensa, Josep Guinovart, Albert Ràfols-Casamada, Joan Hernàndez Pijuan, Joan Brossa, Josep Maria Subirachs, Josep Maria Riera i Aragó, Alfons Borrell, Joan Ponç, Julio Vaquero, Esther Boix, Christo, Jordi Alcaraz, Frederic Amat, Sergi Aguilar, Francesc Artigau, Cesc, Maria Girona o Antoni Pitxot.
És fill del fotògraf creatiu Martí Gasull i Coral i pare de l'activista lingüístic, muntanyenc i promotor cultural Martí Gasull i Roig.

## Referències

* ↑ «Relació fons Arxiu MACBA a 31 de desembre de 2015». MACBA. Arxivat de l'original el 2016-06-03. [Consulta: 9 maig 2016].
* ↑ «Col·lecció MACBA. Centre d'Estudis i Documentació». Fotografia de Catalunya, Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 maig 2016].
* ↑ «Tot el llegat Brossa, al MACBA». MACBA. Arxivat de l'original el 2016-08-07. [Consulta: 9 maig 2016].
* ↑ «Montserrat acollirà una mostra de Martí Gasull Coral i Martí Gasull Avellán». Nació Digital, 09-05-2016.
* ↑ «El “Llegat fotogràfic” dels Gasull arriba al MDM». Museu de Montserrat, 19-04-2016. [Consulta: 9 maig 2016].
# Luciana Agudo

Mariana Luciana Agudo, també coneguda esportivament com Luchi Agudo (San Juan de la Frontera, 6 de juny de 1990) és una jugadora d'hoquei sobre patins argentina, també especialitzada en hoquei sobre gespa i hoquei sobre gel.
Va jugar cinc anys a hoquei sobre patins al Biesca Gijón d'Astúries, on va guanyar títols europeus. El 2017 va formar part de la selecció argentina d'hoquei sala.
El 2017 va aconseguir amb el Concepción Patín Club guanyar el 24è campionat oficial. La temporada 2021-22 fitxà pel Club Patí Vila-sana. Internacional amb la selecció argentina d'hoquei sobre patins des de 2004, ha estat campiona del món en tres ocasions (2010, 2014 i 2022).
Entre d'altres reconeixement, ha sigut escollida Millor jugadora l'OK Lliga femenina en tres ocasions (2010, 2011 i 2012) i rebé dos cops el Premi Olimpia d'argent com a millor jugadora d'hoquei sobre patins de l'any (2010, 2014).

## Palmarès
### Clubs

* 3 Copes d'Europa d'hoquei sobre patins femenina: 2009, 2010, 2012
* 1 Lliga espanyola d'hoquei sobre patins femenina: 2008-09
* 2 Copes espanyoles d'hoquei sobre patins femenina: 2012, 2013
* 1 Supercopa espanyola d'hoquei sobre patins femenina: 2024

### Selecció argentina

* 3 medalles d'or al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 2010, 2014 i 2022
* 2 medalles d'argent al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 2017, 2019
* 3 medalles de bronze al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 2006, 2008, 2016
* 2 medalles d'or al Campionat Panamericà d'hoquei sobre patins femení: 2005, 2018

## Referències

* 1 2 Saiz, Gastón. «Luciana Agudo: así en patines como en el césped». La Nación, 04-01-2015. Arxivat de l'original el 2016-12-25. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «El Vila-sana fitxa Luchi Agudo, la millor jugadora del món». Lleida.com, 15-04-2021. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ Monge, José Carlos. «Luchi Agudo completa la plantilla del Vila-sana». Segre.com, 05-10-2021. [Consulta: 26 abril 2023].
* ↑ «Luciana Agudo, la reina del hockey sobre patines en el mundo» (en castellà). Servicio informativo Gobierno de San Juan, 26-05-2020. [Consulta: 27 abril 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Luciana Agudo - RinkHockey.net (anglès)
# Ral·li d'Europa Central

El Ral·li d'Europa Central, oficialment conegut com a Central Europe Rally, és un ral·li que es disputà per primera vegada dins del Campionat Mundial de Ral·lis del 2023. Es disputa íntegrament sobre asfalt i el seu recorregut transcorre per Alemanya, Àustria i Txèquia. La base del ral·li es troba a la localitat bavaresa de Passau.
El guanyador de la primera edició va ser el belga Thierry Neuville amb un Hyundai i20 N Rally1, una edició en la que el finlandès Kalle Rovanperä, al quedar segon al ral·li, es proclamà campió mundial del 2023. La temporada següent el vencedor seria l'estonià Ott Tänak, també amb un Hyundai i20 N Rally1.

## Palmarès

| Any | Pilot | Copilot | Vehicle | Camp. | Ref. |
| 2023 | Thierry Neuville | Martijn Wydaeghe | Hyundai i20 N Rally1 | WRC | |
| 2024 | Ott Tänak | Martin Järveoja | Hyundai i20 N Rally1 | WRC | |

## Referències

* ↑ «Primeros detalles acerca de como será el Rally de Europa Central 2023» (en castellà). Arxivat de l'original el 2023-01-28. [Consulta: 21 gener 2023].
* ↑ «Kalle Rovanperä, campeón del mundo; Neuville gana el Rally de Europa Central» (en castellà), 29-10-2023. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ MUÑOZ, EUGENIO. «Ott Tanak reina en el loco desenlace de Europa Central y aplaza la coronación de Thierry Neuville» (en castellà), 20-10-2024. [Consulta: 21 octubre 2024].
# Sebastián Saucedo Moreno

Sebastián Saucedo Moreno (Chiclana de la Frontera, 1947) és un polític espanyol, membre del Partit Socialista Obrer Espanyol i alcalde de la ciutat des del 1983 al 1986. Durant els últims anys de la dictadura franquista, Moreno va ser militant de l'Organització Socialista Clandestina.
Abans d'entrar a l'alcaldia, Sebastián va ser regidor a l'Ajuntament de Chiclana de la Frontera. Després va continuar en la política, arribant a ser Delegat Provincial de Cadis, de la Conselleria de Medi Ambient de la Junta d'Andalusia i posteriorment Subdelegat del Govern a Cadis. Saucedo Moreno També ha treballat en la implementació de polítiques ambientals i en la coordinació de l'Administració pública a nivell provincial.

## Referències

* ↑ «Saucedo Moreno, Sebastián» (en castellà), 15-12-2012. [Consulta: 13 agost 2024].
* ↑ «Chiclana conmemora los 45 años de los ayuntamientos democráticos», 13-08-2024.
# Gat serengeti

El gat serengeti és un felí híbrid, producte de l'encreuament entre un gat bengala i un gat oriental. La raça encara es troba en fase de desenvolupament, encara que l'objectiu final és produir un gat que tingui l'aparença d'un Serval, sense utilitzar cap gat salvatge, finalment conclòs amb aquesta nova raça.
Aquesta raça és relativament nova i segueix creixent ràpidament. L'objectiu era crear una raça de gat domèstic amb l'aparença d'un Serval. Per a això, es van creuar a un pare Bengala (híbrid entre un gat de bengala) i una mare oriental. És reconegut per la TICA (The International Cat Association en anglès) des del 2001 i també és reconegut per la LOOF (Livre officiel des orígens felins en francès) com una "nova generació" de felins.
Els gats serengeti tenen taques negres, amb el llom gris o cafè (depenent dels seus pares), tenen potes llargues i orelles molt grans, a diferència dels gats domèstics. Els mascles són en general lleugerament més grans i pesants que les femelles i pot pesar fins a 7 quilograms, les femelles generalment pesen entre 4 i 6 quilograms.

## Vegeu també

* Gat oriental
* Bengala (raça de gat)
* Híbrid (biologia)
# Lawrence Foster

Lawrence Foster (Los Angeles, Califòrnia, 23 d'octubre de 1941) és un director d'orquestra nord-americà.
Fill de pares romanesos, va estudiar direcció d'orquestra amb Fritz Zweig a Los Angeles. El 1960, a l'edat de 18 anys, va debutar amb la recentment creada Orquestra de Joves Músics de la Fundació Debut de Los Angeles. Al mateix temps, es va convertir en director del Ballet de San Francisco, càrrec que va exercir fins a 1965. El mateix any, a l'edat de 24 anys, va ser nomenat director assistent de la Filharmònica de Los Angeles sota Zubin Mehta. Ha dirigit algunes de les millors orquestres del món, i ha estat Director Musical de l'Orquestra Simfònica de Houston, l'Orquestra Filharmònica de Monte-Carlo, l'Orquestra Simfònica de Jerusalem, i l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya. Des del 2002, és director artístic i director titular de l'Orquestra Gulbenkian, de Lisboa, i des del 2007 de l'Òpera i Orquestra Nacional de Montpeller, on inicià les seves tasques el 2009.
El gener de 2003 va ser condecorat pel president de Romania, Ion Iliescu, com a membre de l'Orde del Mèrit Cultural de Romania pels serveis a la música romanesa.

## Referències

* ↑ Història Houston Symphony (anglès) Arxivat 2011-11-27 a Wayback Machine..
* ↑ Història OPMC (francès)
* ↑ Història Jerusalem Symphony (anglès)
* ↑ Història OBC Arxivat 2011-12-31 a Wayback Machine..
* ↑ Pàgina web de l'Orquestra Gulbenkian (anglès)
* ↑ Pàgina web de l'Òpera i Orquestra Nacional de Montpeller (francès)Arxivat 2006-04-06 a Wayback Machine.
* ↑ Decret 593/2003 de la Presidència de la República romanesa conferint l'Orde del Mèrit Cultural (romanès).

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
# STS-96

La missió STS-96 fou la vintesisena missió del transbordador espacial Discovery i la segona missió a l'Estació Espacial Internacional (ISS). L'objectiu principal de la missió fou realitzar el primer acoblament amb l'Estació Espacial Internacional i material de transport i equips dins de l'oferta. Aquesta és la primera missió d'abastiment de l'Estació Espacial Internacional.

## Tripulació

* Kent V. Rominger (4), comandant
* Rick D. Husband (1), pilot
* Ellen Ochoa (3), especialista de missió
* Tamara E. Jernigan (5), especialista de missió
* Daniel T. Barry (2), especialista de missió
* Julie Payette (1), especialista de missió. Canadenc perteixent a la CSA
* Valery I. Tokarev (1), especialista de missió. Rus perteneixent a la RSA
Entre parèntesis, el nombre de missions de l'astronauta, inclosa la STS-96

## Configuració de la missió

* Massa: n/d
* Enlairament de l'orbitador: 220.980 kg
* Aterratge de l'orbitador: 118.859 kg
* Càrrega: 9.097 kg
* Perigeu: 326 km
* Apogeu: 340 km
* Inclinació: 51,6°
* Període: 91,2 min

## Amarratge a l'ISS

* Inici: 29 de maig de 1999, 04h23min55 UTC
* Final: 3 de juny de 1999, 22h39min00 UTC
* Temps d'atracada: 5 dies, 18 hores, 15 minuts, 05 segons

### EVAs

* Jernigan i Barry - EVA 1
* Inici de l'EVA 1 30 de maig de 1999 - 02:56 UTC
* Final de l'EVA 1 30 de maig de 1999 - 10:51 UTC
* Temps total: 7 hores, 55 minuts

## Vegeu també

* Transbordador espacial
# Copa Catalunya de futbol masculina 1995-1996

Fou la 7a edició de la Copa Catalunya.

## Final

| RCD Espanyol de Barcelona | 5 - 1 | FC Barcelona |
| Álex 10' 16' Miguel 36' Bogdanovic 40' Pochettino 44' | | Carreras 24' |
| Espanyol | Barcelona |
| GK | 1 | Raúl Arribas | 88' |
| | 2 | Joaquín Macanás |
| | 3 | Jaime Molina |
| | 4 | Miguel Hernández |
| | 5 | Víctor Manuel Torres Mestre |
| | 6 | Goran Bogdanovic |
| | 7 | Mauricio Pochettino | 85' |
| | 8 | Juan Rojo "Pacheta" |
| | 9 | Álex Fernández |
| | 10 | Javi Garcia | 82' |
| | 11 | Ismael Urzaiz | 76' |
| Substitutes: ||
| | | Amaya | 76' |
| | | Sergio González | 85' |
| | | José Peraile | 88' |
| | | Silvio Villar | 82' |
| Manager: ||
| José Antonio Camacho ||
| GK | 1 | Jesús Mariano Angoy | 58' | |
| | 2 | Pablo Sanz | | 66' |
| | 3 | Abelardo Fernández | 41' | |
| | 4 | Juan Carlos Moreno |
| | 5 | Patri Rubio | | 60' |
| | 6 | Lluís Carreras i Ferrer | | |
| | 7 | Robert Prosinecki | | |
| | 8 | Josep Setvalls | | 45' |
| | 9 | Meho Kodro | | 60' |
| | 10 | Ángel Cuéllar | | |
| | 11 | Gheorghe Hagi | 32' | |
| Substitutes: ||
| | | Albert Celades | | 60' |
| | | Jordi Cruyff | | 60' |
| | | Juli López | | 66' |
| | | Xavier Roca | | 46' |
| Manager: ||
| Johan Cruyff ||

## Referències

* 1 2 3 «Edición del Tuesday 29 August 1995, Página 10 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
* 1 2 3 «Edición del Wednesday 30 August 1995, Página 20 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
* ↑ «Edición del Thursday 14 March 1996, Página 6 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com».
# Anomodonts

Els anomodonts (Anomodontia) constitueixen un dels tres grups majors de teràpsids. Durant el Permià mitjà foren un grup molt divers.

## Taxonomia

* Ordre Therapsida
* SUBORDRE ANOMODONTIA
** Anomocephalus
** Biseridens
** Patranomodon
** Tiarajudens
** Venjukoviamorpha
*** Família Venyukoviidae
**** Venyukovia
**** Ulemica
*** Família Otsheridae
**** Otsheria
**** Suminia
** Infraordre Dromasauria
*** Família Galeopidae
** Infraordre Dicynodontia
*** Família Eodicynodontidae
*** Colobodectes
*** Família Endothiodontidae
*** Pristerodontia
**** Família Pristerodontidae
**** Família Oudenodontidae
**** Família Aulacocephalodontidae
**** Familia Lystrosauridae
**** Família Dicynodontidae
**** Superfamília Kannemeyeriiformes
***** Família Shansiodontidae
***** Família Stahleckeriidae
***** Família Kannemeyeriidae
*** Diictodontia
**** Família Pylaecephalidae
***** Diictodon
***** Eosimops
***** Prosictodon
***** Pylaecephalus
***** Robertia
**** Superfamília Emydopoidea
***** Família Emydopidae
***** Família Cistecephalidae
*** Kingorioidea
**** Família Kingoriidae

## Referències

* Anomodontia a Palaeos Arxivat 2009-04-24 a Wayback Machine.
# Fluorrossmanita

La fluorrossmanita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la turmalina.

## Característiques

La fluorrossmanita és un silicat de fórmula química ◻(Al₂Li)Al₆(Si₆O₁₈)(BO₃)₃(OH)₃F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de febrer de l'any 2024, i publicada dos mesos més tard. Cristal·litza en el sistema trigonal. És l'anàleg amb fluor de la rossmanita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 6049/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al filó de Krutaya del camp de pegmatites de Malkhan, a Krasnyi Chikoy (Krai de Zabaikàlie, Rússia). Aquest indret és l'únic de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 3 «Fluor-rossmanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2024].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 78». European Journal of Mineralogy, 36, 2, 05-04-2024, pàg. 361–367. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-361-2024 [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ Kasatkin, Anatoly V.; Nestola, Fabrizio; Day, Maxwell C.; Gorelova, Liudmila A.; Škoda, Radek; Vereshchagin, Oleg S.; Agakhanov, Atali A.; Belakovskiy, Dmitriy I.; Pamato, Martha G.; Cempírek, Jan; Anosov, Mikhail Yu «Fluor-rossmanite, □(Al2Li)Al6(Si6O18)(BO3)3(OH)3F, a new tourmaline supergroup mineral from Malkhan pegmatite field, Western Siberia, Russia: Mineralogy, petrology and geochemistry of pegmatites: Alessandro Guastoni memorial issue». Mineralogical Magazine, 29-04-2024, pàg. 1–9. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2024.34 [Consulta: 21 octubre 2024].
# Blat de moro escairat

El blat de moro escairat és un menjar típic de la comarca del Berguedà.
Prové d'una varietat de blat de moro característica de l'Alt Berguedà, de grans blancs i grossos. Aquests grans s'escairen –se'n treu la pellofa– i s'assequen per assegurar-ne una millor conservació. Abans de ser consumits s'han de deixar en remull i s'han de bullir força estona. Segons la dita, "un bon blat de moro escairat ha de ser ben porquejat", perquè es considera que combina molt bé amb productes del porc. El cultiu del blat de moro es va introduir al Berguedà al segle xviii i es va estendre molt ràpidament gràcies al seu alt rendiment i la seva resistència al clima de muntanya. També hi pot haver influït el fet que les autoritats van trigar a fer-ne un control fiscal.

## Escairat

Per treure la pellofa del blat de moro s'utilitzen uns molins anomenats escairadors. Consisteixen en una mola sobre la qual roda un trull semblant als d'oli. També es pot escairar coent els grans amb cendra i fregant-los amb els dits perquè en salti la pellofa.

## Escudella de blat de moro escairat

Amb un brou fet gairebé exclusivament amb porc i blat de moro es fa l'escudella de blat de moro escairat, el menjar típic de Nadal al Berguedà. Curiosament, malgrat que és pràcticament desconegut en altres zones de Catalunya, aquest plat és gairebé idèntic al pozole mexicà. Sembla que tots dos plats van aparèixer simultàniament al segle xviii, gràcies a l'arribada del blat de moro a Europa i del porc a Mèxic. Altres plats llatinoamericans molt semblants són el muti pela equatorià, el mote peruà i el locro argentí.
La primera recepta per a aquest plat que es conserva és de l'any 1887, explicada pel masover del Castell de Brocà, al municipi de Guardiola de Berguedà: "No gastem cada àpat més que cinc cèntims per persona, quedant tots molt tips. Per això agafam una olla d'aqueixes, i posem una quarta de blat de moro, un picotí de mongetes i un os de tocino per amaniment i bull que bull." L'any 1989, el cuiner de Gironella Miquel Márquez va començar a promocionar l'escudella de blat de moro escairat com "el plat de la pau". Des d'aleshores es reparteix gratuïtament als assistents a la Fira de la Puríssima de Gironella i s'ha convertit en una part essencial de la festa.

## Referències

* ↑ López-Monné, Rafael et al. Berguedà. La muntanya, la tradició, la taula. Cuina mil·lenària.. Tarragona: Arola, 2008. ISBN 978-84-92408-21-4.
* ↑ Sen, Miquel (Dir.). La cuina comarca a comarca. El Berduedà.. Ciro Ediciones, 2005. ISBN 84-609-6679-8.
* 1 2 3 4 5 6 Massanés, Toni. La cuina del Berguedà. Evolució i receptari.. Berga: L'albí - Columna, p. 113-118. ISBN 84-86631-29-7.
* ↑ «Blat de moro escairat». Gastroteca.cat. [Consulta: 14 abril 2015].
* ↑ «25 anys repartint el plat de la pau». Regió 7, 11-12-2014. [Consulta: 14 abril 2015].
# Can Conillo

Can Conillo fou una masia del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental.
Estava situada a migdia de la masia de Can Mimeri, a llevant de l'actual urbanització dels Boscos de Riells i a la dreta del torrent de Can Pagès.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Erminio Dones

Erminio Dones (Venècia, 12 de desembre de 1882 - Milà, 6 de maig de 1945) va ser un remer italià que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de plata en la competició del doble scull del programa de rem, formant equip amb Pietro Annoni.
Disputà diverses edicions del Campionat d'Europa de rem, amb un balanç de 2 ors, 2 plates i 3 bronzes entre 1905 i 1923.

## Referències

* ↑ Erminio Dones a coni.it
* ↑ «Erminio Dones Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2012. [Consulta: 5 octubre 2017].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Einer)».
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Achter)».
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Doppelzweier)».
# Batalla d'Anegawa

La batalla d'Anegawa (姉川の戦い, Anegawa no tatakai) de 1570 va ser una reacció dels setges d'Oda Nobunaga als castells Odani i Yokoyama, els quals pertanyien als clans Azai i Asakura respectivament. La batalla va ser coneguda com a batalla de Nomura (野村合戦, Nomura Kasser) pels clans Oda i Azai i com a batalla de Mitamura (三田村合戦, Mitamura Kasser) Pel clan Asakura.
En sortir els soldats dels castells, la batalla es va convertir en una melé al mig del riu Ane. Les forces de Nobunaga s'enfrontaven a les del clan Azai mentre que els soldats de Tokugawa s'enfrontaven als del clan Asakura a una distància propera.
Després que les forces de Tokugawa van acabar amb les d'Asakura, es van unir a les de Nobunaga colpejant als Asai pel flanc dret. Inaba Ittetsu, el qual estava a l'espera com a reserva, es va unir a la batalla i va atacar els Asai pel flanc esquerre. Les tropes dels clans Asai i Asakura van ser derrotats ràpidament.
Actualment no hi ha fonts excepte el Shinchokoki, el qual descriu molt breument la batalla, sense proporcionar més detalls de tàctiques, baixes de cada exèrcit, durada de la batalla, etc i molt del que es compta en aquesta batalla es basa en la ficció.

## Referències

* Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co.
* Wiki Samurai Archives Arxivat 2010-04-28 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Període Sengoku
* Oda Nobunaga
* Tokugawa Ieyasu