OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Panyptila

Panyptila és un gènere d'ocells de la família dels apòdids (Apodidae). Aquests falciots habiten a Amèrica, des de Mèxic fins al nord de Bolívia. El gènere va ser introduït l'any 1847 per l'ornitòleg alemany Jean Cabanis amb el falciot cuaforcat menut.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* falciot cuaforcat menut (Panyptila cayennensis).
* falciot cuaforcat gros (Panyptila sanctihieronymi).

## Referències

* ↑ Cabanis, Jean «Ornithologische Notizen» (en german). Archiv für Naturgeschichte, vol. 13, 1847, pàg. 186-256; 308-352 [345].
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 291. ISBN 978-1-4081-2501-4.
* ↑ «Owlet-nightjars, treeswifts & swifts». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 10 juliol 2022].
# Tímor

Tímor (grec medieval: Τίμορος, Tímoros) o Tmor (Τμόρος, Tmoros), dita igualment Timorindje, fou una fortalesa romana d'Orient a Albània, al Despotat de l'Epir, que fou ocupada pels albanesos revoltats a finals de la dècada del 1320, però va ser reconquerida pels romans l'any següent. Es trobava a la serralada de Tomorr, de la qual deriva el seu nom, etimològicament relacionat amb la paraula catalana tenebres.

## Referències

* ↑ Cantacuzè, 2003, p. 15.

## Bibliografia

* Cantacuzè, J. «John Cantacuzene: Unruly Nomads Pay Homage to the Emperor 1328, 1332, 1336». A: Elsie, R. Early Albania: A Reader of Historical Texts, 11th-17th Centuries (en anglès). Harrassowitz Verlag, 2003. ISBN 9783447047838.
# Spire

L'Spire de Dublín, oficialment denominat Monument de la Llum (en anglès Monument of light, irlandès An Túr Solais), és una llarga escultura d'acer inoxidable situada al carrer O'Connell, un dels carrers més cèntrics de la capital irlandesa. Amb els seus 120 metres d'altura, l'Spire es considera l'escultura més alta del món.
L'obra va ser dissenyada per l'estudi britànic Ian Ritchie Architects. Consisteix en un gran con que té una base té tres metres de diàmetre i que es va estrenyent fins als 15 centímetres a l'extrem superior. El 18 de desembre de 2002 es va posar la primera de les sis seccions que componen el monument, l'última de les quals es va instal·lar el 21 de gener de 2003.
Es va erigir a lloc on abans hi havia la Columna de Nelson, en honor de l'almirall Horatio Nelson que va ser destruïda per una bomba col·locada per l'IRA el 1966. El projecte de l'Spire forma part d'un pla dissenyat el 1999 per a revitalitzar una zona que era en clar declivi des dels anys 70 segle xx.

## Referències

* ↑ «Spire cleaners get prime view of city». Irish Independent, 05-06-2007 [Consulta: 5 juny 2007].
* ↑ Ritchie, Ian; Cross, Robin. The Spire, Túr Solais. Londres: Categorical Books, 2004, p. 96. ISBN 978-1904662013.
* ↑ «The Spire» (en anglès). Visit Dublin. [Consulta: 22 octubre 2024].
* 1 2 Sheehy, Clodagh «Spike costs a million to keep clean». Irish Independent, 22-12-2008.
Viccionari
# Rhumsiki

Rhumsiki, també anomenat Rumsiki i Roumsiki, és un poble en la Província de l'Extrem Nord de Camerun. Rhumsiki és localitzat en el les Muntanyes Mandara a 55 km de Mokolo i 3 km de la frontera amb Nigèria. El poble és similar a molts altres en Camerun del nord. Els habitants, membres del grup ètnic Kapsiki viu en les cases petites construïdes de pedra local i coronat amb sostres fets de branques; aquestes cases són escampades per tot el poble i vall circumdant. No obstant això, Rhumsiki és una de les majors atraccions turístiques populars del Camerun i qualificat amb "el major lloc turístic del nord de Camerun del nord".
L'atracció és el paisatge circumdant. Gwanfogbe, et al., el descriu com "notable", Lonely Planet com "impactant", Rough Guides com "paralitzador de la respiració" i Bradt Guides com un "paisatge gairebé lunar" L'escriptor i explorador André Gide va escriure que l'entorn de Rhumsiki és "un dels paisatges més bonics del món." L'efecte espectacular és creat per colls volcànics circumdants (els romanents de volcans dormits des de fa temps), colades de basalt, i les Muntanyes Mandara. La més gran (i més fotografiada) d'aquestes roques és el Cim Kapsiki, un tap volcànic que assoleix 1,224 m d'altitud.
Rhumsiki s'ha adaptat al flux de turistes. Els nens del poble actuen com a guies turístics i mostren als visitants diverses atraccions concertades. Entre aquests hi ha artesans, com ferrers, terrissaires, filadors i teixidors; ballarins nadius; i el féticheur, un endevinador que prediu el futur basat en la manipulació d'un cranc de peces de fusta. Rhumsiki és actualment un punt de parada habitual en els itineraris turístics, un fet que la literatura de viatges desaprova. Rough Guides descriu Rhumsiki com "sobreexplotat" i "fet malbé pel turisme organitzat" i Lonely Planet li dedica el qualificatiu de "quelcom semblant a una trampa per turistes. La visita guiada estàndard al poble porta a The Rough Guide a dubtar de la seva autenticitat: "L'atractiu de la visita consisteix principalment a provar el "veritable" Camerun i el defecte integrat és que com més gent vingui, més es converteix en una vida distorsionada i irreal la del poble."
La forma del Rhumsiki és clarament fàl·lica i tradicionalment, les dones estèrils fent sacrificis al seu peu i modernament allotjant els hotels a parelles en lluna de mel, sempre ha estat una de les característiques dels cims de Rhumsiki.

## Referències

* ↑ De l'oest 219, 220.
* 1 2 3 Hudgens I Trillo 1130.
* 1 2 3 De l'oest 219.
* ↑ Gwanfogbe, et al., 9.
* 1 2 Fitzpatrick 264.
* ↑ Citat en De l'oest 219.
* ↑ Hudgens I Trillo 1130–1; De l'oest 219–20.
* ↑ Hudgens I Trillo 1118.
# Cluny

«Cluny» té aquests significats:
* Cluny (Saona i Loira), municipi francès del departament de Saona i Loira
* L'abadia de Cluny: abadia francesa
* L'Orde de Cluny: orde benedictí
* Cantó de Cluny
# Leptorhoptrum

Leptorhoptrum robustum és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Leptorhoptrum.
Fou descrit per primera vegada per C. Chyzer & Władysław Kulczyński in 1894,
És un endemisme de la zona holàrtica, trobant-se només al Japó i a Rússia.
És un sinònim del gènere Nanavia Chamberlin & Ivie, 1933

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Chyzer, C.; Kulczyński, W. Araneae Hungariae. Tomus II, 1894.
* ↑ «Gen. Leptorhoptrum Kulczyński, 1894». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Eskov, K. Y.; Marusik, Y. M. «New data on the taxonomy and faunistics of North Asian linyphiid spiders (Aranei Linyphiidae)». Arthropoda Selecta, vol. 2, 4, 1994, pàg. 67.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Alestopetersius leopoldianus

Alestopetersius leopoldianus és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ Hoedeman, J. J., 1951. Studies on African characid fishes I. The tribe Alestidi. Beaufortia Núm. 3: 1-8.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 «Alestopetersius leopoldianus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Boulenger, G.A., 1899. Poissons nouveaux du Congo. Quatrième partie. Polyptères, clupes, mormyres, characins. Ann. Mus. Congo, Zool. (1), I(4):59-96.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* Poll, M., 1967. Revision des Characidae nains Africans. Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 162: 1-158.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alice McLaren

Alice McLaren (1860 - 1945) va ser una metgessa, ginecòloga, sufragista i defensora de la salut de les dones i dels drets de les dones escocesa. Va ser la primera metgessa a Glasgow.

## Primers anys de vida i educació

McLaren va néixer a Edimburg de William Cunningham McLaren i Maria Amelia Wilson, i va ser l'última de sis germans. Es va graduar amb honors de primera classe en medicina a la Universitat de Londres el 1893. McLaren es va formar a la Infermeria Reial de Glasgow.

## Carrera mèdica

El necrològic del British Medical Journal va assenyalar que era la primera ginecòloga dona de Glasgow. Durant la seva carrera, va treballar en diverses institucions, entre elles:
* Hospital privat per a dones de Glasgow, on va ser superintendent mèdica.
* Hospital general de Leith, on va ser nomenada metgessa de la casa el 1891.
* Lock Hospital, Glasgow.
* Glasgow Royal Samaritan Hospital.
* Royal Mental Hospital, on va estar fent consulta ginecològica.
* Asil de Leavesden.
* Infermeria de la Birmingham Union.
* Stirling District Asylum.
McLaren va ser membre de la Societat Obstétrica i Ginecològica de Glasgow. El 1902 va participar en la fundació de l'Hospital Privat de Dones de Glasgow al costat d' Elizabeth Margaret Pace.

## Vida posterior

Durant el seu temps a Glasgow, va compartir una casa amb Elizabeth Margaret Pace al 7 Newton Place fins al seu matrimoni el 1908. McLaren va morir a Crail el 1945.

## Els drets de les dones

McLaren va ser membre fundadora de l'Associació Glasgow and West of Scotland per al sufragi femení.

## Referències

* ↑ «History of Royal Hospital for Sick Children, Glasgow». [Consulta: 16 juliol 2018].
* 1 2 3 «Dr Alice McLaren, obituary». British Medical Journal, 19-01-1946, pàg. 110.
* 1 2 3 4 «THE NEW SUPERINTENDENT NURSE AT LEAVESDEN ASYLUM». The Hospital: Nursing Section, 39, 21-10-1905, pàg. 40.
* ↑ Informe anual de l'Hospital Leith 1891, pàg. 16.
* ↑ Medical Directory, 1895.
* ↑ Menzies Campbell, Margaret. Campbell, Margaret Menzies (1948) Three Scottish Women's Hospitals from their foundation until 1948. Bruntsfield Hospital, Edinburgh. Dundee Private Hospital for Women. Glasgow [Redlands] Private Hospital., 1948.
* ↑ King, Elspeth. The Scottish Women's Suffrage Movement / ... compiled by Elspeth King to accompany the Government sponsored 'Right to Vote' exhibition organised to commemorate the 50th anniversary of the Representation of the People Act, from 9th September- 7th October 1978, Peoples Palace Museum, Glasgow Green, 1978.
# Jan Evert Veer

Jan Evert Veer (la Haia, 1 de novembre de 1950) és un waterpolista neerlandès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Munic, on fou setè en la competició del waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Montreal, guanyà la medalla de bronze en la mateixa competició. El 1980, als Jocs de Moscou, fou sisè en la competició del waterpolo.
Una vegada retirat va entrenar el TW Zaanstreek.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Jan Evert Veer». [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ Sport Kort Arxivat 2014-10-16 a Wayback Machine.. NOS. (neerlandès)
# Alitzarina

Alitzarina o 1,2-dihidroxiantraquinona és un compost orgànic, la fórmula del qual és C$_{14}$H₈O₄, que ha tingut un paper destacat com a tint. Originalment es va obtenir de les arrels de la planta del gènere Rubia (principalment Rubia tinctorum). La paraula alitzarina prové de l'àrab i vol dir suc.
L'alitzarina va ser utilitzada per a la vestimenta militar de l'exèrcit britànic durant segles. El 1869 va ser el primer pigment natural que va ser sintetitzat químicament.
Els pintors també varen fer servir aquest pigment.

## Origen

L'alitzarina es troba a l'arrel de la planta Rubia tinctorum i en diverses parts de la planta de l'Índia (Rubia cordifolia).

## Història

La Rubia tinctoria s'ha conreat des de l'antiguitat a l'Àsia central i Egipte, des de 1500 aC. Les robes del faraó Tutankamon porten aquest tint. Carlemany encoratjà que es conreés.
Quan el 1869 es va fer alitzarina sintètica molt econòmica, el mercat es va col·lapsar ràpidament. Actualment l'alitzarina sintètica s'ha substituït per la quinacridona, que és més resistent.

## Estructura i propietats

L'alitzarina és un dels deu isòmers de la dihidroxiantraquinona. La seva molècula es pot veure com a derivada de l'antraquinona per reemplaçament de dos àtoms d'hidrogen per grups hidroxil (-OH).
És soluble en hexà i cloroform.

## Usos

El roig alitzarina es fa servir en assaigs bioquímics per determinar quantitativament per colorimetria, la presència de dipòsits de calci en les cèl·lules de l'os.
Es fa servir en la clínica per tintar el líquid sinovial per analitzar-ne el contingut de cristalls de fosfat de calci.
En geologia es fa servir per tintar indicant la presència de carbonat de calci, calcita i aragonita.

## Referències

* ↑ alizarin. Dictionary.com. Dictionary.com Unabridged (v 1.1). Random House, Inc. http://dictionary.reference.com/browse/alizarin (accessed: January 02, 2007).
* ↑ Hans-Samuel Bien, Josef Stawitz, Klaus Wunderlich “Anthraquinone Dyes and Intermediates” in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2005 Wiley-VCH, Weinheim: 2005. doi:10.1002/14356007.a02 355.
* ↑ Padma S. Vankar, Rakhi Shanker, Debajit Mahanta and S.C. Tiwari (2008), Ecofriendly sonicator dyeing of cotton with Rubia cordifolia Linn. using biomordant. Dyes and Pigments, Volume 76, Issue 1,, Pages 207-212. doi:10.1016/j.dyepig.2006.08.023
* ↑ Paul H Reginato AJ, Schumacher HR Alizarin red S staining as a screening test to detect calcium compounds in synovial fluid Arthritis and rheumatism 191-200 pmid= 6186260
* ↑ Green Owen R. A manual of practical laboratory and field techniques in palaeobiology

## Enllaços externs

* Molècula del dia: Alitzarina Arxivat 2007-05-06 a Wayback Machine. (en)
# Nico Landeweerd

Nico Landeweerd (Hilversum, 3 d'abril de 1954) és un waterpolista neerlandès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. Guanyà la medalla de bronze en la competició del waterpolo el 1976, mentre el 1980 i 1984 fou sisè.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Nico Landeweerd». [Consulta: 10 desembre 2023].
# Alyn (riu)

El riu Alyn (gal·lès: Afon Alun) és un afluent del riu Dee. El riu Alyn sorgeix a l'extrem sud de la serralada Clwydian, i la vall de l'Alyn forma part de l'Àrea de Bellesa Natural Excepcional de la serralada Clwydian. La ciutat principal del riu Alyn és Mold, la ciutat del comtat de Flintshire.
El riu Alyn travessa l'àrea de Loggerheads abans d'encaminar-se cap al sud-est, passant per Mold abans d'arribar a la seva confluència amb el riu Dee al nord-est de Wrexham.
Entre Loggerheads i Rhydymwyn passa a través del congost d'Alyn, on hi ha les coves Ogof Hesp Alyn, Ogof Hen Ffynhonnau i Ogof Nadolig. El riu passa sobretot a través d'una superfície de calcària, creant sots i coves submergides en les quals el riu flueix durant part de l'estiu, quan els nivells d'aigua són significativament més baixos. En algunes parts d'aquest tram el llit del riu és sec gairebé durant tot l'any.
El flux del riu Alyn es veu significativament afectat per la mineria, particularment pel túnel de drenatge de la mina Milwr, que capta una quantitat considerable d'aigua del riu Alyn i la desvia a Bagillt, a l'estuari del riu Dee.

## Referències

* ↑ «Geograph:: River Alyn [4 photos]» (en anglès). [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ Appleton, Peter (1989). "Calcàries i Coves de Gal·les Del nord". Dins Ford, Trevor D.(ed.). ISBN 0-521-32438-6. Cambridge University Press. pp. 233-7
# Amanteca

Un amanteca era un artesà en la societat asteca o mexicana, que es dedicava a la confecció d'abillaments i ornaments formats per plomes fines. A l'art plomari mexicà destaca el conegut plomall de Moctezuma.

## Costums i festivitats

Les plomes utilitzades eren recollides mitjançant els tributs dels pobles sotmesos, regularment eren plomes acolorides com les del quetzal, la garsa de diverses tonalitats, el lloro, la guacamaya o el zacuán, encara que també s'utilitzaven plomes d'àguila. Els Amantecas reben el seu nom del barri d'Amantla, on vivien la majoria d'ells.
Els amantecas participaven intensament en dues festes de l'any, al mes de panquetzaliztli -dedicada a Huitzilopochtli -, i al mes de tlaxochimaco -mes de les ofrenes de flors a Huizilopochtli i tots els déus-, el déu dels amantecas era Coyotlinahual (el que té un coiot per doble). Durant la festa del mes de panquetzaliztli se solia sacrificar un voluntari que representava al déu Coyotlinahual, en cas de no existir voluntari, els amantecas compraven un esclau o tlatacoltin per sacrificar, prèviament aquest era vestit amb distintius i insiginas del déu. Durant la festa del mes de tlaxochimaco no havia sacrificis, es rendia culte a dues dones-Xiuhtlati i Xilo-amb un ball amb els braços enllaçats anomenat tlanahuaya .

## Confeccions i ornaments

Les plomes normalment eren subministrades pels pochtecas. Els ornaments de plomes eren molt utilitzats com a insígnies militars i escuts (chimalli). Va ser durant l'època de Moctezuma Xocoyotzin quan l'art plomari tenir el seu auge. Per abillar al déu Huitzilopochtli s'utilitzaven teuquémitl o vestidura divina, el quetzalquémitl o vestidura de ploma de quetzal, el vivitzitzilquémitl o vestidura de ploma de colibrí i el xiuhtocoquémitl o vestidura de plomes de rajola.
Aquells amantecas que treballaven per als tlatoque eren coneguts com a Tecpan amanteca . Els que es dedicaven a confeccionar peces especials eren anomenats calpixcan amanteca o plomari del tresor, les seves obres eren guardades als cellers del huey tlatoani. Existien també els calla amanteca o plomari privats, els qui es dedicaven a confeccionar i comerciar insígnies militars.

## Referències

* ↑ Matos Moctezuma, 2010; 128
* ↑ Sahagún, 2006; 499
* ↑ Shagún, 2006; 500
* ↑ Sahagún, 2006; 510
* ↑ Shagún, 2006; 512

## Bibliografia

* «La ploma en tècnica dels asteques als purépechas». Milenio, 21-04-2009. Arxivat de l'original el 2009-05-05. [Consulta: 15 setembre 2011].
* Matos Moctezuma, Eduardo. Tenochtitlan. Mèxic: Fons de Cultura Econòmica, 2010, p. 127. ISBN 978-968-16-8118-5.
* Sahagún, Bernardino de. Ángel María Garibay. Història general de les coses de la Nova Espanya. Mèxic: Porrúa, 2006, p. 498-501; 508-515. ISBN 970-07-6492-3.
# Achille Tribouillet

Achille Tribouillet (Tourcoing, 25 de desembre de 1902 - valor desconegut) va ser un waterpolista francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de waterpolo.

## Referències

* ↑ «Achille Tribouillet Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 3 maig 2018].
# Asioryctes nemegtensis

Asioryctes nemegtensis és una espècie extinta de mamífer asiorictiteri de la família dels asioríctids que visqué a Àsia durant el Cretaci superior, fa entre 72,1 i 83,5 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província mongola d'Ömnögovi. Es tracta de l'única espècie del gènere Asioryctes.

## Referències

* 1 2 Entrada «Asioryctes nemegtensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Imatge d'un crani d'Asioryctes nemegtensis Arxivat 2007-08-10 a Wayback Machine.
# Kauko Hänninen

Kauko Hänninen (Kinnula, 28 de gener de 1930 - Sipoo, 26 d'agost de 2013) fou un remer finlandès que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1956, 1960, 1964 i 1968. El millor resultat el va obtenir en la seva primera participació, el 1956, a Melbourne, on guanyà la medalla de bronze en la prova de quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Reino Poutanen, Veli Lehtelä, Toimi Pitkänen i Matti Niemi.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa de rem, una d'or en el quatre sense timoner el 1956 i dues de bronze, en el quatre amb i sense timoner, el 1955. Entre el 1954 i el 1967 guanyà 23 campionats finlandesos.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Kauko Hänninen». [Consulta: 28 maig 2022].
# Gentiana bicuspidata

Gentiana bicuspidata és una espècie de planta fanerògama que pertany a la família de les gencianàcies (Gentianaceae).

## Descripció

Gentiana bicuspidata és una planta perenne amb arrels pivotants de 5 a 15 cm llarg, 2 a 5 mm de gruix, freqüentment ramificades. Les seves tiges són decumbents a suberectes, de 10 a 40 cm de llarg, glabres a puberulents. Les seves fulles són sèssils, linears a estretament el·líptiques, de 1,5 a 6 cm de llarg i 2 a 6 mm d'amplada, l'àpex és agut a obtús, la base és decurrent, i el seu limbe foliar és finament denticulada, concolors.
Les flors són solitàries a la part terminal de tiges i branques, de vegades allargades. El calze és glabre, amb el tub de 6 a 16 mm de llarg, campanulat amb lòbuls erectes, linears a estretament oblongs, de 5 a 18 mm de llarg. La corol·la és blava i porpra, de 3 a 6 cm de llarg, tub campanulat, amb 5 pètals el·líptics i ovats, de 5 a 12 mm de llarg, àpex apiculat, apèndixs interlobulars bicuspidats, de 2 a 5 mm de llarg; inclosos els estams, anteres rectes, de 4 a 5 mm de llarg.
Les càpsules són el·líptiques, de 4 a 6 cm de llarg i les llavors fan de 2 mm de llarg i 1 mm d'amplada i són alades.

## Distribució i hàbitat

Gentiana bicuspidata és un endemisme mexicà de distribució restringida a les muntanyes del centre i nord-oest de Mèxic.
En el seu hàbitat, és una planta relativament freqüent i que forma part de la vegetació de pantans i llocs inundables en boscos de pi i oyamel. Creix a una altitud dels 2300 fins als 3900 m. Floreix durant gairebé tot l'any.

## Taxonomia

Gentiana bicuspidata va ser descrita per John Isaac Briquet i publicat a Candollea 4: 324, a l'any 1931.

### Etimologia

Gentiana: Segons Plini el Vell i Dioscòrides Pedaci, el seu nom deriva del de Genci, rei de Il·líria en el segle ii, a qui s'atribuïa el descobriment del valor curatiu de la Gentiana lutea.
bicuspidata: epítet llatí composta pel sufix bi- que significa "dos" i per la paraula cuspidata que significa "punt, llança, agulló". Per tant, vol que està format per "dos punts, dues llances, dos agullons".

### Sinonímia

* Pneumonanthe bicuspidata G.Don
* Gentiana adsurgens Cerv. ex-Griseb.
* Gentiana adsurgens var. uniflora Kusn.
* Gentiana angusta M.E.Jones

## Referències

* 1 2 3 Pringle, James S. «El género Gentiana (Gentianaceae) en México» (en castellà i anglès). Polibotánica, 27, abril 2009. ISSN: 1405-2768 [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ «Gentiana bicuspidata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ Plini el Vell: Naturalis Historia XXV, 34 (anglès).
* ↑ Dioscòrides Pedaci: De materia medica III, 3 Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. (en grec i llatí).
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations |An Annotated Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès). [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets |curtifolius - cuspidifolius» (en anglès), 2019. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ «Gentiana bicuspidata (G.Don) Briq.» (en anglès). Royal Botanic Gardens Kew |Plants of the World Online. [Consulta: 2 març 2024].