OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació de Gorg

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Mapa Metro Línia 2 :
Mapa Metro Línia 10 :
Gorg és un intercanviador ferroviari que enllaça la línia 2, la línia 10 Nord del metro de Barcelona i la línia T5 del Trambesòs. Està situada a l'Avinguda del Marquès de Mont-roig al barri de Gorg de Badalona, molt a prop del Pavelló Olímpic de Badalona.
L'estació de la L2 està soterrada sota l'avinguda i es va inaugurar el 1985 com a perllongació de la L4 fins que el 2002, amb la traspàs del tram La Pau - Pep Ventura a la L2, va passar a formar part d'aquesta línia, adaptant-se també a persones amb mobilitat reduïda. Cinc anys més tard, al 8 de setembre del 2007, es va inaugurar la parada del Tram per a la T5 que es troba a sobre de l'anterior. Uns mesos més tard, el 15 de juny del 2008, hi va arribar la T6, que circulà per aquesta estació fins al 20 de febrer de 2012.
L'estació de l'L10 Nord del metro de Barcelona es va posar en funcionament el 18 d'abril del 2010., uns treballs que es van allargar des del seu inici el 2003.
* L'estació de metro de la L2.
* Parada de tramvia de la línia T5

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Metro de Barcelona |||||
| Paral·lel | Sant Roc | Pep Ventura | Badalona Pompeu Fabra |
| La Sagrera | La Salut | terminal | terminal |
| Projectat |||||
| Aeroport T1 | Sant Roc | Pep Ventura | Badalona Pompeu Fabra |
| Pratenc | La Salut | terminal | terminal |
| Trambesòs |||||
| Ciutadella - Vila Olímpica | Sant Roc | terminal | terminal |

## Accessos del metro

* Avinguda del Marquès de Mont-roig
* Carrer Alfons XII

## Galeria d'imatges

* Accés a l'estació de metro des del carrer Alfons XII
* Tren direcció Badalona Pompeu Fabra de la L2.
* Accés a l'andana de la L10, des de l'andana de la L2.
* Tren direcció La Sagrera de la L10 Nord
* Tramvia T5 direcció Glòries

## Referències

* ↑ «El Govern posa en marxa les noves estacions de l'L9/L10 de La Sagrera i Onze de Setembre» (PDF). gencat.cat. Generalitat de Catalunya, 26-06-2010. Arxivat de l'original el 2012-04-07. [Consulta: 7 juny 2011].
* ↑ Borrell, Anna «Metro. Línia 9». Anuari territorial de Catalunya 2005. Institut d'Estudis Catalans, pàg. 230 [Consulta: 3 juny 2011].

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Llista d'estacions de tramvia de la regió metropolitana de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Orrios

Orrios és un municipi de la província de Terol, a la comarca de la Comunitat de Terol. Durant l'edat mitjana i fins al segle xix va ser seu d'una comanda de l'orde de Sant Joan de Jerusalem que formava part de la Castellania d'Amposta.
La línia de Ferrocarril Terol-Alcanyís havia de passar per aquesta localitat però la construcció fou abandonada el 1935, i en un dels ponts de la línia s'hi ha instal·lat una escultura en el seu homenatge.
En aquesta població va néixer el 1896 el guitarrista i compositor León Vicente Gascón.

## Referències

* ↑ Torres Villamón, Ana María. «La línea Teruel a Alcañiz, el tren que no llegó a nacer y que nadie quiere dejar morir» (en castellà). Aragon Digital, 21-09-2009. [Consulta: 2 agost 2015].
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 489. (ISBN 84-7291-226-4)
# El Fitó (Sant Feliu de Codines)

El Fitó és una muntanya de 669 metres del terme municipal de Sant Feliu de Codines, a la comarca del Vallès Oriental.
Es troba en el racó nord-est del terme, a prop del límit amb Bigues i Riells i Sant Quirze Safaja. És la muntanya que domina la Vall de Sant Miquel i el paratge de Sant Miquel del Fai pel costat de ponent. És a la dreta del Tenes, que té un llarg recorregut resseguint la muntanya des del nord-oest fins al sud-est, passant pel nord i est. En el seu costat de llevant hi ha el Cingle del Fitó, i al del sud-est, els Cingles del Perer. Davant seu, a llevant i a l'altre costat del Tenes, comencen els Cingles de Bertí. En els seus vessants sud-occidentals hi ha el Turó del Campcirer i la masia del Flequer.

## Enllaços externs

* El Fitó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig de les Forques (Canyelles)

El Puig de les Forques és una muntanya de 282 metres que es troba al municipi de Canyelles, a la comarca del Garraf.

## Referències

* ↑ «Puig de les Forques (Canyelles)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Frugy

El mont Frugy és un turó que s'eleva per sobre la ciutat de Quimper, a Finisterre, França.

## Referències

* ↑ «Le mont Frugy a traversé les siècles». Ouest France, 2013.

## Enllaços externs

* Document informatiu del lloc(francès)
# Galeras

El Galeras és un estratovolcà al Departament de Nariño, a Colòmbia, prop de la capital San Juan de Pasto. El seu cim s'eleva fins al 4.276 msnm. És considerat el volcà més actiu de Colòmbia, per davant del Nevado del Ruiz, amb 40 erupcions documentades des de l'Holocè. El seu nom fou donat pels conquistadors espanyols que arribaren a la zona a primers del segle xvi. Aquest es deu al fet que la silueta del cim els recordà la forma de les galeres, molt emprats en aquell temps. Amb tot, els indígenes l'anomenaven Urcunina (Urcu-Nina) que significa literalment "Muntanya de foc". Fins a finals del segle xix el Volcà fou anomenat indistintament "Volcà de Pasto" o "Volcà de les Galeras".
La primera erupció des de l'arribada dels espanyols a la zona data del 7 de desembre de 1580. Altres erupcions tingueren lloc el 1616, 1641, 1670, 1754, 1796, 1823, 1828, 1834, 1865, 1889, 1891, 1923, 1924, 1932, 1936, 1947, 1950, 1974, 1989, 1990, 1993, 2000, 2002, 2004, 2005, 2007, 2008 i 2010. L'erupció del 14 de gener de 1993 va matar nou persones, entre elles sis vulcanòlegs i tres dels seus guies que havien baixat dins el cràter per prendre mostres de gasos. Les darreres erupcions van tenir lloc el 3 de gener de 2010, obligant a evacuar unes 8.000 persones, i el 25 d'agost de 2010.

## Referències

* 1 2 3 «"Galeras: Eruptive History"» (en anglès). Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. Arxivat de l'original el 2011-10-27. [Consulta: 19 novembre 2011].
* ↑ Historia Extensa de Colombia I., "Lenguas y dialectos indígenas de Colombia", Sergio Elías Ortiz, Bogotà, 1965
* ↑ «Relats de la visita a Pasto i al Volà Galeras del científic francès [[Jean Baptiste Boussingault]] en 1832. Biblioteca Virtual del Banco de la República». Arxivat de l'original el 2008-04-25. [Consulta: 19 novembre 2011].
* ↑ Eruption: A Survivor's Tale Arxivat 2009-02-21 a Wayback Machine., Scholastic Corporation
* ↑ «Evacuation after Colombia volcano erupts». Television New Zealand, 03-01-2010.

## Enllaços externs

* Volcà Galeras Arxivat 2013-07-24 a Wayback Machine. a Global Volcanism Program Smithsonian Institution (anglès)
* Vídeo de l'erupció de 2008 a youtube
Viccionari
# Serrat del Galobard

El Serrat del Galobard és una serra situada als municipis de Calders (Moianès) i Navarcles (Bages), amb una elevació màxima de 357 metres.
# Mola del Guerxet

La Mola del Guerxet és una muntanya de 1.121 metres que es troba entre els municipis de Montblanc i Vimbodí i Poblet, a la comarca de la Conca de Barberà.
# Mont Hayes

El Mont Hayes, amb 4.216 msnm, és una de les muntanyes més altes de l'Alaska Range, a l'estat d'Alaska, Estats Units. És destacable els grans desnivells que té aquesta muntanya. Així, la seva cara nord-est s'eleva 2.440 m en poc més de 3,2 km. La seva prominència és molt alta, situant-se entre els primers 75 cims del món.

## Primera ascensió

La seva primera ascensió es va fer el 1941 per Bradford Washburn, Barbara Washburn, Ferris Benjamí, Hendricks Sterling, Henry Hall i William Shand, per la seva cara Nord. Aquesta és una muntanya molt poc visitada pels escaladors pel seu emplaçament remot i dificultats d'accés.

## Referències

* ↑ «World Top 100 by Prominence». peakbagger.com. [Consulta: 4 juliol 2015].
* ↑ «Mount Hayes Alaska». bivouac.com. [Consulta: 4 juliol 2015].
* ↑ «Mount Hayes». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units.

## Enllaços externs

* SGNIS: Mount Hayes (anglès)
* Mount Hayes a bivouac.com (anglès)
# K12

El K12, amb 7.428 msnm, és la segona muntanya més alta de les muntanyes Saltoro, una secció de la gran serralada del Karakoram que es troba a la regió de Siachen, prop de Gilgit-Baltistan. Es troba molt a prop de la Línia de control que separa les zones controlades pels exèrcits indi i pakistanès al Caixmir. El nom se li va donar durant la primera exploració del Karakoram, en època colonial, quan el 1856 un equip topogràfic europeu dirigit pel britànic Henry Haversham Godwin-Austen visità la zona.

## Situació

El K12 es troba al sud-oest de la glacera de Siachen. Les glaceres del K12 del vessant nord-est alimenten la de Siachen, mentre les del vessant occidental desguassen a la glacera de Bilafond, i d'allà fins al riu Dansam, i, finalment, l'Indus.

## Ascensions

El K12, com la resta de muntanyes del seu grup, ha tingut poca activitat alpinista, principalment per la inestabilitat política de la zona, amb la contínua presència dels exèrcits indi i pakistanès a la zona, amb diversos enfrontaments entre ells, però també per estar en una situació molt aïllada.
El primer intent per ascendir-hi va tenir lloc el 1960, després que el 1957 fos explorat per Eric Shipton. Després d'un intent fallit per una expedició japonesa el 1971, una altra expedició nipona aconseguí que dos dels seus homes, Shinichi Takagi and Tsutomu Ito, fessin el cim per primera vegada el 1974. Amb tot durant el descens ambdós patiren un accident mortal, sense que els seus cossos fossin recuperats. El 1975 novament una expedició japonesa va fer la segona ascensió del cim.
El 1984 l'exèrcit de l'Índia va prendre aquest cim com a part del seu pla per bloquejar qualsevol reclamació de la glacera de Siachen pel Pakistan en la porció no demarcada de la línia de control. Posteriorment el Pakistan es va recuperar. Amb posterioritat no hi ha hagut cap intent d'ascensió.

## Bibliografia

* Jerzy Wala, Orographical Sketch Map of the Karakoram, Swiss Foundation for Alpine Research, 1990.
* Jill Neate, High Asia: an illustrated history of the 7,000 metre peaks, The Mountaineers, 1989.

## Referències

* 1 2 «High Asia I: The Karakoram, Pakistan Himalaya and India Himalaya (north of Nepal)». Peaklist.org. [Consulta: 27 maig 2014].
* ↑ Goro Iwatsubo. «Asia, Pakistan, K 12». American Alpine Journal, 1975, vol. 19.
* ↑ Ichiro Yoshizawa. «Asia, Pakistan, K12». American Alpine Journal, 1976, vol. 20.
* ↑ Himalayan Index
# Mont Kanaga

El mont Kanaga és un estratovolcà que s'eleva fins als 1.307 msnm i que es troba a l'illa del mateix nom, del qual n'és el punt culminant. El volcà forma part de la serralada Aleutiana, a l'estat d'Alaska, als Estats Units.
El volcà es troba a l'extrem nord de l'illa de Kanaga, uns 25 km a l'oest de les instal·lacions que la Marina dels Estats Units té a l'illa d'Adak. El volcà va entrar en erupció de manera intermitent durant gran part de 1994, omplint de cendres la vila d'Adak.

## Erupcions

Degut a la llunyania respecte a zones habitades, la història eruptiva del mont Kanaga és poca coneguda. Així, la seva primera erupció documentada pels europeus fou el 1763, tot i hi ha dubtes al seu voltant. La seva darrera erupció es va produir el 18 de febrer 2012.

## Referències

* ↑ «Kanaga Volcano, Alaska». peakbagger.com. [Consulta: 9 juny 2014].
* 1 2 3

## Enllaços externs

* Volcanoes of the Alaska Peninsula and Aleutian Islands-Selected Photographs
* Alaska Volcano Observatory Arxivat 2012-11-20 a Wayback Machine.
# Karitinden

La Karitinden és una muntanya situada a la serralada de Tafjordfjella dins el Parc Nacional de Reinheimen, a la frontera dels comtats de Møre og Romsdal i Oppland, a Noruega. La part superior de la muntanya és un encreuament entre tres municipis: Skjåk (al comtat d'Oppland), Norddal i Rauma (ambdós al comtat de Møre og Romsdal). El poble més proper és Tafjord situat a uns 17 quilòmetres al nord-oest. El llac Tordsvatnet es troba a 4 quilòmetres al sud-est de la muntanya i la muntanya es troba a 4 quilòmetres al nord-oest de la muntanya Puttegga.

## Referències

* ↑ «Karitinden» (en noruec). yr.no. Arxivat de l'original el 2016-08-08. [Consulta: 15 octubre 2010].
# Mont Hubbard

El Mont Hubbard (en anglès Mount Hubbard), amb els seus 4.557 msnm, és un dels principals cims de les Muntanyes Saint Elias i la desena més alta del Canadà. Es troba a la fronterea entre Alaska i el Yukon; el vessant canadenc forma part de la Reserva i Parc Nacional de Kluane, mentre l'estatunidenca forma part del Parc i Reserva Nacionals Wrangell - Saint Elias. La muntanya fou batejada el 1890 pel geòleg de l'USGS Israel Russell en honor de Gardiner Greene Hubbard, primer president de la National Geographic Society, que havia co-patrocinat l'expedició de Russell.
El Hubbard és el punt culminant d'un gran massís que conté dos altres grans cims, el Mont Alverstone i el Mont Kennedy, tots ells amb més de 4.000 msnm. L'Alverstone i el Hubbard formen una cantonada de la frontera entre el Canadà i els Estats Units: la frontera s'estén aproximadament al sud d'aquests pics cap a l'Alaska panhandle, i es dirigeix a l'est, cap al Mont Saint Elias, situat a uns 100 quilòmetres. La glacera Hubbard separa el Mont Hubbard del Mont Vancouver, a l'oest, mentre la glacera Lowell es troba a l'est del pic.
El Mont Hubbard és el vuitè cim més alt dels Estats Units i el dotzè al Canadà.. És destacable el seu desnivell en molt poca distància. Així, la seva cara oest s'eleva 2.286 m des de la glacera Alverstone en menys de 3,2 quilòmetres, i el cim s'eleva en 3.350 metres sobre la glacera Hubbard Glacier, per la cara sud-oest, en tan sols 11 quilòmetres. El Mont Hubbard es troba a poc més de 30 quilòmetres del mar, a la [[badia Disenchantment]]. Amb tot, malgrat aquests grans desnivells sobtats cap a l'oest, la cara est ofereix una llarga però accessible ruta fins al cim.

## Notes

* ^ Això emprant una prominència de 300 metres; però sovint s'empren diversos punts de tall en les prominències, donant resultats totalment diferents.

## Referències

* ↑ «Mount Hubbard». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ Mount Hubbard a Bivouac.com (anglès)
# Krottenkopf

El Krottenkopf és una muntanya de 2.086 metres situada entre Estergebirge i als Garmisch-Partenkirchen a Alemanya.

## Galeria

* Krottenkopf
# Kyrkjetaket

Kyrkjetaket o Kirketaket és una muntanya situada a la frontera dels municipis de Rauma i Nesset, al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. El pic es troba a Rauma, a uns 7 quilòmetres al nord-est de la localitat d'Isfjorden i a 12,4 quilòmetres d'Åndalsnes. La muntanya Juratinden es troba a uns 9 quilòmetres al sud-est de Kyrkjetaket. El nom de Kyrkjetaket es tradueix com "el sostre de l'església".
Al febrer de 2004 va ser triat com una de les 10 millors muntanyes alpines de Noruega per la revista Vie Flyt.

## Referències

* ↑ «Kirketaket in Isfjorden». Arxivat de l'original el 2011-03-26. [Consulta: 26 octubre 2010].
# Serra de Llagunes

La Serra de Llagunes és una serra situada al municipi de les Valls d'Aguilar a la comarca de l'Alt Urgell, amb una elevació màxima de 1.786 metres. El paisatge dominant és submediterrani, amb pinedes de pi roig.

## Vegeu també

* Roca de Llagunes
# Serra Llarga (Terrassa)

La serra Llarga és una serra situada al municipi de Terrassa, a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 600 metres.
# Lo Camp (el Meüll)

Lo Camp, o lo Planell, és un sector pla del terme municipal de Castell de Mur, en territori del Meüll, pertanyent a l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà.
És situat a l'extrem de ponent del terme, al nord del Mas d'Eloi i al sud del Mas de Condó, a l'esquerra del barranc de Condó i al nord-oest del Tossal de les Barranques.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lunkho e Dosare

El Lunkho e Dosare és una muntanya de la gran serralada de l'Hindu Kush que s'eleva fins als 6.901 msnm. Es troba a la frontera entre l'Afganistan i el Pakistan.
El Lunkho e Dosare té dos cims, un d'occidental i un d'oriental. El cim occidental és el principal, amb 6.901 m, mentre l'oriental s'eleva fins als 6.868 m. Juntament amb els veïns Lunkho e Magreb i Lunkho e Hawar formen el grup o massís dels Lunkhos.

## Ascensions

La primera ascensió del cim principal va tenir lloc el 5 d'agost de 1968 per una expedició austro-iugoslava, quan els austríacs Fritz Grimmlinger, Gerhard Haberl i Edi Kolbmüller i els iugoslaus M. Draslar i M. Stupnik van coronar el cim.

## Referències

* 1 2 Adolf Diemberger. «Asia, Pakistan or Afghan Frontier, Hindu Kush, Lunkho Group, Khandut Valley, Wakhan». American Alpine Journal, 1969, vol. 16.
* ↑ Alpine Club Library - Himalayan Index
# Lupghar Sar

El Lupghar Sar és una muntanya de l'Hispar Muztagh, una serralada secundària del gran massís del Karakoram, al Pakistan. Amb els seus 7.200 metres és la 109a muntanya més alta de la Terra. És el cim més occidental dels que tenen més de 7.000 metres de l'Hispar Muztagh. Amb els seus veïns del sud-est Momhil Sar i Trivor forma el grup Momhil. El Lupghar Sar es troba a l'est del vall d'Hunza, a l'altura del poble de Gulmit. Consta de tres cims: occidental, central i oriental, amb alçades molt similars.
El pic occidental del Lupghar Sar va ser escalat per primera vegada el 18 de juny de 1979 per Hans i Sepp Gloggner, membres de l'anomenada expedició Tegernsee a través de l'aresta sud-oest.
L'agost del mateix any una expedició japonesa també va coronar el Lupghar Sar. Seguint l'aresta sud-oest, el 4 d'agost, Tatsuo Nazuka, Yuichi Watanabe i Hitoshi Shimizu van coronar per primera vegada el cim oest i central.

## Referències

* 1 2 Hans Gloggner. «Asia, Pakistan—Karakoram, Lupghar Sar West». American Alpine Journal, 1980, vol. 22.
* ↑ Masakatsu Doi. «Asia, Pakistan—Karakoram, Lupghar Sar West and Central». American Alpine Journal, 1980, vol. 22.
# Anna Romero i Arola

Anna Romero i Arola (Sant Hipòlit de Voltregà, Osona, 12 de març de 1986) és una jugadora d'hoquei sobre patins catalana.
Va iniciar-se en la pràctica professional de l'hoquei sobre patins la temporada 1998-99 al Club Patí Masies de Voltregà. La temporada següent fitxà pel Club Patí Voltregà, entitat amb la qual va jugar com a capitana durant la resta de la seva trajectòria esportiva. Entre d'altres títols, va aconseguir sis Copes d'Europa, cinc Campionats d'Espanya, cinc OK Lliga, sis Copes de la Reina, set Lligues catalanes i una Copa Catalana. Internacional tant a la selecció espanyola com a la selecció catalana d'hoquei sobre patins, va aconseguir un Campionat del Món el 2008 amb la primera i una Copa Amèrica el 2011 amb la segona. Després de més vint anys vinculada al Club Patí Voltregà, el maig de 2019 la junta del club li va comunicar que no comptava més amb ella. Pocs dies més tard, va anunciar a través de xarxes socials que es retirava, ja que no es veia a l'hoquei sense el Voltregà. Tanmateix, la temporada 2019-20 va tornar a la competició puntualment jugant amb el RESG Walsum de la Bundesliga alemanya.

## Palmarès
### Clubs

* 6 Copes d'Europa d'hoquei sobre patins femenina: 2008, 2011, 2013, 2016, 2017, 2019
* 7 Lligues catalanes d'hoquei sobre patins femenina: 2002-03, 2003-04, 2004-05, 2005-06, 2006-07, 2007-08, 2008-09
* 1 Copa catalana d'hoquei sobre patins femenina: 2012
* 5 Campionats d'Espanya d'hoquei sobre patins femení: 2003, 2005, 2006, 2007, 2008
* 5 Lligues espanyoles d'hoquei sobre patins femenina: 2010-11, 2011-12, 2012-13, 2013-14, 2015-16
* 6 Copes espanyoles d'hoquei sobre patins femenina; 2006, 2007, 2008, 2011, 2014, 2017

### Selecció catalana

* 1 medalla d'or a la Copa Amèrica d'hoquei patins: 2011
* 1 medalla d'argent a la Copa Amèrica d'hoquei patins: 2010

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'or al Campionat del Món d'hoquei patins femení 2008

## Referències

* ↑ «Anna Romero i Arola». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Motxa Barceló: "L'hoquei patins és la meva vida"». 324.cat, 06-05-2021 [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ «Anna Romero, la capitana del Voltregà, anuncia la seva retirada». CCMA.cat, 06-05-2019. [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ «"No sé entendre l'hoquei sense el Voltregà; em retiro": el club no compta amb Anna Romero i la capitana es retira». Ara.cat, 06-05-2019. [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ Camps, Anna. «Anna Romero es retira perquè el Voltregà li diu que no compta amb ella». L'Esportiu, 06-05-2019. [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ «Silvia und Anna Romero zurück in der Heima: Schwestern-Duo verlässt die RESG» (en alemany). Wochen Anzeiger, 08-07-2020. [Consulta: 7 novembre 2020].

## Enllaços externs

* CCMA.cat - Vídeo entrevista a Els Matins (2019)
* Fitxa d'Anna Romero Arola - RinkHockey.net (anglès)
# Cristina Roca i Grau

Cristina Roca Grau (Barcelona, 29 de març de 1984) és una portera d'hoquei sobre patins catalana, ja retirada.
Va jugar durant la seva trajectòria esportiva al Centre d'Esports Arenys de Munt, amb el qual va aconseguir dues Lligues catalanes el 2000 i 2002, i dos Campionats d'Espanya el 1999 i 2004. Internacional amb la selecció espanyola, va guanyar dos subcampionats d'Europa el 2001 i 2003. Amb la selecció catalana d'hoqueis sobre patins, va formar part de l'equip que va disputar el primer partit internacional contra Portugal el desembre de 2003. Va retirar-se al final de la temporada 2007-08

## Palmarès
### Clubs

* 2 Lligues catalanes d'hoquei sobre patins femenina: 1999-00, 2001-02
* 2 Campionats d'Espanya d'hoquei sobre patins femení: 1998-99, 2003-04

### Selecció espanyola

* 2 medalles d'argent al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 2001, 2003

## Referències

* ↑ «Cristina Roca Grau | enciclopedia.cat». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ «Marta Bartrés subcampiona d'Europa d'hoquei patins amb l'equip estatal». El Tot Mataró i Maresme, 09-09-2003. [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «Hoquei sobre patins Catalunya-Portugal 2003 Selecció catalana femenina». L'Esportiu, 28-10-2014. [Consulta: 12 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Cristina Roca Grau - RinkHockey.net (anglès)
# Tossal del Maset

El Tossal del Maset és una muntanya de 254 metres que es troba al municipi d'Albesa, a la comarca catalana de la Noguera.
# Puig d'en Mir

El Puig d'en Mir és una muntanya de 118 metres que es troba al municipi de Saus, Camallera i Llampaies, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
# Serra de Moixeto

La Serra de Moixeto és una serra del terme municipal de la Guingueta d'Àneu a la comarca del Pallars Sobirà, dins del territori de l'antic municipi de Jou.
Assoleix una elevació màxima de 1.934 metres, i està situada al sud-est de Dorve i al nord-oest de Berrós Jussà i Berrós Sobirà. Separa les valls dels dos barrancs de Dorve (el de la Costa i lo Barranc, de la del Barranc dels Malls, afluent del Torrent de Berrós. Als peus del seu extrem sud-oest hi ha la presa del Pantà de la Torrassa. Fa de contrafort sud-occidental del Cap de l'Escobedo.

## Enllaços externs

* La Serra de Moixeto en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ràndom

Ràndom és un programa de televisió emès per primera vegada al SX3 a l'octubre de 2022. És un magazín interactiu i en directe presentat per Maria Bouabdellah i David Its Me dirigit a un públic infantil amb una estètica similar a un directe de Twitch. És de temàtica molt diversa ja que tracten temes d'actualitat com per exemple la moda, els videojocs, el manga, entrevistes,..
A més dels presentadors hi participen alguns col·laboradors habituals com Aleix Manzano o Shalana Rodríguez.

## Referències

* ↑ «Laia Servera: "El context del nou SX3 és molt hostil, però hi deixarem la pell"». [Consulta: 4 maig 2024].
* ↑ «Maria Bouabdellah y David its Me: "Hay muchos referentes en catalán para los jóvenes, lo que cuesta es visibilizarlos"» (en castellà), 16-10-2022. [Consulta: 4 maig 2024].
* ↑ «Cellers Carol Vallès mostra la seva verema al Random d'SX3 de TV3.» (en espanyol europeu), 05-10-2023. [Consulta: 23 octubre 2024].
* ↑ Fernández, Judith. «Quién es Shalana Rodríguez, la presentadora del nuevo concurso infantil de TV3» (en castellà), 19-04-2024. [Consulta: 4 maig 2024].