OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Naso vlamingii

Naso vlamingii és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 60 cm de llargària màxima.
* 6 espines i 26-27 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 27-29 radis tous a l'anal.
* Té la capacitat de mostrar o amagar les seues marques blaves.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (24 °C-28 °C; 30°N-30°S, 30°E-89°W) que viu entre 1 i 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les illes Galápagos, incloent-hi el sud del Japó, el sud de la Gran Barrera de Corall, Nova Caledònia, les Tuamotu i la Micronèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Naso vlamingii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Fischer, W., I. Sousa, C. Silva, A. de Freitas, J.M. Poutiers, W. Schneider, T.C. Borges, J.P. Feral i A. Massinga, 1990. Fichas FAO de identificaçao de espécies para actividades de pesca. Guia de campo das espécies comerciais marinhas e de águas salobras de Moçambique. Publicaçao preparada em collaboraçao com o Instituto de Investigaçao Pesquiera de Moçambique, com financiamento do Projecto PNUD/FAO MOZ/86/030 e de NORAD. Roma, FAO. 1990. 424 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Naso unicornis

Naso unicornis és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 70 cm de llargària màxima (normalment, en fa 50).
* 6 espines i 27-30 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 27-30 radis tous a l'anal.
* Els mascles tendeixen a tindre banyes més desenvolupades que les femelles de la mateixa mida.

## Alimentació

Es nodreix d'algues (com ara, del gènere Sargassum).

## Depredadors

A les illes Hawaii és depredat per Caranx melampygus.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (26 °C-29 °C; 35°N-33°S) que viu entre 1-80 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del mar Roig i l'Àfrica oriental fins a les illes Hawaii, les illes Marqueses, les Tuamotu, el sud del Japó i l'illa de Lord Howe.

## Costums

És bentopelàgic i principalment diürn.

## Observacions

N'hi ha informes d'intoxicacions per ciguatera.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Naso unicornis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Neoperla starki

Neoperla starki és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malèsia: Borneo (Malàisia).

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1986. Aquatic Insects 8(1):14.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Bornean species of the stonefly genus Neoperla (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Neoperla sungi

Neoperla sungi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Cao & Bae, 2007. A: Cao, Ham & Bae. Description of three new species of Neoperla (Plecoptera: Perlidae) and a historical review of tropical Southeast Asian Perlidae. Zootaxa 1453:42.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(3):19-54.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Nonsense Club

El Nonsense Club o Club de l'absurd era un club satíric i escandalós fundat al voltant de 1750, entorn de l'escola de Westminster, a la Gran Bretanya.
Els seus membres van incloure els poetes com Charles Churchill i Robert Lloyd, el parodista Bonnell Thornton, el poeta de la naturalesa William Cowper, i el dramaturg George Colman. A algunes de les reunions de grup sembla que hi va assistir també William Hogarth. El club va fomentar algunes de les discussions polítiques més importants del seu temps.
# Nimach

Nimach o Neemuch (hindi नीमच) és una ciutat i municipi de Malwa a Madhya Pradesh, capital del districte de Nimach Índia situada a 24° 28′ N, 74° 54′ E﻿ / ﻿24.467°N,74.900°E﻿ / 24.467; 74.900. El nom és un abreujament de "North India Mounted Artillary & Cavalry Headquarters" i formava un campament militar britànic (cantonment) a l'estat de Gwalior. Encara conserva les instal·lacions militars. Està dividida en tres parts: Nimuch, Chhvani (àrea comercial principal) i Baghana a Anaj Mandi. Al cens del 2001 figura amb una població de 307.496 habitants. El 1901 la població era de 21.588 habitants (15.398 al campament militar).

## Història

El campament militar fou establert el 1817 durant la lluita contra els pindaris. El 1818 fou ampliat amb la compra de terres i es va construir un fort petit. El cantonment va esdevenir seu el 1822 de la Rajputana–Malwa political agency sota Sir David Ochterlony, que fou resident fins al 1825. La residència, després club, fou construïda entre 1822 i 1825. El territori de l'entorn fou assignat el 1844 per cobrir el manteniment del contingent de Gwalior, però fou restaurat als Sindhia el 1860 després del motí durant el qual fou la localitat més al sud on hi va haver revolta: hi havia estacionats una bateria d'artilleria a cavall nativa, el 1r regiment de cavalleria de Bengala, el 72 regiment d'infanteria nativa i el 7è regiment d'infanteria del contingent de Gwalior, que van iniciar la revolta el 3 de juny; els oficials europeus (només un argent i la seva dona i fills van morir a mans dels rebels) es van refugiar al fort i els europeus van fugir fins a Jawad que aviat també van haver d'abandonar fugint a Udaipur (Rajasthan) on foren allotjats pel maharana. Els oficials del fort una vegada les dones i nens van estar segurs, van organitzar la defensa del fort amb algunes tropes natives lleials; van ser assetjats per una força rebel vinguda de Mandasor manada per Firoz Shah (els amotinats locals havien marxat a Delhi) i es van defensar fins a l'arribada d'una força d'ajut de la Malwa Field Force (24 de novembre de 1857). Fou capital de l'agència de Malwa des del 1895.

## Vegeu també

* Nimbahera (ciutat).

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Collada de Comafloriu

La Collada de Comafloriu és un coll de muntanya a 2.195 metres d'alçada sobre el nivell del mar que fa de divisòria entre el Cap del Serrat Gran i dels Rocs de Canells, separant les valls del Riutort, tributari del riu Llobregat, a la conca del mateix nom; i del torrent de Comafloriu, tributari del Riu de Gréixer, que ho és del Riu Bastareny, i aquest del Riu Llobregat, a la conca del mateix nom.
És al municipi de Bagà, a la comarca catalana del Berguedà. Es troba al Parc Natural Cadí-Moixeró.

## Senderisme

Per aquesta collada creua la ruta de muntanya Cavalls del vent, indicat amb marques taronges.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ http://www.enciclopedia.cat/EC-GEC-0291935.xml. L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# El Pont d'Arsèguel

El Pont d'Arsèguel és un nucli de població del municipi d'Arsèguel, a l'Alt Urgell. Al poble hi ha un pont, que travessa el Segre, de pedra de dos ulls bastit a la primeria del segle xx on hi havia el pont antic que s'endugué un aiguat el 1872.
Actualment té 33 habitants i n'havia tingut 23 el 1991. Es troba on la carretera d'Arsèguel enllaça amb la carretera de la Seu d'Urgell a Puigcerdà.
Abans d'arribar al poble hi ha l'ermita del Carme, de devoció arrelada per ser la patrona dels traginers de sal. De fet, seguint les ermites d'aquesta advocació es pot refer el camí d'aquests traginers des de la Cerdanya, passant per la falda de la serra del Cadí, fins a Cardona.

## Pont d'Arsèguel

Pont de dos arcs molt amples, tot de pedra, pla eixamplat i comunica la carretera general amb el poble sobre el riu Segre. Té dues arcades a plena cintra: és tot de pedra i sòlidament construït. Existia ja en el segle xvi, en què el cronista Ortadó el cita com l'últim dels 7 ponts sobre el Segre en el comtat de Cerdanya.

## Referències

* ↑ GGCC, Arsèguel: Arxivat 2021-06-05 a Wayback Machine. Altres indrets del terme.
* ↑ «Pont d'Arsèguel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 maig 2012].
# Lala Sjöqvist

Lala Sjöqvist (suec: Lala Valborg Sjöqvist) (Ryssby, 23 de setembre de 1903 - Rockneby, 8 d'agost de 1964) fou un saltadora sueca que va competir durant la dècada de 1920. Era germana de la també saltadora Ingeborg Sjöqvist.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del salt de palanca de 10 metres del programa de salts.

## Referències

* 1 2 «Lala Sjöqvist Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 24 juliol 2018].
# Pere de Queralt

Pere de Queralt (fl. 1120-1167), va ser senyor de la baronia de Queralt, fill d’Alarig de Timor i Ermessendis.
El 8 d’agost de 1120 firma una concòrdia amb Ramon de Gaver i Guillem Bernat de Montargull per acabar amb les hostilitats a propòsit del castell de Montargull.
Sota la intercessió de Ramon de Cervera, a mitjans del segle xiii es converteix en una figura destacada per consolidar el repoblament cristià de l’Alt Gaià. Així, l'any 1150 esdevé castlà de Conesa i del Tallat, primer feudatari de l’Espluga de Francolí, i més endavant participa en la conquesta de Siurana (1153-1154).
Entre 1157 i 1660 no en consten referències, molt possiblement pel viatge peregrinari que deuria realitzar a Jerusalem. L'estiu de 1162, Pere de Timor forma part de l’ambaixada que acompanya Ramon Berenguer IV a Torí per entrevistar-se amb l'emperador Frederic Barbaroja; una reunió frustrada per la mort del comte a mig viatge (6 d’agost, Borgo San Dalmazzo).
En el testament que dicta just abans d’ingressar a Santa Maria de Poblet (1166), dona a Gombau d’Oluja els castells de Queralt, Conesa, Santa Coloma, Montblanquet, i l’Espluga, Rauric i Montclar. Possiblement mort a principis de 1167, ja que Gombau adquireix les seves propietats el mes de març d'aquell any.

## Referències

* ↑ Els pergamins de l’Arxiu Comtal de Barcelona, de Ramon Berenguer II a Ramon Berenguer IV. Volum II. (en català i llatí). Baiges, Ignasi J; Feliu, Gaspar; Salrachs, Josep M. (directors). Pagès: Editorial Pagès, 2010, p. 879-881.
* ↑ Sans i Travé, Josep Maria ««Pere de Queralt, primer feudatari de L’Espluga de Francolí (1150-1166)»». Universitas Tarraconensis. Revista de Geografia, Història i Filosofia, n. 2, 1977, pàg. 31-35.
* ↑ Sans i Travé, 1977, p. 137 i 38.
* ↑ Sans i Travé, 1977, p. 135.
* ↑ Sans i Travé, 1977, p. 140-142.
* ↑ Fuguet Sans, Joan; Plaza Arqué, Carme «El linaje catalán Queralt-Timor y su relación con la Orden del Temple (siglos XII-XIV)». Medievalista, 2021, pàg. 126.
* ↑ Sans i Travé, Josep Maria ««La comanda del Temple de Vallfogona de Riucorb. Primera part: La creació i formació del patrimoni (segles XII i XIII)»». Quaderns d’història tarraconense, n.2, 1980, pàg. 14.
# Comtat de Fígols

El Comtat de Fígols és un títol nobiliari espanyol creat el 25 de febrer de 1909 pel rei Alfons XIII a favor de José Enrique de Olano y Loyzaga, President de la Diputació Provincial de Barcelona, Diputat a Corts, Senador del Regne.
La seva denominació fa referència a la localitat de Fígols, al Berguedà.

## Comtes de Fígols

| | Titular | Període |
| Creació per Alfons XIII |||
| I | José Enrique de Olano y Loyzaga | 1909-1934 |
| II | José Eduardo de Olano y de Barandiarán | 1936-1957 |
| III | Ignacio de Olano y Fontcuberta | 1959-2013 |
| IV | Santiago de Olano y de Robert | 2016-actualitat |

## Història dels Comtes de Fígols

* José Enrique de Olano y Loyzaga (1858-1934), I comte de Fígols.
* Es casà amb Natalia de Barandiarán y de Bárcena. El va succeir el seu fill:
* José Eduardo de Olano y de Barandiarán (1903-1957), II comte de Fígols.
* Es casà amb María de las Mercedes de Fontcuberta y Casanova (1896-1992). El va succeir el seu fill:
* Ignacio de Olano y Fontcuberta (1938-2013), III comte de Fígols.
* Es casà amb María del Carmen de Robert y Ferrer-Cajigal. El va succeir el seu fill:
* Santiago de Olano y de Robert, IV comte de Fígols.

## Referències

* ↑ Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
# Concepción Zapata Peñalva

Concepción Zapata Peñalva, coneguda esportivament com Concha Zapata, (Mataró, 27 d'abril de 1964) és una exjugadora de bàsquet catalana.
Aler pivot, el 1982 s'incorporà al Picadero Comansi debutant a la Primera Divisió. Guanyà una Lliga espanyola (1982-83), una Copa de la Reina (1983) i tres Lligues catalanes (1983, 1984). La temporada 1984-85 fitxà per l'Alcalá Avon i, posteriorment, competí amb el Sabor d'Abans Tortosa (1985-88). Amb el club tortosí, guanyà la majoria dels títols de l'entitat (dues Lligues espanyoles, tres Copes de la Reina i dos Lligues catalanes). La temporada 1988-89 fitxà al Microbank el Masnou, amb el qual aconseguí la seva quarta Lliga i dues Lligues catalanes (1989, 1990). Internacional amb la selecció espanyola en quaranta ocasions entre 1983 i 1985, participà a dos Campionats d'Europa (1983 i 1985).

## Palmarès

* 4 Lligues espanyoles de bàsquet (1982-83, 1986-87, 1987-88. 1989-90)
* 4 Copes espanyoles de bàsquet (1983, 1986, 1987, 1988)
* 7 Lligues catalanes de bàsquet (1982-83, 1983-84. 1984-85. 1986-87, 1987-88, 1988-89. 1989-90)

## Referències

* ↑ J.A.G.. «Zapata jugará en el Alcalá» (en castellà). Mundo Deportivo p. 31, 04-09-1984. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ «Zapata, al Tortosa» (en castellà). Mundo Deportivo p. 30, 28-05-1985. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ «Club Bàsquet Cantaires de l’Ebre-Delta». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ González, José A. «La senior ya tiene equipo» (en castellà). Mundo Deportivo p. 36, 26-08-1985. [Consulta: 29 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Concepción Zapata Peñalva - Selección Femenina Absoluta
* Fitxa de Concepción Zapata Peñalva - FIBA Archive
# Apol·linar

Apol·linar és el nom dels següents personatges:
* Claudi Apol·linar, comandant de la flota romana
* Apol·linar de Hieràpolis, bisbe de Hieràpolis de Frígia i sant
* Apol·linar de Ravenna (segle i), bisbe de Ravenna i sant
* Apol·linar (pare), prevere de l'església a Laodicea, pare del bisbe Apol·linar
* Apol·linar de Laodicea, bisbe de Laodicea (segona meitat del segle iv)
* Apol·linar (militar), conqueridor de les Illes Balears el 534
* Sidoni Apol·linar (Lugdúnum c. 430 - Augustonèmetum, 481), escriptor i senador romà, bisbe d'Alvèrnia i sant
* Apol·linar (poeta), poeta grec autor de dos epigrames de l'Antologia grega
* Apol·linar d'Alexandria, patriarca d'Alexandria (551-569)
Viccionari
# Túrons

Els túrons (en llatí Turones) van ser un poble celta de la Gàl·lia. Les tropes de Juli Cèsar van passar l'hivern al país dels túrons després de la campanya de l'any 57 aC. Més tard Cèsar els esmenta com a veïns dels carnuts, i a un altre lloc es mencionen juntament amb els píctons, cadurcs, aulercs i altres poblacions de la Gàl·lia. Vercingetòrix quan es va revoltar l'any 52 aC va rebre el suport dels túrons que van aportar vuit mil homes.
Claudi Ptolemeu (que els anomena Τουρονιεῖς) diu que la seva ciutat més important era Cesarodúnum (actualment Tours) i que pertanyien a la província Lugdunense. En temps de Tiberi, la rebel·lió de Sacrovir va rebre altre cop el suport dels túrons, explica Tàcit, però van ser derrotats amb facilitat. El seu territori se situava llavors al sud del Loire. El nom de túrons està preservat en el nom de la regió de Turena.
Existeix una moneda d'argent de la ciutat amb el cap d'una dona i la llegenda "Turonos", i a l'altre costat Cantorix amb un cavall galopant.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre VII, LXXV.3». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 71. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico VI, 44
* ↑ Tàcit. Annals, III, 41, 46
* ↑ Smith, William (ed.). «Turones». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 agost 2022].
Viccionari
# DAP

«DAP» té aquests significats:
* Partit dels Treballadors Alemanys (de l'alemany Deutsche Arbeiterpartei), nom del partit nacionalsocialista abans de 1920.
* DAP, sigles en anglès de Diamonium phosphate, Fosfat diamònic
# 1240
## Esdeveniments

* 15 de juliol - Cullera (la Ribera Baixa): Jaume I conquereix la vila.
* Jaume I promulga el Codi de València.
* Durant la Reconquesta: el rei Sanç II (el Pietós) conquereix la ciutat d'Ayamonte als almoràvits, assegurant la posició portuguesa a Al-Andalus.

## Naixements

València: Pere II el Gran, rei d'Aragó i comte de Barcelona.

## Necrològiques

* 31 d'agost, Cardona, Bages: Sant Ramon Nonat, religiós mercedari, cardenal. És venerat com a sant de l'església catòlica.
* Barcelona: Abraham ben Selomó ibn Hasday, traductor i poeta jueu que traduí a l'hebreu nombrosos llibres àrabs filosòfics, científics i literaris

## Referències

* ↑ Hidalgo, Pablo Clari «Els castells de Corbera i de Cullera: de hisn musulmà a castrum cristià». SCRIPTA. Revista Internacional de Literatura i Cultura Medieval i Moderna, 12, 0, 21-12-2018, pàg. 1–12. DOI: 10.7203/scripta.12.13662. ISSN: 2340-4841.
* ↑ García Edo, Vicent «La redacción y promulgación de la "Costum" de Valencia». Anuario de estudios medievales, 26, 1996, pàg. 713–728. ISSN: 0066-5061.
* ↑ Lay, Stephen. The Final Campaign: Sancho II, Afonso III and the Completion of the Reconquest in Portugal (1223–1250) (en anglès). Londres: Palgrave Macmillan UK, 2009, p. 231–260. DOI 10.1057/9780230583139_9. ISBN 978-0-230-58313-9.
# Aina Arxé Santanach

Aina Arxé Santanach (Ripoll, 23 de març de 1998) és una jugadora d'hoquei sobre patins catalana.
Començà a jugar al Hoquei Club Ripoll i amb dotze anys fitxà pel Club Patí Voltregà, amb el qual es proclamà campiona de Catalunya i estatal en categoria aleví. Debutà la temporada 2012-13 amb l'equip absolut i guanyà tres Copes d'Europa (2013, 2016, 2017), tres OK Lligues (2012-13, 2013-14, 2015-16) i dues Copes de la Reina (2014, 2017). La temporada 2018-19 jugà amb el SL Benfica, aconseguint un campionat de Portugal. La següent temporada tornà al club osonenc amb el qual jugà durant tres temporades més i exercí com a capitana. El juny de 2022 fitxà pel Club Patí Fraga. Amb el club fragatí s'ha proclamat campiona d'Europa (2024), primer títol de l'entitat, i subcampiona de l'OK Lliga (2023-24).

## Palmarès

* 4 Lligues de Campions de la WSE femenina (2013, 2016, 2017, 2024)
* 3 Lligues espanyoles d'hoquei sobre patins femenina (2012-13, 2013-14, 2015-16)
* 2 Copes espanyoles d'hoquei sobre patins femenina (2014, 2017)
* 1 Campionat de Portugal d'hoquei sobre patins femení (2018-19)
* 1 Supercopa de Portugal d'hoquei sobre patins femenina (2018-19)

## Referències

* ↑ Urgell, Arnau. «Aina Arxé: «Treballaré al màxim per fer carrera amb el Voltregà»». Nació Digital, 09-05-2013. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ A.C. «Aina Arxé, la capitana del Voltregà, no seguirà a l'equip la propera temporada». L'Esportiu, 26-05-2022. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ «Aina Arxé fitxa pel Club Patín Esneca Fraga». El Ripollès digital.cat, 28-06-2022. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ Martí, Joan. «El Vila-sana Coop d'Ivars perd la final contra el Fraga en la tanda de penals». L'Esportiu, 28-04-2024. [Consulta: 28 abril 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Aina Arxé Santanach - RinkHockey.net
# Alectríon (mitologia)

Alectríon(Grec antic: ἀλεκτρυών) significa "gall" en Grec Antic.
A la mitologia grega, Alectríon era un soldat jove que va ser assignat pel déu Ares per vigilar, fent guàrdia fora de la porta de la seva cambra, mentre aquest gaudia d'un amor il·lícit amb la deessa Afrodita. Tanmateix, Alectríon va adormir-se i el déu solar Hèlios els va descobrir a la matinada. Aleshores, Hèlios va alertar Hefest, marit d'Afrodita, de la infidelitat de la seva muller. Hefest, furiós, va anar a cercar-los i, per sorpresa, va caçar els amants amb una xarxa i els va mostrar a tots els altres déus, per avergonyir-los.
Ares, enfadat perquè Alectríon no havia fet bé la seva feina de vigilant, va castigar-lo convertint-lo en un gall. I és per aquest motiu que el gall és un animal que mai oblida anunciar l'arribada del sol de bon matí amb el seu cant. Alectríon va esdevenir símbol del gall i el déu dels pollastres i dels galls i, per tant, té cura de tots els pollastres i els galls.
Els termes Alectríon i Alcíon podrien relacionar amb el terme Halaka, una de les denominacions en persa antic per referir a l'astre sol. Als textos sagrats del zoroastrisme coneguts com a Vendidad es diu que l'ocell sagrat Parodars, anomenat pels homes kahrkatak, alçava el seu cant a la matinada; i al Bundehasb, el sol és anomenat Halaka, el gall, l'enemic de la foscor i del mal, els quals fugen abans del seu cant matiner.
Segons Llucià, Alectríon era considerat un efeb o "noi adolescent, que pertanyia a Ares, i que feia companyia al déu en les festes alcohòliques i era el seu amant".
A la Ilíada hi ha un altre Alectríon, pare de Leit, cap dels beocis.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana, p. 24. ISBN 978-84-96061-97-2.
* ↑ Diccionari Grec-Català. D’Homer al segle II dC. Enciclopèdia Catalana, p. 193. ISBN 978-84-412-2422-3.
* ↑ Norman MacColl. The Athenaeum: A Journal of Literature, Science, the Fine Arts, Music, and the Drama. J. Francis, 1899, p. 526.
* ↑ Lucian Gallus 3. For the myth, see also the scholiast to Aristophanes Av. 835; Eustathius, Ad Odysseam 1.300; Ausonius, 26.2.27; Libanius, Progymnasmata 2.26.
* ↑ Homer. Ilíada (edició en català). Penguin Random House Grupo Editorial España, 2022-06-09. ISBN 978-84-19013-26-2.
* ↑ Homer. Ilíada. Traducció: Montserrat Ros. adesiara, p. 1053. ISBN 978-84-16948-32-1.

## Bibliografia

* Diccionari de Biografia grega i Romana i Mitologia