OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frederick Moloney

Frederick Graham “Fred” Moloney (Ottawa, Illinois, 4 d'agost de 1882 – Chicago, 24 de desembre de 1941) va ser un atleta estatunidenc, que va córrer a principis del segle xx i que va prendre part en els Jocs Olímpics de París el 1900.
Especialista en els 110 metres tanques, va guanyar la medalla de bronze en aquesta prova als Jocs de París del 1900 amb un temps de 15.6", rere Alvin Kraenzlein i John McLean.
Moloney també disputà els 100 metres lliures, quedant segon en la primera ronda eliminatòria i tercer en la semifinal. Això el va dur a una repesca que no superà. En els 200 metres tanques acabà tercer de la seva semifinal, quedant eliminat.

## Referències

* 1 2 3 «Fred Moloney Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 8 setembre 2015].
# William Jordan (remer)

William Conrad "Bill" Jordan (Cleveland, Ohio, 25 de juny de 1898 - Springfield, Ohio, 13 de juliol de 1968) va ser un remer estatunidenc que va competir al primer quart del segle xx.
Va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 d'Anvers, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Bill Jordan Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 d’octubre 2017. [Consulta: 8 octubre 2017].
# René Guissart

René Guissart (francès: René Jacques Guissart) (Hampstead, 12 de setembre de 1929 - Grassa, 8 de setembre de 2014) fou un remer francès que va competir durant la dècada de 1950. Era germà del també remer Jean-Jacques Guissart.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on fou cinquè en la prova del dos sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Yves Delacour, Gaston Mercier i Guy Guillabert.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze als Jocs del Mediterrani de 1955 en el vuit amb timoner.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – René Guissart». [Consulta: 30 juliol 2022].
# Roca Campanari

La Roca Campanari és una muntanya de 1.116 metres que es troba al municipi d'Alfara de Carles, a la comarca catalana del Baix Ebre.
# Formatjada

La formatjada és un plat típic de Menorca. Es diu així perquè inicialment només es feien de formatge de Menorca. A diferència de Mallorca, les formatjades poden ser a més de carn i peix, de brossat i formatge. Aquest menjar, antigament es feia per Pasqua i encara es manté en aquestes dates. A la cuina de Menorca hi trobarem, explícits d'una manera minuciosa, senzilla i entenedora les millors receptes de l'illa de Menorca.

## Ingredients

* La Pasta:
** 1 kg. de farina.
** 350 g. de saïm.
** 1 kg. de carn (be o porc).
** Suc de llimona.
** Espècies de safrà.
** Oli (poc).
** 1 fulla de llorer.
* Formatge:
** 400 g. de formatge tendre.
** 1 cullerada de farina.
** 1 cullerada d'oli.
** 1 ou.
* Brossat:
** 1/2 kg de brossat.
** 200 g. de sucre.
** 1 llimona ratllada.
** 1 cullerada grossa de farina.
** 3 ous.
* Carn:
** 112 g. de farina.
** 350 g. de saïm.
** aigua.
** llevat.

## Elaboració

Per l'elaboració de la formatjada s'ha de fer amb dues parts, la massa i el farcit.

### Elaboració de la massa

Barrejar els ingredients per fer la pasta. A continuació amb un motlle, es fan les formes. Per acabar s'ha d'omplir del farcit.

### Elaboració del farcit

* De carn:
En un recipient es barregen tots els ingredients del farcit de carn, així obtenim un barreja que ficarem a la massa.
* De formatge:
Primer, es barreja l'ou amb el formatge tendre. A continuació s'afegeix l'oli i la farina. Al final obtendrem el farcit de formatge.
* De brossat:
Primer, barrejam l'ou i el sucre. A continuació afegim els altres ingredients. Al final obtendrem el farcit de brossat.

## Referències

* ↑ Josep Borràs. La cuina de Menorca. Editorial La Magrana (2004)
# XXX Premis Turia

Els XXX Premis Turia foren fets públics el novembre 2022 per la revista valenciana Cartelera Turia amb la intenció de guardonar les persones i col·lectius que haguessen destacat l'any anterior en qualsevol de les categories i seccions que cobria la revista: cinema (pel·lícula espanyola i estrangera, actor i actriu), teatre, arts plàstiques, literatura, gastronomia, mitjans de comunicació, esports, música i literatura. La llista de guanyadors era escollida per l'equip de redactors i col·laboradors de la revista.
Cartelera Turia va donar a conèixer la llista de guardonats el 15 de novembre de 2022.
El premi consisteix en una estàtua que imitava la que sortia a la mítica pel·lícula El falcó maltès (1950) de John Huston.

## Guardons

Els guanyadors de l'edició foren:
| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula valenciana | El agua | Elena López Riera |
| Millor producció cinematogràfica | María Zamora | Alcarràs |
| Premi especial cinema | Filmin | 15è Aniversari |
| Millor contribució cultura del vi | Bodegas Sierra Salinas | - |
| Millor contribució gastronòmica | Restaurant Apicius | - |
| Millor museu valencià | Centre del Carme | |
| Premi d'Honor | Antonio Llorens Sanchis | |
| Premi al millor assaig | Joaquim Bosch Grau | Patria en la cartera |
| Millor contribució teatre | Companyia Pont Flotant | |
| Premi Especial Turia | Francesc Tortosa i Pastor | Promoció del cicloturisme i turisme sostenible |
| Premi Especial a la millor contribució cívica | Telèfon 024 | Per salvar milers de vides |
| Premi Turia a la millor contribució social | Yolanda Díaz Pérez Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social | Per la reforma laboral |
| Premi Turia a la contribució als drets humans | Llei de Memòria Històrica |

## Referències

* ↑ Manuel Salvador i Jardí 50 anys de Cartelera Turia. Una publicació insòlita en el sistema comunicatiu valencià, p. 42
* ↑ MARÍA ZAMORA, EL TELÉFONO 024, LA LEY DE MEMORIA DEMOCRÁTICA, EL CENTRE DEL CARME Y A LA REFORMA LABORAL DEL GOBIERNO, GALARDONADOS EN LOS XXX PREMIS TURIA al web de Cartelera Turia
* ↑ Web de Bodegas Vinetur, guanyadores d'un premi a la XXI Edició, amb una foto de l'estatueta
* ↑ María Zamora, el 024, la Ley de memoria histórica, el Centre del Carme y la reforma laboral, XXX Premis Turia, Europa Press, 15 de novembre de 2022

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 2021
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2021
* XXXV Premis Goya
* XXX Premis de la Unión de Actores
* 66a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* Premis Gaudí de 2022
* IX Premis Feroz
* XXVII Premis Cinematogràfics José María Forqué
# Zdeněk Růžička

Zdeněk Růžička (Ivančice, 15 d'abril de 1925 - Brno, 18 d'abril de 2021) fou un gimnasta artístic txec que va competir sota bandera de Txecoslovàquia durant les dècades del 1940 i del 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on disputà vuit proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en l'exercici de terra i d'anelles. En les altres proves destaca una sisena posició en el concurs complet per equips i la setena en el concurs complet individual. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, tornà a disputar vuit proves del programa de gimnàstica, on destaca la setena posició en el concurs complet per equips. La seva tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1956, a Melbourne, on destaca la quarta posició en el concurs complet per equips. En aquests Jocs fou l'abanderat txecoslovac en la cerimònia inaugural.
En el seu palmarès també destaquen tres campionats nacionals individuals (1948, 1954 i 1956). Un cop retirat exercí d'entrenador durant prop de tres dècades.

## Referències

* ↑ «V NEDĚLI ZEMŘEL ZDENĚK RŮŽIČKA - Česká gymnastická federace». [Consulta: 1r juny 2021].
* ↑ Zdeněk Růžička a Sports Reference (arxivat)
* 1 2 «Olympedia – Zdeněk Růžička». [Consulta: 1r juny 2021].
* ↑ «Zdeněk Růžička» (en txec). [Consulta: 1r juny 2021].
# Friedrich Gerhard

Friedrich Gerhard (Yasnaya Polyana, 24 de juliol de 1884 - 16 de maig de 1950) va ser un genet alemany que va competir a començaments del segle xx.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va disputar dues proves del programa d'hípica amb el cavall Absinth. Va guanyar la medalla d'or en la prova de doma per equips i la de plata en la de doma individual.

## Referències

* ↑ «Friedrich Gerhard Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 de març 2010. [Consulta: 2 maig 2019].
# William Miller (remer)

William Miller (Filadèlfia, 16 de març de 1905 - Carlisle, maig 1985) fou un remer estatunidenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formant equip amb Charles Karle, George Healis i Ernest Bayer guanyà la medalla de plata. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, guanyà una nova medalla de plata en la prova de scull individual del programa de rem.

## Referències

* 1 2 «Bill Miller Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 5 agost 2018].
# Richard Wahlstrom

Richard Wahlstrom (Seattle, 8 de novembre de 1931 - Edmonds, 18 de desembre de 2003) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1950. Va estudiar a la Universitat de Washington.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Carl Lovsted, Alvin Ulbrickson, Matthew Leanderson i Albert Rossi.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Richard Wahlstrom». [Consulta: 4 octubre 2021].
# Serrat Castellar

El Serrat Castellar és una serra situada al municipi de Ger, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 1.810 metres.
# Francesc Moisès

Francesc Ferrando i Sanjuán, més conegut pel nom artístic de Francesc Moisès, (Alcoi, 4 de setembre de 1949) és un actor, compositor i cantant valencià. Publicà vuit discos entre els anys setanta i vuitanta del segle xx, entre ells Potser un dia (1984).
Durant els anys noranta canta de manera intermitent: el tretze de març del 1999 participa en la seva vila en un concert d'homenatge a Ovidi Montllor, amb Marina Rossell, Miquel Pujadó i Jordi Gil.

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 194.

## Enllaços externs

* Referències bibliogràfiques d'algunes obres de Francesc Moisès
* Estudi de l'obra de Francesc Moisès dins de la Nova Cançó al País Valencià Arxivat 2012-03-05 a Wayback Machine.
# Xolotl

Xolotl és un déu de la mitologia asteca que viu i treballa a l'inframón. El seu nom prové de la paraula en nàhuatl "Xolotl", que significa "animal" o "monstre".
És el deu del tro, del sol quan es pon i de la mort, tot allò que els asteques relacionaven amb la foscor. Apareix com un monstre, barreja d'animal (amb més freqüència un gos), i humà (o esquelet).
No s'ha de confondre amb el déu mexica Xócotl, té una funció similar a la del Prometeu grec, ja que va portar el foc a la humanitat.
Era el germà bessó de Quetzalcoatl i seu company d'aventures. Per tant, també era germà de Tezcatlipoca.

## Mites i llegendes
### Mite de la creació de l'home

Quetzalcoatl va anar al Mictlan, és a dir, l'inframón. Allà, va conèixer el germà Xolotl. Tots dos es van enfrontar al déu Mictlantecuhtli, senyor de l'inframón. Quetzalcoatl i Xolotl van superar els reptes, de manera que van recuperar els ossos dels morts. Al final, Quetzalcoatl i Xolotl han tornat a casa i van crear els primers humans amb aquells ossos.

### Mite dels Cinc Sols

En aquesta història Xolotl no és un protagonista. Quan el Déu del Sol, Nanahuatzin, va dir que pel bé dels homes els déus havien de morir, Xolotl va dir: "No, no moriré!". Aleshores es va escapar d'Ehecatl (que el volia sacrificar-lo). Xolotl es va convertir en una planta d'atzavara, però Ehecatl va trobar-lo i el va sacrificar.

## El guerrer chichimeca Xólotl i el seu Códex

Xototl és també el nom d'un guerrer txitximeca, que va lluitar valentament en la guerra contra els tolteques. Les seves gestes heroiques es troben escrites a l'anomenat “Còdex Xólotl”.

## Referències

* ↑ «The Gods and Goddesses of the Aztecs» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-07-16. [Consulta: 10 agost 2021].
* ↑ Link : http://tlacatecco.com/2008/04/18/quetzalcoatls-descent-to-mictlan-the-land-of-the-dead/ i Film "The Five Suns - Sacred History of Mexico"
* ↑ Flim "The Five Suns": https://www.youtube.com/watch?v=ITstgdnmp6Y&list=LL9sDtwz7rUOJOKn0zAHYEwQ
# Zdeněk Škrland

Zdeněk Škrland (Praga, 6 de febrer de 1914 - Praga, 6 de març de 1996) fou un piragüista txecoslovac que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín on, fent parella amb Václav Mottl, guanyà la medalla d'or en la competició del C-2 10.000 metres del programa de piragüisme.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món en aigües tranquil·les de 1938.

## Referències

* 1 2 «Zdeněk Škrland Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 28 desembre 2018].
* ↑ Zdeněk Škrland a olympic.cz
# Friedrich Maurer

Friedrich Maurer (Viena, 18 de juny de 1912 - Viena, 10 de juliol de 1958) fou un jugador d'handbol austríac que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Friedrich Maurer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 13 desembre 2018].
# William Peacock

William "Bill" Peacock (Poplar, Londres, 6 de desembre de 1891 - Sawtry, Cambridgeshire, 14 de desembre de 1948) va ser un waterpolista anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la competició de waterpolo, en què guanyà la medalla d'or amb l'equip del Regne Unit.

## Referències

* ↑ «Bill Peacock Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 15 setembre 2017].
# Roger Gautier

Roger Gautier (11è districte de París, 11 de juliol de 1922 - 4t districte de París, 23 de maig de 2011) fou un remer francès que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Pierre Blondiaux, Jacques Guissart i Marc Bouissou.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de rem de 1953 en el vuit amb timoner.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Roger Gautier». [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Achter)». [Consulta: 5 octubre 2021].
# Arc elèctric

* «arc voltaic» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Arc-voltaic».
Un arc elèctric o arc voltaic és una descàrrega elèctrica que es forma entre dos elèctrodes sotmesos a una diferència de potencial dins d'una atmosfera gasosa enrarida, normalment a baixa pressió o a l'aire lliure. Fou descobert i demostrat per primera vegada pel químic britànic Humphry Davy el 1800. Per a iniciar un arc, es posen en contacte, breument, els extrems de dos elèctrodes, usualment en forma de llapis, en general de grafit, i es fa passar un corrent intens (uns 10 ampers) a través d'aquests. Aquest corrent provoca un gran escalfament en el punt de contacte; en separar-se els elèctrodes, es forma entre aquests una descàrrega lluminosa similar a una flama.
La descàrrega està produïda per electrons que van des de l'elèctrode negatiu al positiu, però també, en part, per ions positius que es mouen en sentit oposat. El xoc dels ions genera una calor intensa als elèctrodes, i s'escalfa més l'elèctrode positiu pel fet que els electrons que copegen contra aquest tenen major energia total.
En un arc obert a l'aire a pressió normal, l'elèctrode positiu arriba a una temperatura de 3.500 graus Celsius. Durant el temps de la descàrrega, es produeix una lluminositat molt intensa i un gran despreniment de calor. Ambdós fenòmens, en cas de ser accidentals, poden ser summament destructius, com ocorre amb la perforació d'aïlladors en les línies de transport d'energia elèctrica en alta tensió o dels aïllants de conductors i altres elements elèctrics o electrònics.

## Aplicacions

L'arc elèctric utilitzat de manera controlada s'ha emprat com a font de llum, abans de la invenció de la làmpada d'incandescència i fins i tot després, en la indústria cinematogràfica, per a aconseguir fortes intensitats lluminoses en la filmació de pel·lícules així com en els projectors de les sales de cinema. Els efectes calorífics de l'arc elèctric es continuen utilitzant en la indústria per a la soldadura de metalls i altres procediments metal·lúrgics. En aquest últim tipus d'aplicacions, la intensa calor generada per l'arc elèctric sol utilitzar-se en forns especials per a fondre materials refractaris. En aquest tipus de forns, poden arribar-se a fàcilment temperatures de l'ordre dels 3.500 °C. Açò també permet fondre productes amb un punt de fusió molt alt. L'avantatge especial d'aquest procediment és una completa independència a l'hora de triar els productes a aplicar (ferralla, esponja de ferro, lingot d'alt forn, així com qualsevol tipus de barreja).

## Enllaços externs

* Metal·lúrgia.
* Soldadures Arxivat 2006-12-16 a Wayback Machine. (castellà).
# Yadgarshah Arlat

Yadgarshah Arlat (+ 1438) fou un amir del tumen dels Arlat, que va servir a Tamerlà als darrers anys d'aquest. Es va casar amb Zubayda Sultan filla de Umar Xaikh i neta de Tamerlà. Segurament formava part de la branca de la família que havia realitzat nombrosos enllaços matrimonials amb la família de Tamerlà.
Va servir en posicions menors a les ordres de Tamerlà i després de la seva mort (1405) va ajudar a proclamar a Khalil Sultan a Samarcanda. Però aviat el va abandonar per posar-se al servei de Pir Muhammad ibn Jahangir a Balkh fins que fou assassinat el 1407, refusant aleshores servir a l'assassí Pir Ali Taz Sulduz i passant al servei de Shah Rukh.
El1410 fou enviat a Transoxiana contra Xaikh Nur al-Din, el 1415 se l'esmenta participant a la campanya de submissió de Fars. i l'any següent en la campanya de Sistan.
Va morir el 1438. Si va tenir successió es desconeix, no se sap res mes d'aquesta família en el regnat de Xah Rukh. El Muqizz al-ansab esmenta un Baydu Arlat com a líder d'un tumen al servei de Baysunghur Mirza, però no hi ha cap evidència de llaços amb Yadgarshah

## Referències

* ↑ Power, Politics and Religion in Timurid Iran, per Beatrice Forbes Manz, pàg. 38
* ↑ Manuscrit persa Matla-assadein ou-madjma albahrein, a Notices et extraits de la bibliotheque du Roi et autres bibliotheques, tome qatorzieme (volum 14), accesible a Google books, pàg. 182.
* ↑ Ibid, pags 280, 281
* ↑ Ibid, pàg 293
* ↑ Shiro Ando, Timuridische Emire, pàg 169
# Zdravko Ježić

Zdravko Ježić (Niš, 17 d'agost de 1931 - Nova York, 19 de juny de 2005) va ser un waterpolista croat que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on guanyà la medalla de plata en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, guanyà una nova medalla de plata. La seva tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1960, a Roma, on finalitzà en quarta posició. En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat d'Europa de waterpolo, de plata el 1954 i 1958, i de bronze el 1950.
El 1958 es va llicenciar en enginyeria química per la Universitat de Zagreb i el 1960 va començar a treballar per a la indústria química. En finalitzar la seva carrera esportiva es va traslladar als Estats Units. Estudià a la Universitat de Michigan i des de 1966 fins a la seva jubilació, el 1992, va treballar a la Dow Chemical Company. És coautor de nombrosos treballs científics i tècnics, i 13 patents.
El 2010 fou inclòs a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* ↑ «Zdravko Ježić Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 de maig 2011. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Men Water Polo European Championship 1954 Torino (ITA) - 31.08-05.09 Winner Hungary». todor66.com. [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ «Men Water Polo European Championship 1950 Wien (AUT) - 20-26.08 Winner Netherlands». todor66.com. [Consulta: 16 setembre 2019].
* 1 2 3 Croatian Encyclopedia (en croat). Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 1999–2009 [Consulta: 29 maig 2014]. «Ježić, Zdravko»
* ↑ «Zdravko Jezic (YUG) 2010 Honor Water Polo Player». International Swimming Hall of Fame.
# Fritjof Hillén

Fritjof Hillén (Göteborg, 19 de maig de 1893 - Göteborg, 7 de novembre de 1977) fou un futbolista suec, que jugava de defensa, que va competir durant la dècada de 1910 i 1920.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on fou cinquè en la competició de futbol. Quatre anys més tard, als Jocs de París, guanyà la medalla de bronze en la competició de futbol.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del GAIS entre 1917 i 1926, amb qui guanyà la lliga sueca de 1919 i 1922. Entre 1917 i 1928 jugà 15 partits amb la selecció nacional, en què no marcà cap gol.

## Referències

* 1 2 «Fritjof Hillén Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2012. [Consulta: 23 abril 2018].
* ↑ Fritjof Hillén - national-football-teams.com (anglès)
* ↑ Fritjof Hillén. Comitè Olímpic Suec
# William Rogers

William Rogers (Ventura, 6 de febrer de 1902 - 13 de novembre de 1987) va ser un jugador de rugbi a 15 estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va ser seleccionat per jugar amb la selecció dels Estats Units de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or.
Estudià a la Universitat Stanford, on es llicencià el 1923. A la Universitat també jugà a bàsquet. El 1966 fou escollit membre del patronat de la universitat.

## Referències

* 1 2 «William Rogers Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 2 juliol 2018].
# Allen Morgan

Allen Morgan (Seattle, 16 de juliol de 1925 - Seattle, 12 de setembre de 2011) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Era el timoner i formà equip amb Warren Westlund, Robert Martin, Robert Will i Gordon Giovanelli.

## Referències

* ↑ «Allen Morgan Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2013. [Consulta: 10 juny 2019].