OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Caixa Ontinyent

La Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat d'Ontinyent, més coneguda com a Caixa Ontinyent, és una caixa d'estalvis fundada el 1884 a la localitat d'Ontinyent, a la comarca de la Vall d'Albaida, al País Valencià.
Fins al 1965 només va tenir una única sucursal. A partir de llavors va començar l'expansió tant per la ciutat d'Ontinyent com per les localitats limítrofes. La seva següent expansió va anar per les comarques de La Costera i La Safor, així com en la ciutat de València. En els últims anys la Caixa ha enfocat el seu creixement territorial cap a les comarques alacantines de l'Alcoià i Comtat.
L'any 2014 tenia 47 oficines i una plantilla de 185 treballadors (/es) a jornada completa, mentre que el 31 de desembre de 2018 en tenia dues menys (45) (totes al País Valencià) però una plantilla total d'uns quants treballadors (/es) més (192) a jornada completa.
Fora de les oficines de l'entitat, es pot operar als caixers automàtics de la xarxa Servired a tot Espanya, i també a estats de la zona euro.
Aquesta caixa i Colonya Caixa Pollença són les dues úniques caixes d'estalvis que perduren en territori espanyol, ja que no es van veure afectades per la reestructuració del sector bancari durant la crisi financera de 2008. I la Caixa Ontinyent es considera un exemple de banca ètica.

## Referències

* 1 2 3 4 «Caixa Ontinyent, Informe Financiero Anual 2014» (en castellà). CNMV.es. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «Información institucional» (en castellà). CaixaOntinyent.es. Arxivat de l'original el 2013-10-19. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Ontinyent y Sociedades Dependientes: cuentas anuales e informe de gestión, ejercicio 2018» (en castellà). KPMG Auditores, 31-12-2018. Arxivat de l'original el 2020-09-18. [Consulta: 17 juliol 2020].
* ↑ «Registro de entidades del Banco de España, Cajas de Ahorros» (en castellà). Banc d'Espanya. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «Caixa Ontinyent, un ejemplo de banca ética» (en castellà). Cadena Ser, 02-06-2013. [Consulta: 30 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Caixa Ontinyent - Lloc web oficial (castellà)
* Vilaweb.cat - Pràctiques fraudulentes al govern de Caixa Ontinyent
# Grupo Santander

Grupo Santander és un grup bancari centrat en el Banco Santander, conegut també com «el Santander». Originari de la ciutat càntabra de Santander, és el banc més gran de la zona euro (en temes de capitalització de mercat).
El 2015 va comprar Banif, amb capital majoritari de l'Estat portuguès, per evitar-ne la liquidació. Amb la compra de Banco Popular Español en 2017 va superar els 400.000 milions d'euros en actius reforçant la seva posició de líder a Espanya, però en deixar de compatibilitzar en la seva filial espanyola la banca corporativa i d'inversió en 2019, que es van integrar a Resto de Europa, el liderat a Espanya va passar a Caixabank.

## Patrocinis

Banc Santander promou l'esport popular i fomenta el desenvolupament d'una vida sana, amb el futbol i les carreres com a eixos centrals. En futbol és el patrocini principal.

## Crítiques

La filial Santander UK va ser sancionada l'any 2014 amb 14,8 milions d'euros per la Financial Conduct Authority, ja que segons el regulador britànic es van produir «errades serioses» en la forma d'oferir assessorament financer a llurs clients.
La gestora Santander Asset Management va ser sancionada l'any 2012 amb 14 milions d'euros per una dubtosa gestió de les comissions, ja que segons el regulador espanyol, la Comissió Nacional del Mercat de Valors, infringien la normativa de les institucions d'inversió col·lectiva.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Annual Report 2008» (PDF). Banco Santander. [Consulta: 1r maig 2009].
* ↑ «Orçamento, reversões e Banif marcaram primeiros 100 dias do Governo» (en portuguès). SIC Noticias, 04-03-2016. [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ Sampedro, R. «CaixaBank se convierte en la entidad líder por activos en España» (en castellà). Expansion, 03-10-2019. [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Banco Santander concentra sus patrocinios en el fútbol» (en castellà). El Economista, 25 juny 2019. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «Multa récord de 14,8 millones para el Santander en Reino Unido por mal asesoramiento a sus clientes». Público. [Consulta: 9 abril 2016].
* ↑ «La crisis deja un reguero de escándalos financieros en Banco Santander». El Diario. [Consulta: 9 abril 2016].
# Banc d'Estònia

El Banc d'Estònia (estonià: Eesti Pank) és el banc central de la República d'Estònia i actualment pertany a l'Eurosistema i Sistema Europeu de Bancs Centrals. Fins a l'1 de gener de 2011 encunyava la corona estoniana, moment en què Estònia va passar a formar part de la zona euro. Des del 7 de juny de 2012, el president del banc és Ardo Hansson.

## TALIBOR

TALIBOR és l'acrònim de Tallinn Interbank Offered Rate (Taxa Interbancària Oferta de Tallinn) i és una referència diària basada en el tipus d'interès de com el banc ofereix préstecs no garantits o insegurs a altres bancs al mercat financer o mercat interbancari estonià. TALIBOR es publicat diàriament pel Banc d'Estònia juntament amb el TALIBID Tallinn Interbank Bid Rate (Taxa d'Oferta Interbancària de Tallin).
El TALIBOR es calcula sobre la base de cotitzacions per a diferents terminis previstos pels bancs de referència, fent-ho públic cada dia laborable al voltant de les 11 del matí, fent cas omís de la cotització màxima i mínima, i calculant la mitjana aritmètica de les cotitzacions.

## Introducció de l'Euro el 2011

Amb la introducció de l'euro l'1 de gener de 2011 la funció del banc va canviar i moltes de les seves funcions van ser assumides pel Banc Central Europeu. Altres funcions li segueixen romanent en exclusivitat, així com la seva pertinença al Sistema Europeu de Bancs Centrals.

## Presidents del Banc d'Estònia

* Mihkel Pung (març 1919 – agost 1919)
* Eduard Aule (octubre 1921 – octubre 1925)
* Artur Uibopuu (octubre 1925 – novembre 1926)
* Jüri Jaakson (novembre 1926 – juliol 1940)
* Juhan Vaabel (juliol 1940 – octubre 1940)
* Martin Köstner (1944–1949; a l'exili)
* Oskar Kerson (21 de gener de 1968 – 31 de desembre 1980; a l'exili)
* Rein Otsason (28 de desembre 1989 – 23 de setembre 1991)
* Siim Kallas (23 de setembre de 1991 – 27 d'abril 1995)
* Vahur Kraft (27 d'abril de 1995 – 7 de juny 2005)
* Andres Lipstok (7 de juny de 2005 – 7 de juny de 2012)
* Ardo Hansson (7 de juny de 2012 - present)

## Referències

* ↑ «Ardo Hansson». [Consulta: 11 maig 2016].
* ↑ «Estonia ready for euro»; European Commission, 12-05-2010 [Consulta: 12 maig 2010].

## Vegeu també

* Economia d'Estònia

## Enllaços externs

* «Pàgina oficial en anglès del Banc d'Estònia». Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Wainganga

Wainganga ("La fletxa d'aigua") és un riu de l'Índia a Madhya Pradesh, districte de Balaghat. És el riu principal del districte. Neix a les muntanyes damunt de Partabpur al districte de Seoni, a uns 18 km de la ciutat de Seoni a l'altiplà de Satpura, i corre 98 km, amb una amplada mitjana de 250 metres fins que se li uneix el riu Thanwar. Comença un descens passant per una sèrie de ràpids i canals fondos en direcció sud i sud-oest cap a Balaghat (ciutat), Tumsar, Bhandara, i Pauni, rebent nombrosos afluents dels quals el principals són el Bagh, el Kanhan, el Chulband, i el Garhvi. Surt del districte de Balaghat a Borinda i després d'un curs de 580 km s'uneix al Wardha, a Seoni prop del límit amb el districte de Chanda, i forma el Pranahita, que desaigua al Godavari.

## Vegeu també

* Kanhan.
# Cantó de Sent Clar

Cantó de Sent Clar és un cantó del departament francès del Gers amb les següents comunes:
* Avesan
* Vivèrs
* Cadelhan
* Lo Casteron
* Estramiac
* Gaudonvila
* L'Isla Boson
* Manhàs
* Maurós
* Pessolens
* Sent Clar
* Sent Criac
* Sent Launart
* Tornacopa

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1979-2004 | Bernard Cassaignau | UDF |
| 2004- | Bernard Gendre | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.185 | 3.413 | 3.162 | 2.929 | 2.648 | 2.554 | 2.762 |
# Cantó de Ruenas de Marjarida

El cantó de Ruenas de Marjarida és un cantó francès del departament del Cantal, situat al districte de Sant Flor. Té 13 municipis i el cap és Ruenas de Marjarida.

## Municipis

* Celós
* Chalalher
* Chaselas
* Claveiras
* Faverolles
* Lorcières
* Loubaresse
* Rageade
* Ruenas de Marjarida
* Sant Just
* Saint-Marc
* Soulages
* Védrines-Saint-Loup

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1976 | Maurice Montel | SFIO, després Divers gauche |
| 1976- | Louis Clavilier | UDF, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Ruffieux

El cantó de Ruffieux és un cantó francès del departament de la Savoia, situat al districte de Chambéry. Té 8 municipis i el cap és Ruffieux.

## Municipis

* Chanaz
* Chindrieux
* Conjux
* Motz
* Ruffieux
* Saint-Pierre-de-Curtille
* Serrières-en-Chautagne
* Vions

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| ?-1953 | François Pressevot | Rad. | |
| 1953-1976 | Pierre Pignin | SFIO després Centrista | |
| 1976-1988 | Francis Rudkiewicz | PS | Alcalde de Motz |
| 1988-2008 | Guy Dyen | DVD | Alcalde de Chindrieux |
| 2008-en curs | Yves Husson | DVG | Alcalde de Chanaz des de 1977 |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1882 | 1926 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| ? | ? | ? | ? | ? | 3.157 | 3.719 | 4.182 | 4.922 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||||
# Cantó de Vic del Comte

El cantó de Vic del Comte és un cantó francès del departament del Puèi Domat, situat al districte de Clarmont d'Alvèrnia. Té 13 municipis i el cap és Vic del Comte.

## Municipis

* Busséol
* Isserteaux
* Laps
* Manglieu
* Mirefleurs
* Parent
* Pignols
* La Roche-Noire
* Saint-Georges-sur-Allier
* Saint-Maurice
* Sallèdes
* Vic del Comte
* Yronde-et-Buron

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1992 | Joseph Planeix | SFIO, després PS |
| 1992-1998 | Roger Blanc | UDF |
| 1998- | Roland Blanchet | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 6.328 | 7.121 | 8.163 | 9.692 | 11.197 | 11.752 | 12.986 |
# Cantó de Vichèi Sud

El cantó de Vichèi Sud és un cantó francès del departament de l'Alier, situat al districte de Vichèi. Compta amb part del municipi de Vichèi.

## Municipis

* Vichèi

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-2004 | Georges Frelastre | Divers droite, després UDF |
| 2004- | Christian Corne | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | 13.521 | 14.417 | 12.871 |
# Cara de plata

Cara de Plata és una obra de teatre de Ramón María del Valle-Inclán escrita el 1922 i que s'integra en la trilogia Las comedias bárbaras. Si bé va ser l'última a escriure's (catorze anys després que l'anterior), des del punt de vista de la cronologia narrativa és la que dona principi a la història.

## Argument

L'obra presenta la història dels Montenegro, una família hisendada de la Galícia rural del segle xix. Es planteja el conflicte entre Juan Manuel, el patriarca i cacic local, un home poderós, alterós i sense escrúpols i el seu fill petit, sobrenomenat Cara de Plata. Aquell ha iniciat un enfrontament amb l'església en impedir el pas de l'abat per les terres de la família i segrestant, de pas, a la qual era la seva fillola Sabelita. Aquesta s'enamora de Cara de Plata, però acaba convertint-se en amant del pare, la qual cosa fa esclatar el conflicte entre tots dos. L'abat desafia a Don Joan Manuel i aquest envia al seu fill a combatre el grup del religiós, amb l'esperança que sucumbeixin els seus dos enemics.

## Representacions

L'obra no es va estrenar en un escenari fins a 45 anys després d'haver estat escrita. Concretament al Teatre Moratín de Barcelona el 23 de desembre de 1967, amb direcció de Josep Maria Loperena i Jené i protagonitzada per Luis Prendes (Juan Manuel), Vicente Parra (Cara de Plata), Silvia Tortosa, Ramon Durán, Paquita Ferrándiz i Eugenia Zuffoli.
En 1991 va haver-hi una interpretació conjunta de les tres obres que componen la trilogia, dirigida per José Carlos Plaza i amb José Luis Pellicena com Juan Manuel i Toni Cantó com a Cara de Plata
En 2005 es va representar al Teatro María Guerrero de Madrid, amb direcció de Ramón Simó i interpretació de Chete Lera (Juan Manuel), Jesús Noguero (Cara de Plata), Bárbara Goenaga, Lucía Quintana, Maite Brik i Susi Sánchez, qui va obtenir el Premi Unión de Actores a la millor actriu secundària de teatre.

## Referències

* ↑ Crítica de l'estrena al Diari La Vanguardia, de 27 de desembre de 1967
* ↑ Premios de la Unión de Actores, El País, 20 de maig de 2006

## Enllaços externs

* Información en Madridetatro.eu
* El teatro de Vall-Inclán Arxivat 2010-12-24 a Wayback Machine.
* Crítica de l'estrena a Madrid al Diari Abc, de 29 de març de 1968
* El rapto de Sabelita. Ricardo Domenech. Diari Abc, 4 de gener de 1986
# Carlos Vizziello Pilisi

Carlos Alberto Vizziello Pilisi (Santa Fe (Argentina), 1949) és un músic argentí establert a Espanya. Estudià piano al seu país i formà part del Quinteto Santa Fe, després anomenat Quintaesencia, on va tocar el baix. El 1972 va marxar de l'Argentina i es va establir a Espanya, on inicialment tocava el baix però després va conèixer Manuel Summers i va començar a compondre bandes sonores de pel·lícules. Posteriorment treballà per a Televisió Espanyola, on va compondre la música de programes com Los mundos de Yupi o El día que me quieras. El 1994 fou encarregat per Walt Disney del doblatge de les pel·lícules amb veus hispanes.

## Bandes sonores (selecció)

* Yo la vi primero (1974)
* Amor casi... libre (1976)
* Sentados al borde de la mañana, con los pies colgando (1978)
* ¿Pero no vas a cambiar nunca, Margarita? (1978)
* Apaga ... y vámonos (1981)
* To er mundo é... mejó! (1982)
* Me hace falta un bigote (1986)

## Premis

35a edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics
| Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| Millor música | Sentados al borde de la mañana, con los pies colgando | Guanyador |

## Referències

* ↑ Carlos Vizziello a epdlp.com
* ↑ «Premios del Círculo de Escritores Cinematográficos». El País, 02-02-1980 [Consulta: 27 gener 2019].

## Enllaços externs

* Carlos Vizziello a worldcat.org
* Carlos Vizziello a bne.es
* Carlos Vizziello a Internet Movie Database
* Carlos Vizziello a discogs
# Carmen Lomana

María del Carmen Fernández de Lomana Gutiérrez (Lleó, 1948), coneguda com a Carmen Lomana, és una empresària i col·leccionista de moda espanyola. També ha fet diverses aparicions en tertúl·lies televisives. El 1999 enviduà del dissenyador industrial d'origen xilè Guillermo Capdevila. Va saltar a la fama televisiva per les seves aparicions a la premsa del cor espanyola. Es va presentar com a número tres al Senat amb Vox a les eleccions generals espanyoles de 2015.

## Referències

* ↑ Lomana, ¿cumpleaños en Celorio?, La Nueva España
* ↑ Carmen Lomana repasa, a sus 63 años, su infancia y juventud en Logroño Arxivat 2018-06-18 a Wayback Machine., LaRioja.com
* ↑ Carmen Lomana: "Lo único que me he operado son los párpados" Arxivat 2015-04-16 a Wayback Machine.. Mujerhoy.com
* ↑ «C. Lomana: "La vida me quitó un hijo y a mi marido"» (en castellà). Diez Minutos. Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 22 desembre 2011].
* ↑ «Carmen Lomana, cazada otra vez con las lomanas al aire» (en castellà). Terra. Arxivat de l'original el 2011-12-24. [Consulta: 22 desembre 2011].
* ↑ «número tres de la lista de Vox al Senado por Madri». El Mundo, 18-11-2015 [Consulta: 19 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Mencions de Carmen Lomana a la premsa, Google News (castellà)
# Cardiospermum

Casdiospermum és un gènere de plantes amb flors d'arbustos o petits arbres pertanyent a la família Sapindaceae. Comprèn 65 espècies descrites i d'aquestes, tan sols 17 acceptades. Es troba distribuïdes en les àrees càlides d'Amèrica i algunes s'estenen als tròpics del Vell Món.

## Descripció

Enfiladisses perennes o anuals; tiges primes, herbacis a llenyosos, amb deixant simple; plantes polígames. Fulles biternades; folíols amb marge profundament crenat o serrat, híspids a glabres, sovint amb punts o ratlles pel·lúcids. Inflorescència de tirsos axil·lars, peduncles amb 2 arracades, flors zigomorfes petites, blanques; sèpals 4 (a Nicaragua) o 5, el parell exterior més petit; pètals 4, els 2 més grans amb una escata gran, els 2 més petits amb una petita escata crestada; glàndules del disc 4, les 2 inferiors obsoletes, les 2 superiors ovades o corniformes; estams 8, excèntrics, filaments desiguals, lliures o connats en la base; ovari sèssil o estipitat, lòculs 3, estigmes 3, òvuls solitaris. Fruit una càpsula inflada, amb 3 carpels, membranàcia o subcartàcia; llavors globoses, amb testa crustàcia i arilo blanc reduït, cordiforme o reniforme, embrió amb cotilèdons biplicats.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Carl von Linné i publicat en Species Plantarum1: 366–367. 1753.

### Etimologia
## Espècies seleccionades

* Cardiospermum corindum
* Cardiospermum dissectum
* Cardiospermum grandiflorum
* Cardiospermum halicacabum
* Cardiospermum microcarpus

## Referències

* ↑ Cardiospermum en PlantList
* 1 2 «Cardiospermum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 3 juny 2013].
# Gerhard Stöck

Gerhard Stöck (Trzcianka, 28 de juliol de 1911 - Hamburg, 29 de març de 1985) va ser un atleta alemany, especialista en el llançament de pes i de javelina, que va competir durant la dècada de 1930. La seva filla, Jutta Stöck, també fou esportista olímpica.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla d'or en la prova del llançament de javelina i la de bronze en la del llançament de pes. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en la prova del llançament de pes al Campionat d'Europa d'atletisme de 1938, una d'or i una de bronze als International University Games. i el campionat nacional de javelina de 1938. En aquesta mateixa prova fou vuit vegades segon. Mai guanyà el campionat alemany de pes, tot i que sí en fou segon quatre vegades.
Stöck es va llicenciar en filologia i des del 1938 va treballar com a professor. Anteriorment, el 1933 s'afilià a l'organització paramilitar nazi Sturmabteilung i, el 1944 fou ascendit a Sturmbannführer. Després de la Segona Guerra Mundial va continuar competint fins a principis dels anys 1950 i posteriorment fou dirigent esportiu. Fou el cap de l'equip unificat alemany als Jocs de 1956 i 1960 i sotsdirector als de 1964. El seu passat nazi sols fou conegut després de la seva mort, el 1985, ja que entre altres coses, havia falsificat la seva data de naixement.

## Referències

* 1 2 3 «Gerhard Stöck Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 de maig 2015. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «World Student Games (Pre-Universiade)». [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Speerwerfen - Herren)». [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Kugelstoßen - Herren)». [Consulta: 1r maig 2020].
# Lug (ansa)

El lug és una protuberància habitualment adornarda, un pom, o prominència en el costat d'un recipient: gerro, gerra, got, etc. També n'hi ha en les terrisses prehistòriques, gerros de pedra, o recipients provinents de l'antic Egipte, vaixella de Hembury, claw beaker (espècie de gerros utilitzats per a beure), i llança porquera.
Una lug pot tenir un buit per a penjar el recipient, o bé ser format tan sols d'una prominència, sense buit. En l'antic Egipte els lug tenien una obertura per a penjar-los; els recipients comunament eren dotats de 2 o 3 lug.
En el període romà es posava els lug en algunes menes de blocs que componien les columnes per facilitar-ne la construcció. Després que els blocs, fent passar una corda en els lug, havien estat alçats i posats en llur posició permanent amb una grua, els lug ja inútils eren cisellats.
* Part frontal del coltell de Gebel el-Arak
* Part amb el lug del coltell de Gebel el-Arak
* Gerro amb lug de l'Antic Egipte i gerro de pedra foradat (III mil·lenni a.C.)
* Porcellana amb lug de l'Antic Egipte (primeres dinasties)

## Enllaços externs

* «Recipients de pedra de l'Antic Egipte, amb lug suspesos amb forat.» (en anglès).
* «Gerros de pedra, amb lug suspesos amb forat.» (en anglès).
# Wainaku

Wainaku és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 1.227 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wainaku tenia 1.227 habitants, 422 habitatges, i 317 famílies La densitat de població era de 360,19 habitants per km².
Dels 422 habitatges en un 27,0% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,0% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 64 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42,7 anys. Per cada 100 dones hi havia 97,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.292 $ i la renda mediana per família de 52.946 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.792 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 19.296 $. Aproximadament el 6,9% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wainaku». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Wainaku». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.