OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anatoli Lútikov

Anatoli Stepànovitx Lútikov (en rus: Анатолий Степанович Лутиков) (Leningrad, 5 de febrer de 1933 - Anapa, Rússia, 23 d'octubre de 1989), fou un jugador i entrenador d'escacs rus, que va jugar sota bandera soviètica; fou Gran Mestre des de 1974. Dos cops Campió de Rússia (1955 i 1959), entre els anys 60 i mitjan 70 del segle xx formà part de l'elit dels escaquistes de la Unió Soviètica.
La classificació mundial més alta de la seva carrera es va produir a la llista d'Elo de la FIDE de l'1 juliol de 1972, en què hi tenia un Elo de 2545 punts, cosa que el situava entre les posicions 38 i 41 del rànquing mundial (empatat amb Jan Smejkal, Larry Evans i Helmut Pfleger), i en 23a posició entre els escaquistes soviètics.

## Resultats destacats en competició

Entre 1959 i 1969, va competir a la fase final de set Campionats soviètics, assolint el seu major èxit quan fou tercer en l'edició jugada entre 1968 i 1969 a Alma-Ata, on hi fou tercer (els campions foren Lev Polugaievski i Aleksandr Zaitsev.
El 1955, va guanyar el Campionat de la República Socialista Federativa Soviètica de Rússia celebrat a Leningrad, un èxit que repetiria més tard en l'edició de 1959, a Vorónej. El 1956 formà part de l'equip soviètic que va guanyar la medalla d'or a l'Olimpíada d'escacs per estudiants. El 1960 guanyà a Bad Salzungen.
El 1965, va jugar a Hamburg en representació de l'equip soviètic, com a segon tauler suplent, en els Campionat d'Europa per equips, guanyant dues medalles d'or (amb l'equip i individual).
El seu major èxit en l'escena internacional va arribar el 1967, quan va participar en el fort Torneig Hoogovens a Beverwijk i hi quedà segon, només rere Borís Spasski, i per davant de jugadors de l'elit del moment com Dragoljub Ciric, Bent Larsen, Klaus Darga, Svetozar Gligoric o László Szabó). D'altres resultats importants que assolí foren els següents: El 1968 empatà al segon lloc amb Robert Hartoch al torneig IBM-B d'Amsterdam, per darrere de Stefano Tatai. El 1971 fou primer a Dubna. El 1973 empatà al primer lloc a Leipzig amb en Vlastimil Hort. El 1976 fou primer a Albena.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Anatoli Lútikov» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 30 agost 2010].
* ↑ FIDE Rating History, a olimpbase.org
* ↑ Fitxa d'Anatoli Lútikov a OlimpBase «olimpbase.org». [Consulta: 30 agost 2010]. (anglès)
* ↑ Resultat de Beverwijk a storiascacchi Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (italià)

## Enllaços externs

* Estimació Elo d'Anatoli Lútikov a «chessmetrics.com». [Consulta: 30 agost 2010]. (anglès)
# Gregory Gates

Gregory Gates (anglès: Gregory Crozier Gates) (Montclair, 28 d'abril de 1926 - Fredericksburg, 9 de gener de 2020) fou un remer estatunidenc que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Frederick Kingsbury, Stuart Griffing i Robert Perew.

## Referències

* ↑ «Greg Gates Larsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2019. [Consulta: 11 juny 2019].
# Maria Sander

Maria Sander (Dinslaken, 30 d'octubre de 1924 - Much, 12 de gener de 1999), nascuda Maria Domagala, va ser una atleta alemanya, especialista en tanques i curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, on va disputar tres proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de plata en la prova dels 4x100 metres relleus i la de bronze en els 80 metres tanques, mentre en els 100 metres fou cinquena. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, va disputar dues proves del programa d'atletisme. Quedà eliminada en sèries en els 80 metres tanques i fou sisena en els 4x100 metres relleus.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat d'Europa d'atletisme de 1954, en pentatló i 4x100 metres relleus, i deu campionats nacionals, vuit en els 80 metres tanques (1943, 1946, 1948, 1949, 1951, 1952, 1953 i 1954) i tres en els 100 metres (1952, 1953 i 1954). Durant la seva carrera esportiva establí diversos rècords del món en els 4x100 metres relleus.

## Millors marques

* 100 metres. 10.8"
* 200 metres. 24.8"
* 80 metres tanques. 10.9" (1956)

## Referències

* 1 2 3 «Maria Sander Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 11 novembre 2019].
* 1 2 Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Opuntia robusta

Opuntia robusta és una espècie de planta fanerògama de la família dels cactus, nativa d'Amèrica del Nord a Mèxic.
Planta arbustiva d'1 a 1,5 m d'alçada, tronc ben definit, ramificat des de la base. Cladodis aplanats, circulars o una mica oblongs fins obovats de 15 a 40 cm de llarg o més i 28 cm d'ample; molt gruixuts de fins a 2,5 cm de gruix, verd clar blaus, glaucs, sense taques vermell porpra sota l'arèola; epidermis glabra i cerosa; fulles curtes còniques.
Arèoles ovades, lleugerament enfonsades, de 7 a 8 sèries, distants de 4 a 5,5 cm, variables en grandària; amb un marge de feltre curt negre o blanc groguenc i feltre bru al centre; gloquidis de groguencs a marrons, prims, d'1 a 18 mm de llarg. A les arèoles de les vores dels cladodis els gloquidis són més llargs i abundants, de fins a 25 mm de llarg. Espines subulades, aplanades a la base, divergents, de mides variables fins a 5 cm de llarg; en nombre d'1 a 6, generalment absents en la varietat larreyi; blanc-groguenques amb la base groguenca o castanya.
Floreix d'abril a maig. Flors de 5 a 7 cm de llarg i 8 cm de diàmetre a l'antesi, groc intens; segments externs romboïdals emarginats o mucronats, grocs amb tint verd vermellós al centre i àpex; segments interns obovats, d'emarginats a mucronats, groc intens; pericarpel amb tubercles gruixuts i escassos, gloquidis de fins de 3 mm de llarg. En aquestes plantes és freqüent trobar tant flors unisexuals com hermafrodites. Fructifica de setembre a octubre. Els fruits són amples, subglobosos, globosos o el·líptics, vermells; arèoles del pericarpel escasses, amb feltre de color marró clar; gloquidis de 3 mm de llarg, grocs, polpa vermella; llavors d'aproximadament fins a 5 mm de llarg.

## Taxonomia

Opuntia robusta va ser descrita per J.C. Wendl. i publicada a Cat. Hort. Herrenh., l'any 1835.

### Etimologia

* Opuntia: nom genèric que prové del grec usat per Plini el Vell per a una planta que va créixer al voltant de la ciutat d'Opunte a Grècia.
* robusta: epítet llatí que significa "robusta".

### Sinonímia

* Opuntia camuessa F.A.C. Weber
* Opuntia gorda Griffiths
* Opuntia guerrana Griffiths
* Opuntia larreyi F.A.C. Weber ex Coult.
* Opuntia robusta var. guerrana (Griffiths) Sánchez-Mej.
* Opuntia robusta var. larreyi (F.A.C. Weber ex Coult.) Bravo

## Referències

* ↑ González D. A, Riojas L.M.E, Arreola N.H.J. (2001) El género Opuntia en Jalisco. Guía de campo. Univ. de Guadalajara y Comisión Nacional para el Conocimiento y Uso de la Biodiversidad. Guadalajara, México. 135 pp.
* ↑ «Opuntia robusta». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 18 juliol 2017].
* ↑ Opuntia a Nombres Botánicos.
* ↑ robusta a Epítetos Botánicos
* ↑ «Opuntia robusta a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 18 juliol 2017].

## Bibliografia

* AFPD. 2008. African Flowering Plants Database - Base de Donnees des Plantes a Fleurs D'Afrique.
* Allorge-Boiteau, L. 2002. Les cactées introduites à Madagascar. Succulentes (France) 25(1): 9–16.
* CONABIO. 2009. Catálogo taxonómico de especies de México. 1. In Capital Nat. México. CONABIO, Mexico City.

## Enllaços externs

* Opuntia robusta
* Opuntia Arxivat 2011-02-28 a Wayback Machine.
# Tobogan als Jocs Olímpics d'hivern de 2006

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 celebrats a la ciutat de Torí (Itàlia) es disputaren dues proves de tobogan, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina.
La prova es disputà entre els dies 16 i 17 de febrer de 2006 a les instal·lacions de Cesana Pariol.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 42 corredeors, entre ells 27 homes i 15 dones, de 21 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (4) Austràlia (2) Àustria (2) Bermudes (1) Canadà (5) Corea del Sud (1) | Croàcia (1) Estats Units (4) França (1) Irlanda (1) Itàlia (2) | Japó (3) Letònia (1) Líban (1) Noruega (1) Nova Zelanda (2) | Polònia (1) Regne Unit (3) Rússia (2) Sud-àfrica (1)  Suïssa (3) |

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Tobogan Detalls | Duff Gibson | Jeff Pain | Gregor Stähli |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Tobogan Detalls | Maya Pedersen-Bieri | Shelley Rudman | Mellisa Hollingsworth |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Canadà | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2 | Suïssa | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Enllaços externs

* (anglès) Programa oficial
# Volta a Llombardia 1927

La Volta a Llombardia 1927 fou la 23a edició de la Volta a Llombardia. Aquesta cursa ciclista organitzada per La Gazzetta dello Sport es va disputar el 30 d'octubre de 1927 amb sortida i arribada a Milà després d'un recorregut de 252 km.
La competició fou guanyada per tercer any consecutiu per l'italià Alfredo Binda (Legnano-Pirelli) per davant dels seus compatriotes Alfonso Piccin (Christophe-Hutchinson) i Antonio Negrini (Wolsit-Pirelli).
Binda és el primer corredor en la història que guanya tres edicions consecutives de la Volta a Llombardia.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Alfredo Binda | Legnano-Pirelli | 8h 57' 27" |
| 2 | Alfonso Piccin | Christophe-Hutchinson | + 4' 11" |
| 3 | Antonio Negrini | Wolsit-Pirelli | m. t. |
| 4 | Giuseppe Pancera | Berrettini-Hutchinson | + 4' 12" |
| 5 | Luigi Giacobbe | Wolsit-Pirelli | m. t. |
| 6 | Albert Blattmann | Diamant | + 4' 13" |
| 7 | Giovanni Brunero | Legnano-Pirelli | + 5' 57" |
| 8 | Alessandro Catalani | Wolsit-Pirelli | + 6' 21" |
| 9 | Michele Mara | Individual | + 8' 18" |
| 10 | Battista Visconti | Individual | + 13' 58" |

## Referències

* Resultats a Les-Sports.info
* El Sitio de Ciclismo

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
# Leonardo Valdés Romero

Leonardo Valdés Romero (8 de setembre de 1975) és un jugador d'escacs costa-riqueny que té el títol de Mestre Internacional.
A la llista d'Elo de la FIDE de l'abril de 2016, hi tenia un Elo de 2375 punts, cosa que en feia el jugador número 3 (en actiu) de Costa Rica. El seu màxim Elo va ser de 2444 punts, a la llista del juliol de 2013.

## Resultats destacats en competició

Ha estat quatre cops Campió de Costa Rica en els anys 1998, 2002, 2007 i 2012, i també campió d'Amèrica Central a les temporades 2002/2003 i 2006/2007.
L'agost de 2012 fou subcampió de l'Obert de La Pobla de Lillet amb 7½ punts de 9, els mateixos punts que el campió Josep Oms però amb pitjor desempat.
El juny de 2013 fou tercer al Memorial Josep Lorente amb 7 punts de 9 (el campió fou Orelvis Pérez Mitjans).
El 2016 formà part del primer equip del Club Escacs Mollet que guanyà per primera vegada a la seva història la Divisió d'Honor, la màxima categoria de la Lliga Catalana d'Escacs. El juny de 2016 fou tercer a l'Obert del Mollet del Vallès amb 7 punts, a un punt del campió Rolando Alarcón.

### Participació en olimpíades d'escacs

Valdés ha participat, representant Costa Rica, en nou Olimpíades d'escacs entre els anys 1994 i 2014 (dos cops com a 1r tauler), amb un resultat de (+33 =27 –35), per un 48,9% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 2006 en puntuar 7 d'11 (+6 =2 -3), amb el 63,6% de la puntuació, amb una performance de 2372.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Leonardo Valdés Romero» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 26 abril 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Costa Rica"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 26 abril 2016].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Leonardo Valdés Romero «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-05-31. [Consulta: 26 abril 2016].
* ↑ «XXII Obert de La Pobla de Lillet». http://chess-results.com.+[Consulta: 26 abril 2016].
* ↑ «IV Memorial Josep Lorente». http://chess-results.com.+[Consulta: 26 abril 2016].
* ↑ «El Club Escacs Mollet aconsegueix el seu primer títol a la màxima categoria de la Lliga Catalana». escacs.cat. [Consulta: 26 abril 2016].
* ↑ «IX Open Internacional Mollet del Valles - Memorial Ezequiel Martin». http://chess-results.com.+[Consulta: 12 juny 2016].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Grietje de Jongh

Grietje de Jongh (Oostzaan, 2 de novembre de 1924 - Amsterdam, 6 de febrer de 2002) fou una atleta neerlandesa, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. En ambdues quedà eliminada en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, tornà a disputar dues proves més del programa d'atletisme. Fou sisena en els 4x100 metres, mentre en els 200 metres quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en el 4x100 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1950, formant equip amb Xenia Stad-de Jong, Bertha Brouwer i Fanny Blankers-Koen. El 1950 guanyà el campionat nacional dels 100 metres i el 1954 el dels 800 metres. En aquesta darrera prova millorà el rècord nacional en dues ocasions.

## Millors marques

* 100 metres. 12,1" (1948)
* 200 metres. 25,0" (1952)
* 800 metres. 2' 17.2" (1953)

## Referències

* 1 2 3 Grietje de Jongh a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 237. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Marieke van Doorn

Marieke van Doorn (Rotterdam, 15 de juny de 1960) és una jugadora d'hoquei sobre herba neerlandesa, ja retirada, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, guanyà la medalla de bronze en la mateixa prova. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or a la Copa del món d'hoquei sobre herba, una d'or al Champions Trophy i una d'or al Campionat d'Europa. Entre 1982 i 1988 disputà 89 partits amb la selecció neerlandesa.

## Referències

* ↑ «Marieke van Doorn Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2012. [Consulta: 6 abril 2020].
* ↑ Marieke van Doorn a Federació Neerlandesa d'Hoquei sobre herba
# Paramonacanthus tricuspis

Paramonacanthus tricuspis és una espècie de peix de la família dels monacàntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 19.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 6-7 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Índia fins a la costa occidental de Tailàndia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1865-1869. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. V. Baudroies, Ostracions, Gymnodontes, Balistes. Atlas Ichthyol. v. 5 . 1-152.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hollard, H. L. G. M., 1854. Monographie de la famille des Balistides. Suite 3. Annales de sciences naturelles, París (Zool.) (Sér. 4) v. 2: 321-366, Pls. 12-14.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.

## Bibliografia

* Bussing, W.A. i R.J. Lavenberg, 1995. Monacanthidae. Cachúas, lijas. p. 1278-1280. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hutchins, J. B., 1997: Review of the monacanthid fish genus Paramonacanthus, with descriptions of three new species. Records of the Western Australian Museum Suppl. Núm. 54: 1-57.
* Hutchins, J.B., 2001. Monacanthidae. Filefishes (leatherjackets). p. 3929-3947. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tortonese, E., 1979. Monacanthidae. p. 643. A: J. C. Hureau i Th. Monod (eds.) Check-list of the Fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM). UNESCO, París. Vol. 1.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pablo Lafuente

Pablo Lafuente (20 de febrer de 1985) és un jugador d'escacs argentí, que té el títol de Gran Mestre des de 2008.
Tot i que roman inactiu des del setembre de 2011, a la llista d'Elo de la FIDE del juliol de 2020, hi tenia un Elo de 2550 punts, cosa que en feia el jugador número 7 de l'Argentina. El seu màxim Elo va ser de 2587 punts, a la llista de maig de 2010.

## Resultats destacats en competició

El 2014 quanyà el Torneig Mar del Plata 2004. L'agost de 2008 fou campió de l'Obert de Sants amb 8 punts de 10 partides, empatat amb Mateusz Bartel, Diego Di Berardino i Josep Oms i Pallisé. El 2010 fou campió de l'Obert de Neckar (Alemanya).

### Participació en olimpíades d'escacs

Lafuente ha participat, representant Argentina, a l'Olimpíada d'escacs de 2010 amb un resultat de (+6 =5 –0), amb un 77,3% de la puntuació i amb una performance de 2597.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Pablo Lafuente» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 19 setembre 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Argentina"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 18 juliol 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Pablo Lafuente «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 19 setembre 2016].
* ↑ «X Open Internacional de Sants, Hostafrancs i la Bordeta». http://chess-results.com.+[Consulta: 18 setembre 2016].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Ilze Rubene

Ilze Rubene, nascuda Ilze Ramane (Riga, 17 de juliol de 1958 - Riga, 15 d'agost de 2002), fou una jugadora d'escacs letona, que tenia el títol de Mestre Internacional Femení. Es va graduar a la Universitat Tècnica de Riga. Des de 1992 a 2002 va viure a Suècia. Va morir prematurament d'un accident de cotxe el 2002.
Va guanyar el campionat femení de Letònia dos cops, el 1976 i el 1995. Els anys 1998 i 1999 va compartir el primer lloc al Torneig Internacional Femení de Suècia.
Va participar, representant Letònia al Campionat d'Europa per equips femení de 1992 a Debrecen, al primer tauler suplent (+2 −3 =1), i el 1996, al segon tauler, a la 32a Olimpíada a Erevan (+1 −3 =5).

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Ilze Rubene» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «Fitxa d'Ilze Rubene, Campionat d'Europa per equips femení» (en anglès). olimpbase. [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «Fitxa d'Ilze Rubene, participació en olimpíades d'escacs» (en anglès). olimpbase. [Consulta: 6 abril 2015].

## Bibliografia

* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980) (en letó), Latvijas šahistu jaunrade, Riga: Avots. pp. 103 – 104 (com a Ilze Ramane)
# Marilyn Black

Marilyn Black (Nova Gal·les del Sud, 20 de maig de 1944), de casada Vassella, és una atleta australiana, ja retirada, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1960. Es casà amb el també atleta Peter Vassella.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar tres proves del programa d'atletisme. Va guanyar la medalla de bronze en la cursa dels 200 metres, rere l'estatunidenca Edith McGuire i la polonesa Irena Kirszenstein, mentre en els 100 metres i 4x100 metres relleus finalitzà en sisena posició.
El 2016 fou incorporada a l' Athletics Australia Hall of Fame.

## Millors marques

* 100 metres. 11.4" (1964)
* 200 metres. 23.1" (1964)

## Referències

* 1 2 3 Marilyn Black a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Marilyn Black». [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 23 febrer 2021].
# Pareiorhina brachyrhyncha

Pareiorhina brachyrhyncha és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,2 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 30.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Paraiba do Sul (sud-est del Brasil).

## Referències

* ↑ Gosline W. A., 1947. Contributions to the classification of the loricariid catfishes. Arq. Mus. Nac. Rio de J. v. 41. 79-134.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Chamon, C.C., Aranda, A.T. & Buckup, P.A., 2005. Pareiorhina brachyrhyncha (Loricariidae: Siluriformes): a New Species of Fish from the Paraíba do Sul Slope of Serra da Mantiqueira, Southeastern Brazil. Copeia, 2005, 3: 550-558.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB