OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El marxisme sanarà els malalts

El marxisme sanarà els malalts és una pintura de Frida Kahlo de 1954 pintat a l'oli. Amb unes mides de 76 × 61 cm. Es troba al Museu Frida Kahlo, també conegut com La Casa Blava i va ser restaurat el 2009 gràcies a un donatiu del govern alemany.

## Anàlisi de l'obra

A la pintura trobem la mateixa Frida, deixant anar les seves crosses, al centre de la pintura. Porta una cotilla de ferro (fent al·lusió a les que ella utilitzava degut a l'accident de tràfic sofert el 17 de setembre de 1925) i és sostinguda per unes mans que representen el marxisme guarint-la. També hi trobem l'àguila dels EUA i el mateix Karl Marx ofegant-la. S'hi veu també representat el món amb l'URSS i la Xina pintats de coŀor vermell.
Frida Kahlo va viure una existència a nivell físic i en el quadre intenta explicar que l'única via per la regeneració personal i social que porta a un món millor és acceptar el marxisme. Així, no només el marxisme l'ha guarit a ella (ja no li fan falta les crosses), sinó que ara l'ànima del moviment marxista (Karl Marx) mata el símbol nord-americà, l'ànima del capitalisme. Hi ha molts símbols a la pintura que mostren la bondat del marxisme, en contraposició als països capitalistes.
Als darrers anys de vida de l'artista la seva pintura va passar a convertir-se en una pintura amb conceptes polítics, encara que segons les seves paraules: «La meva pintura no és revolucionària, perquè em continuo fent il·lusions que és combativa». Al seu diari també va escriure:
| « | Tinc molta inquietud a l'assumpte de la meva pintura. Sobretot per transformar-la perquè sigui una mica útil al Moviment revolucionari comunista [...] l'única raó real per viure. | » |
L'art de Frida és un desafiament constant davant la ideologia dominant. Sens dubte la seva obra és la visió de si mateixa, ella és el «subjecte que pinta i el subjecte pintat» i expressa tot el que sent.

## Referències

* ↑ Restauren casa, fotografies i pertinences de Frida Kahlo amb donació alemanya Notícia de Terra del 28 de maig de 2009. (consultat el 10 d'agost de 2009)
* ↑ Ketttenmann, Andrea (1999) pp.80-81
* ↑ Bartra, Eli (1994) pp.73-75

## Bibliografia

* Bartra, Eli. Frida Kahlo:Mujer, Ideología, Arte. Barcelona, Icaria Editorial, 1994. ISBN 84-7426-222-4.
* Kettenmann, Andrea. Kahlo. Taschen, 1999. ISBN 3-8228-6548-6.
# Bukhuti Gurguenidze

Bukhuti Ivànovitx Gurguenidze (en georgià: ბუხუტი გურგენიძე); Surami, 13 de novembre de 1933 – 24 de maig de 2008) fou un jugador d'escacs georgià, que va jugar sota bandera soviètica i que tenia el títol de Gran Mestre. Era geòleg de professió. Obtingué el títol de Mestre Internacional el 1966 i el de Gran Mestre el 1970.

## Resultats destacats en competició

Gurguenidze fou dotze cops Campió de l'RSS de Geòrgia entre 1955 i 1973. També va participar en vuit edicions del Campionat de la Unió Soviètica. Va compartir el primer lloc amb Mikhaïl Tal a Tbilisi el 1969–70 i guanyà en solitari a Olomouc el 1976.

### Altres activitats relacionades amb els escacs

Gurguenidze fou també entrenador de diverses Grans Mestres Femenines a la Unió Soviètica.
El seu nom és lligat a la variant Gurguenidze de la defensa siciliana (1.e4 c5 2.Cf3 Cc6 3. Ab5 g6 4.0-0 Ag7 5.Te1 e5 6.b4). i a la variant Gurguenidze de la defensa Caro-Kann: 1.e4 c6 2.d4 d5 3.Cc3 g6; és a causa de aquesta variant, inventada per Bukhuti Gurguenidze, que 3.Cc3 va perdre molts adeptes durant els 1970. 3.Cd2 és vista des de llavors com la manera més acurada d'arribar a les posicions que sorgeixen després de ....dxe4. Després de 3.Cd2,....g6 es trobaria amb 4.c3, quan l'alfil fianquetat té poc a fer.

## Notes i referències

* 1 2 Gaige, Jeremy. Chess Personalia, A Biobibliography. McFarland, 1987, p. 155. ISBN 0-7864-2353-6.
* 1 2 3 4 «Nota biogràfica de Bukhuti Gurguenidze» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 21 octubre 2014].
* ↑ Bill Wall. «Who's Who in Chess» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-04-03. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ «Llista de guanyadors del Campionat d'escacs de Geòrgia, 1928-2008». ajedrezdeataque.com. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ Litmanowicz, Władysław & Giżycki, Jerzy. Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka Warszawa, 1986, 1987. ISBN 978-83-217-2481-2.

## Enllaços externs

* «Death of a chess original – Bukhuti Gurgenidze, 1933–2008». Chessbase.com, 26-05-2008.
# Dòlar de les illes Cook

El dòlar de les illes Cook (en anglès Cook Islands dollar o, simplement, dollar) és la unitat monetària de l'estat de les illes Cook, lliurement associat amb Nova Zelanda. Malgrat tot, el dòlar de les illes Cook no és, legalment parlant, una unitat monetària independent, sinó que de fet es tracta només d'una emissió especial de dòlars neozelandesos, que també circulen a les illes.
Com que el dòlar de les illes Cook no és una moneda independent, no té un codi ISO 4217 específic. Per tant, comparteix el codi estàndard internacional de les monedes neozelandeses, NZD. Normalment s'abreuja $, com la resta de dòlars. Es divideix en 100 cèntims (cents), tot i que algunes monedes de 50 cèntims porten la inscripció «50 tene».
Les primeres monedes van començar a circular el 1972, mentre que els bitllets no es van emetre fins al 1987. Actualment en circulen monedes de 10, 20 i 50 cents i d'1, 2 i 5 dòlars, i bitllets de 3, 10, 20 i 50 dòlars.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 1,91343 NZD (3 de gener del 2008)
* 1 USD = 1,29744 NZD (3 de gener del 2008)
La taxa de canvi és la mateixa que la del dòlar neozelandès, la moneda de valor legal a les illes Cook.

## Vegeu també

* Dòlar
* Dòlar neozelandès

## Enllaços externs

* Monedes de les illes Cook (anglès)
* Bitllets de les illes Cook Arxivat 2012-02-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Prosoteri

El prosoteri (Prosotherium garzoni) és una espècie extinta de mamífer notoungulat de la família dels hegetotèrids que visqué a Sud-amèrica durant l'Oligocè, fa entre 21 i 29 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Chubut i Mendoza. Es tracta de l'única espècie del gènere Prosotherium. Era un 20-30% més gros que els seus parents del gènere Tremacyllus. Els seus caràcters diagnòstics són els diastemes que separen les dents incisives exteriors de les premolars adjacents, el solc mesolabial que té a les premolars superiors i el solc lingual profund que té a les molars superiors. El nom genèric Prosotherium significa ‘bèstia ben avançada’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Prosotherium garzoni» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ Seoane, Cerdeño i Singleton, 2019, p. 646.
* ↑ Seoane, Cerdeño i Singleton, 2019, p. 644.
* ↑ Palmer, 1904, p. 576.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Seoane, F. D.; Cerdeño, E.; Singleton, H. «Re-assessment of the Oligocene genera Prosotherium and Propachyrucos (Hegetotheriidae, Notoungulata)» (en anglès). Comptes Rendus Palevol, 18, 6, 2019, pàg. 643-662. DOI: 10.1016/j.crpv.2019.07.001.
# Galina Onoprienko

Galina Onoprienko (Krasnodar, 2 de febrer de 1963) és una exjugadora d'handbol russa que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Galina Onoprienko Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 d'octubre 2012. [Consulta: 27 novembre 2019].
# Cèntul V de Bearn

Cèntul V, mal anomenat el Jove, fou vescomte de Bearn des de 1058 fins a la seva mort en 1090.
Era net de Cèntul IV el Vell, al que va succeir perquè el seu pare Gastó ja havia mort.
Cèntul va afermar i va augmentar l'autonomia dels vescomtes de Bearn enfront dels ducs d'Aquitània, dels quals teòricament eren vassalls. Entre els actes més significatius d'aquesta autonomia es poden citar:
* va fer encunyar moneda pròpia a la seva capital Morlaas
* només ell tenia el poder de convocar als cavallers de Bearn, que li devien fidelitat
* va atorgar a la ciutat d'Oloró, en aquells dies deserta, una carta de població. Aquesta carta va ser el primer embrió del posterior Fur o For d'Oloron, que al seu torn seria incorporat als Fors de Bearn segles més tard.
Va ser un gran partidari de la Reforma gregoriana de l'església catòlica i va mantenir excel·lents relacions amb la Santa Seu, realitzant molts donatius a l'església. Va iniciar la construcció de la gran església de la Santa Fe de Morlaas, primer monument romànic de Bearn. El papa Gregori VII ho va qualificar de amator justitiae, defensor pauperum, propagator pacis (amant de la justícia, defensor dels pobres, propagador de la pau).
Es va casar cap a 1060 amb una parent dita Gisla, amb la qual va tenir un fill, el seu hereu Gastó, i una filla dita Osquinette. Però el Papa li va exhortar a trencar el matrimoni per causa de consanguinitat i Cèntul va obeir, fundant com penitència un priorat en Morlaas dependent de l'abadia de Cluny.
Cèntul es casà en segones núpcies en 1077 amb Beatriu, comtessa de Bigorra. Amb ella va tenir altres dos fills: Bernat i Cèntul, ambdós futurs comtes de Bigorra. Al seu fill Gastó el va casar amb Talesa, princesa de la família real d'Aragó (era filla d'un germà natural del rei Sanç Ramírez) i que va rebre en dot el veí vescomtat de Montaner, que així va passar a domini dels Bearn.
Així doncs, mitjançant la seva política matrimonial Cèntul assolí posar sota el seu control als seus veïns per l'est (Montaner i Bigorra) i forjar una sòlida aliança amb el seu veí del sud, Aragó. Però per l'est va haver de lluitar militarment contra els seus veïns. En 1082 va llançar un atac contra el vescomtat de Dax però va patir una severa derrota.
En 1079 va participar en un intent de prendre Saragossa que va ser repel·lit per Rodrigo Díaz de Vivar anomenat el Cid, que per aquell temps estava al servei dels musulmans. En 1090 va partir de nou cap a Aragó al capdavant de les tropes bearneses per a participar en l'atac a Osca planejat pel rei Sanç Ramírez però va ser assassinat a traïció mentre travessava el vall de Tena.
El va succeir el seu fill Gastó IV.

## Referències

* TUCOO-CHALA, Pierre. Quand l'Islam était aux portes des Pyrénées. Biarritz: J&D Editions, 1994. ISBN 2-84127-022-X.
* Bearn, en la Auñamendi Entziklopedia (castellà)
| Precedido por: Cèntul IV | Vescomte de Bearn 1058-1090 | Sucedido por: Gastó IV el Croat |
# Charles Kalme

Charles Ivars Kalme (letó: Kārlis Ivars Kalme, 15 de novembre de 1939 - 20 de març de 2002) fou un matemàtic i jugador d'escacs letó-estatunidenc, que tenia el títol de Mestre Internacional.

## Biografia

Kalme va néixer a Riga el 1939, però en acabar la II Guerra Mundial, ell i el que restava de la seva família varen deixar Letònia, i varen viure alguns anys en un camp de refugiats a Alemanya, fins que finalment arribaren a Filadèlfia als Estats Units, el 1951.
El 1955 Kalme va guanyar el campionat juvenil d'escacs dels EStats Units celebrat a Lincoln, Nebraska, amb un marcador de 9-1. El 1960, va formar part de l'equip estatunidenc al Campionat del Món d'Estudiants celebrat a Leningrad, URSS. L'equip americà va guanyar el torneig, única vegada que això ha passat, i Kalme hi obtingué dues medalles d'or, la d'equips i una altra al millor resultat individual al segon tauler. Kalme també va representar els Estats Units dos cops més en aquesta competició: a Hèlsinki 1961 i Cracòvia 1964. Va participar també dos cops al campionat d'escacs dels Estats Units: 1958-1959 i 1960-1961.
Kalme també va arribar a nivell magistral al bridge. De vegades jugava com a company de Michael Lawrence, que era membre de l'equip campió del món de bridge, els Dallas Aces. Posteriorment també va fer de mentor d'un novell Bobby Fischer a Filadèlfia.
Kalme es va doctorar en matemàtiques a la Universitat de Nova York el 1967, i va esdevenir professor de matemàtiques a la Universitat de Califòrnia a Berkeley.
Quan la República de Letònia va recuperar la independència de la Unió Soviètica, Kalme hi va retornar, i hi va morir el 2002.

## Referències

* ↑ Ivars C. Kalme. Social Security Death Index.
* ↑ «Nota biogràfica de Charles Kalme» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 14 abril 2015].

## Enllaços externs

* Charles Kalme al Mathematics Genealogy Project.
* chessmetrics.com, Fitxa de Charles Kalme
* Mathematics and Chess
# Selecció de futbol de Fiji

La selecció de futbol de Fiji és l'equip nacional de futbol de Fiji i és controlada per l'Associació de Futbol de Fiji. La selecció fijiana ha participat set cops en la Copa de Nacions de l'OFC, quedant tercera el 1998 i el 2008. Als Jocs del Pacífic ha guanyat en dues ocasions, el 1991 i el 2003.

## Resultats
### Copa del Món

* 1930 a 1978 — No participà
* 1982 — No es classificà
* 1986 — No participà
* 1990 a 2018 — No es classificà

### Copa de Nacions de l'OFC

* 1973 — Primera fase
* 1980 — Quart lloc
* 1996 — No es classificà
* 1998 — Tercer lloc
* 2000 — Es retirà
* 2002 — Primera fase
* 2004 — Quart lloc
* 2008 — Tercer lloc
* 2012 — Primera fase
* 2016 — Quarts de final

### Jocs del Pacífic

* 1963 — Subcampió
* 1966 — No participà
* 1969 — Quart lloc
* 1971 — Primera fase
* 1975 — Quart lloc
* 1979 — Subcampió
* 1983 — Subcampió
* 1987 — No participà
* 1991 — Campió
* 1995 — Tercer lloc
* 2003 — Campió
* 2007 — Subcampió
* 2011 — Quart lloc
* 2015 —

### Copa de Melanèsia

* 1988 — Campió
* 1989 — Campió
* 1990 — Tercer lloc
* 1992 — Campió
* 1994 — Subcampió
* 1996 — No participà
* 1998 — Campió
* 2000 — Campió

## Enllaços externs

* (castellà) Fiji a la pàgina web oficial de la FIFA Arxivat 2012-05-02 a Wayback Machine.
# Pleurostylodon

Pleurostylodon és un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels isotèmnids que visqueren a Sud-amèrica des de l'Eocè inferior fins a l'Oligocè inferior, fa entre 29 i 56 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Les espècies d'aquest grup tenien la fossa mandibular ampla i còncava. Les segones dents premolars inferiors estan dotades d'un protocònid gros amb una cresta orientada cap al punt d'unió de les dues semiarcades dentals. El nom genèric Pleurostylodon significa ‘dent amb pilars laterals’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Pleurostylodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 maig 2024].
* ↑ Carrillo i Asher, 2017, p. 6.
* ↑ Carrillo i Asher, 2017, p. 8.
* ↑ Palmer, 1904, p. 551.

## Bibliografia

* Carrillo, J. D.; Asher, R. J. «An exceptionally well-preserved skeleton of Thomashuxleya externa (Mammalia, Notoungulata), from the Eocene of Patagonia, Argentina» (en anglès). Palaeontologia Electronica, 2017. DOI: 10.7934/P2084.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Gaston Giran

Roger Gaston Giran (París, 12 de febrer de 1892 - segle XX) va ser un remer francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de bronze en la competició del doble scull del programa de rem, formant equip amb Alfred Plé.
El 1920 guanyà el Campionat d'Europa de rem de doble scull.

## Referències

* ↑ «Gaston Giran Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2012. [Consulta: 6 octubre 2017].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Doppelzweier)».
# Eltxi Bugha

Eltxi Bugha Selduz o Oljai Bugha Selduz o fou un amir dels suldus (Sulduz) que dirigia una secció del tuman localitzada al Bakelan, separada de la principal dirigida per Buyan Sulduz (localitzada a Shadman i el Caghaniyan).
Eltxi Bugha es va proclamar malik (rei) a Balkh 1359. Timur es va aliar a Elxi Bugha Selduz per conquerir el Badakhxan, cosa a la que Elxi s'hi va avenir. Buyan Sulduz havia anat al Badakhxan d'on es va retirar després de fer un pacte amb els reis del país que es van sotmetre (Muhammad Shah i Bahram Shah són citats en aquest temps).
Havent abandonat el Bakelan per la conquesta de Badakhxan, la ciutat de Balkh i el seu entorn quedava gairebe buit. Tamerlà va informar a l'amir Hajji Azdi Apardi de Xumerghan o Xibarghan (Shumerghan o Shuburghan) que havia enviat un exèrcit per a ocupar la zona i que volia partir-la amb ell; aquest es va mostrar d'acord i va enviar un exèrcit a Balkh. No se sap que va passar però és possible que Eltxi Bugha Sulduz (Oljai Bugha) morís en la lluita al Badakhxan perquè poc després Tamerlà va enviar a aquest regne a Amir Husayn amb l'acord perquè conquerís el país; en quant a Balkh i Bakelan se sap que Buyan Sulduz, en retirar-se de Badakhxan cap a Shadman, havia decidit intervenir en els conflictes; segurament va fer aliança amb Mengli Bugha Sulduz (el successor i probable fill d'Eltxi Bugha/Oljai Bugha) i junts van derrotar a Hajji Azdi i el van obligar a fugir cap a Xahrisabz a la cort de Timur; Buyan va ocupar també Xibarghan (Shumergan). Però Tamerlà va acudir amb les seves forces i va restaurar a Azdi a Xibarghan (Shumergan), però hauria deixat als Sulduz de Mengli Bugha la possessió de Balkh i Bakelan; el 1364 Mengli Bugha apareix esmentat com a amir dels Sulduz de Balkh i Bakelan amb seu a la fortalesa d'Uljau, propera a Balkh.

## Referències

* ↑ Charles Stewart, An autobiographic relat of the life of emperor Timur
* ↑ B.F. Manz, The rise and rule of Tamerlane
# Hípica als Jocs Olímpics d'estiu de 1996

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 celebrats a la ciutat d'Atlanta (Estats Units d'Amèrica) es disputaren sis proves d'hípica: doma clàssica, concurs complet i salts, tant en categoria individual com per equips. La competició es desenvolupà entre els dies 23 de juliol i 4 d'agost de 1996 a les instal·lacions eqüestres del Georgia International Horse Park (Conyers).
Hi participaren un total de 257 genets, 151 homes i 66 dones, de 30 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Doma clàssica individual Detalls | Isabell Werth amb Gigolo | Anky van Grunsven amb Bonfire | Sven Rothenberger amb Weyden |
| Doma clàssica per equips Detalls | AlemanyaKlaus Balkenhol amb Goldstern Martin Schaudt amb Durgo Monica Theodorescu amb Grunox Isabell Werth amb Gigolo | Països BaixosTineke Bartels amb Barbria Anky van Grunsven amb Bonfire Sven Rothenberger amb Weyden Gonnelien Rothenberger amb Gonnelien | Estats UnitsRobert Dover amb Metallic Michelle Gibson amb Peron Steffen Peters amb Udon Guenter Seidel amb Graf George |
| Concurs complet individual Detalls | Blyth Tait amb Ready Teady | Sally Clark amb Squirrel Hill | Kerry Millikin amb Out and About |
| Concurs complet per equips Detalls | AustràliaWendy Schaeffer amb Sunburst Gillian Rolton amb Peppermint Grove Andrew Hoy amb Darien Powers Phillip Dutton amb True Blue Girdwood | Estats UnitsKaren O'Connor amb Biko David O'Connor amb Giltedge Bruce Davidson amb Heyday Jill Henneberg amb Nirvana | Nova ZelandaBlyth Tait amb Chesterfield Andrew Nicholson amb Jaggermeister II Vaughn Jefferis amb Bounce Victoria Latta amb Broadcast News |
| Salts d'obstacles individual Detalls | Ulrich Kirchhoff amb Jus De Pommes | Wilhelm Melliger amb Calvaro | Alexandra Ledermann amb Rochet M |
| Salts d'obstacles per equips Detalls | Alemanya Franke Sloothaak amb Joly Coeur Lars Nieberg amb For Pleasure Ulrich Kirchhoff amb Jus De Pommes Ludger Beerbaum amb Ratina Z | Estats Units Peter Leone amb Legato Leslie Burr-Howard amb Extreme Anne Kursinski amb Eros Michael R. Matz amb Rhum | Brasil Luiz Azevedo amb Cassiana Alvaro Miranda Neto amb Aspen Andre Johannpeter amb Calei Rodrigo Pessoa amb Tomboy |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Alemanya | 4 | 0 | 0 | 4 |
| 2 | Nova Zelanda | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Austràlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Estats Units | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 5 | Països Baixos | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 6 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Brasil | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Zona mortal

Zona mortal (títol original en anglès, Radius) és una pel·lícula de thriller de ciència-ficció canadenca del 2017 dirigida i escrita per Caroline Labrèche i Steeve Léonard. És protagonitzada per Diego Klattenhoff, Charlotte Sullivan i Brett Donahue. Klattenhoff i Sullivan interpreten dos supervivents d'un accident de cotxe que descobreixen que un provoca la mort de qualsevol persona que es trobi dins d'un cert radi d'ell, i l'altre té la capacitat d'anul·lar aquest efecte. S'ha doblat i subtitulat al català.
Zona mortal es va estrenar al Festival Internacional de Cinema Fantasia el 17 de juliol de 2017.

## Referències

* ↑ Robinson, Tasha. «Radius’ directors explain the problem with making a corpse out of potatoes». The Verge, 03-12-2017. [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ Hipes, Patrick. «Diego Klattenhoff & Charlotte Sullivan To Star In Sci-Fi Thriller ‘Radius’ For Epic Pictures», 07-06-2016. [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ «Zona mortal». Goita què fan, ara!. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Radius». Fantasia International Film Festival. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2017. [Consulta: 14 febrer 2018].
# Eonaucum colloncuranum

Eonaucum colloncuranum és una espècie extinta de mamífer cingulat de la família dels clamifòrids que visqué a Sud-amèrica durant el Miocè mitjà. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Neuquén i Río Negro. Es tracta de l'única espècie del gènere Eonaucum. Tenia les plaques de la cuirassa dorsal petites, amb una amplada de 12,9-18,6 mm, una llargada de 15,7-23,6 mm i un gruix de 4,9-9,7 mm. El nom genèric Eonaucum significa ‘closca de l'alba’ i es refereix al fet que, en el moment de la seva descripció, era el membre més antic conegut de la tribu dels esclerocaliptinis, mentre que el nom específic colloncuranum significa ‘de Collón Curá’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Eonaucum colloncuranum» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ Scillato-Yané i Carlini, 1998, p. 50.
* ↑ Scillato-Yané i Carlini, 1998, p. 52.
* ↑ Scillato-Yané i Carlini, 1998, p. 50 i 52.

## Bibliografia

* Scillato-Yané, G. J.; Carlini, A. A. «Nuevos Xenarthra del Friasense (Mioceno medio) de Argentina» (en castellà). Studia geologica salmanticensia, 34, 1998, pàg. 43-67.
# Gurli Ewerlund

Gurli Ewerlund (Malmö, 13 d'octubre de 1902 - Malmö, 10 de juny de 1985) va ser una nedadora sueca que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar tres proves del programa de natació. En els relleus 4x100 metres lliures guanyà la medalla de bronze fent equip amb Aina Berg, Wivan Pettersson i Hjördis Töpel; mentre en els 100 i 400 quedà eliminada en sèries.

## Referències

* ↑ «Gurli Ewerlund Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-11-09. [Consulta: 27 març 2018].
* ↑ Gulli Everlund Comitè Olímpic Suec