OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# André Béhotéguy

André Béhotéguy (Baiona, 19 d'octubre de 1900 - Niça, 17 d'agost de 1960) va ser un jugador de rugbi a 15 d'Iparralde que va competir durant les dècades de 1910 i 1920.
El 1924 va ser seleccionat per jugar amb la selecció de França de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata.
Pel que fa a clubs, jugà a l'Aviron Bayonnais entre 1919 i 1924 i a la Union sportive cognaçaise, entre 1924 i 1929.

## Referències

* 1 2 «André Béhotéguy Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 29 març 2018].
# Antonija Nađ

Antonija Nađ –en serbi, Антонија Нађ– (Sombor, 8 de maig de 1986) és una esportista sèrbia que va competir en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les, guanyadora de dues medalles de plata en el Campionat Europeu de Piragüisme en els anys 2008 i 2011, ambdues en la prova de K1 1000 m.

## Palmarès internacional

Campionat Europeu :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2008 | Milà ( Itàlia) | 2 | K1 1000 m |
| 2011 | Belgrad ( Sèrbia) | 2 | K1 1000 m |

## Referències

* ↑ «Antonija Nađ» Arxivat 2012-12-14 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
* ↑ «Antonija Nađ» en Canoeresults.eu (en anglès).

## Enllaços externs

* Lista de medallistas olímpicos y mundiales en piragüismo (1936-2007): parte 1, parte 2. Federación Internacional de Piragüismo (en inglés).
# Siwa (mitologia)

* No s'ha de confondre amb la deessa hindú Shiva..
* Per a altres significats, vegeu «Siwa».
Siwa, també anomenada —depèn de la regió— Živa, Živena, Żiwia, Siva, Sieba, Razivia, Zhiva, etc., fou en la mitologia eslava la deessa de l'amor, la vida i la fertilitat, depenent de la regió. Adorada a Rússia, Polònia, República Txeca, Eslovàquia, Eslovènia i Alemanya. Era la dona de Siebog, déu de l'amor i del matrimoni. El seu nom es pot traduir com "viure", "ser" i/o "existent".

## Referències

* ↑ «Historia universal: (496 p.)». Establecimiento tipográfico de Francisco de Paula Mellado.
* ↑ «Brooklyn Museum: Siva». www.brooklynmuseum.org. [Consulta: 7 febrer 2018].

## Vegeu també

* (140) Siwa
# Prabowo Subianto

Prabowo Subianto (indonesi: Prabowo Subianto Djojohadikusumo) (Jakarta, 17 d'octubre de 1951) és un polític, home de negocis i exèrcit general honorari retirat indonèsia que ha estat el vuitè president d'Indonèsia des del 20 d'octubre de 2024. Abans era el 26è Ministre de Defensa sota el president Joko Widodo del 2019 al 2024. Prabowo és el tercer president d'Indonèsia que té formació militar després de Suharto i Susilo Bambang Yudhoyono (SBY). Ha estat descrit com un Populista de dretes.

## Referències

* ↑ Anwar, Muhammad Choirul. «Sosok Prabowo di Mata Wamenhan: Super Nasionalis!» (en indonesi). CNBC Indonesia, 13-07-2020. Arxivat de l'original el 4 January 2023. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ Topsfield, Jewel «Prabowo Subianto opens up on Jakarta elections and the 2019 presidency». The Sydney Morning Herald, 08-05-2018.
* ↑ "Jordan to enhance ties with RI", The Jakarta Post, 26 May 2015, <https://www.thejakartapost.com/news/2015/05/26/jordan-enhance-ties-with-ri.html>. Consulta: 26 març 2019
# Karl Berg (futbolista)

Karl Berg (Saarbrücken, 12 de gener de 1921 - 25 de setembre de 2007) va ser un futbolista alemany que va jugar internacionalment amb la Selecció del Sarre.

## Referències

* ↑ «Profile». ludwigspark.de. [Consulta: 18 octubre 2012].
* ↑ Martin Neu. «Die Spieler der saarländischen Fußball-Nationalmannschaft» (en german). Saar Nostalgie. [Consulta: 7 maig 2017].
# El Calvari (Girona)

La muntanya d'El Calvari o muntanya de la O és una muntanya de 174 metres que es troba al municipi de Girona, a la comarca del Gironès. Com el seu nom indica, el viacrucis de la ciutat es troba en aquesta muntanya, i finalitza amb una capella al cim del turó (la capella del Calvari).
# Serra de l'Embestida

La Serra de l'Embestida és una serra situada als municipis de Mont-ral a l'Alt Camp i Capafonts al Baix Camp, amb una elevació màxima de 1.031 metres.
# Puig de l'Emili

El Puig de l'Emili és una muntanya de 82 metres que es troba al municipi de Ventalló, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
# Puig de n'Eres

El Puig de n'Eres és una muntanya de 767 metres que es troba al municipi d'Alforja, a la comarca catalana del Baix Camp.
# Serigrafia

La serigrafia és un procediment d'estampació planogràfic, sense relleu, i per això no es pot considerar un gravat. Es realitza mitjançant estergit, a través d'un teixit porós, pel qual un corró o rasqueta fa passar la tinta o pintura. Pot imprimir-se sobre gran varietat de materials. L'artista que més va popularitzar aquesta tècnica fou Andy Warhol.

## Procés

* Aproximació a la gasa, macro
* Pantalla serigràfica obturada amb emulsió fotosennsible
* Llaunes de la sopa Campbells, Andy Warhol
La serigrafia consisteix a transferir tinta a través d'una gasa tibada en un marc o bastidor. A aquest conjunt, l'anomenen pantalla serigràfica. Per tant, s'ha d'obturar la gasa en les parts que no es vol deixar passar tinta, mitjançant una emulsió, vernís, cinta adhesiva o emulsió fotosensible. La gasa mostra un aspecte de negatiu del que serà l'estampa. Es col·loca la pantalla serigràfica damunt el suport a imprimir i es fa passar la tinta a través de la gasa, aplicant-li una pressió moderada amb una rasqueta, generalment de cautxú. La paraula serigrafia té el seu origen en la paraula llatina sericum ('seda') i en la grega graphé ('acció d'escriure o dibuixar'). Aquesta tècnica té dos vessants d'aplicació: industrial i artístic.

## Usos

En estampació tèxtil, també s'usen cilindres d'acer inoxidable, amb minúsculs porus per on passa la tinta, la pressió s'exerceix amb un cilindre metàl·lic allotjat en l'interior del cilindre d'impressió. Aquesta tècnica també s'usa per a fabricar les pistes dels circuits impresos. El procediment d'impressió és molt utilitzat per a fer reproduccions d'art o anuncis.
El fet de poder imprimir sobre gairebé tots els materials comporta que molts articles de marxandatge com llapis, camises, barrets o clauers siguin serigrafiats. Les impressions serigràfiques poden detectar-se perquè cada color té un cert relleu.
L'electrònica impresa és una tecnologia relativament nova que implica la impressió de components electrònics, com ara traces conductores, sensors i pantalles, utilitzant tintes conductores sobre diversos substrats, com ara paper, plàstic i vidre. Aquesta tecnologia té diversos avantatges respecte a l'electrònica tradicional, com ara la rendibilitat, la flexibilitat i la facilitat de fabricació. Un dels principals avantatges de l'electrònica impresa és la seva rendibilitat. A diferència de l'electrònica tradicional, que requereix processos de fabricació complexos i costosos, l'electrònica impresa es pot produir mitjançant tècniques d'impressió senzilles com la serigrafia. Això fa que l'electrònica impresa sigui ideal per a la fabricació a gran escala i la producció en massa, ja que pot reduir significativament el cost de producció.

## Vegeu també

* Chimigraf.
* Electrònica impresa.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.236. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Who’s Who in Screenprinting Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine..
# L'Esquellica

L'Esquellica és una muntanya de 425 metres que es troba al municipi de La Cellera de Ter, a la comarca de la Selva.
# Apogon maculipinnis

Apogon maculipinnis és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes. Viu al mar, a l'oest de l'oceà Índic: Maldives.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)
# La reina al palau dels corrents d'aire (pel·lícula)

* Per a la novel·la escrita per Stieg Larsson, vegeu l'article La reina al palau dels corrents d'aire.
La reina al palau dels corrents d'aire (títol original suec: Luftslottet som sprängdes) és un thriller dirigit pel cineasta Daniel Alfredson i estrenat a Suècia, Dinamarca i Noruega el 27 de novembre del 2009.
Es tracta d'una adaptació de la novel·la policíaca La reina al palau dels corrents d'aire, de l'escriptor Stieg Larsson, la qual forma part de la trilogia Millennium.

## Argument

En aquest desenllaç de la saga Millennium la tensió es dispara. Després de l'agònic final de La noia que somiava amb un llumí i un bidó de gasolina, podria ser que Lisbeth Salander hagi sobreviscut a ser enterrada viva, però els seus problemes estan lluny d'haver acabat. Està acusada de triple assassinat i forces poderoses intenten silenciar-la per sempre. Mentrestant, Michael Blomkvist furga en el seu fosc passat i aviat troba les seves empremtes.

## Repartiment

* Noomi Rapace: Lisbeth Salander
* Michael Nyqvist: Mikael Blomkvist
* Peter Andersson: Bjurman
* Lena Endre: Erika Berger
* Michalis Koutsogiannakis: Dragan Armanskij
* Anders Ahlbom: Dr. Peter Teleborian
* Hans Alfredson: Evert Gullberg
* Tina Berg: Sjuksköterska
* Alexandra Eisenstein: periodista
* Sofia Ledarp: Malin Erikson

## Rebuda

* "Un final extremadament satisfactori per a la història de Lisbeth Salander, la dura sueca cyberpunk que l'actriu Noomi Rapace ha convertit en una icònica heroïna de la nova era"
* "Millor que la segona pel·lícula, encara que no és tan sòlida com la primera. Rapace posa el llistó altíssim a Rooney Mara per al remake de David Fincher (...). Puntuació: ★★★★ (sobre 5)."

## Referències

* ↑ Dates d'estrena i títols en altres idiomes (anglès)
* ↑ «The Girl Who Kicked the Hornets' Nest». The New York Times.
* ↑ Sharkey, Betsy Los Angeles Times.
* ↑ Newman, Kim Empire.

## Vegeu també

* Els homes que no estimaven les dones (pel·lícula), primera part de la trilogia.
* La noia que somiava un llumí i un bidó de gasolina (pel·lícula), segona part de la trilogia.
* Millennium: Els homes que no estimaven les dones, versió estatunidenca de la pel·lícula.

## Enllaços externs

* The Girl Who Kicked the Hornets' Nest, crítica de la pel·lícula per Roger Ebert (anglès).
* Ressenya de la pel·lícula a TheMovieHamlet Arxivat 2010-03-25 a Wayback Machine. (anglès)
# Estació d'Alfons el Magnànim

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Alfons el Magnànim és una estació de les línies T5 i T6 de la xarxa del Trambesòs situada sobre el carrer d'Alfons el Magnànim al districte de Sant Martí de Barcelona i es va inaugurar el 5 de maig de 2007 amb la prolongació de la T5 entre Besòs i Sant Joan Baptista. La T6 hi circula des del 20 de febrer de 2012.
Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Besòs | | Parc del Besòs | Gorg |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Besòs | | Parc del Besòs | Estació de Sant Adrià |

## Vegeu també

* Tram de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Ofensiva dels Cent Dies

L'Ofensiva dels Cent Dies fou l'ofensiva final realitzada pels aliats al front occidental durant la Primera Guerra Mundial, iniciada el 8 d'agost de 1918 i que dugué a la retirada definitiva de les forces alemanyes i al final de la guerra amb la signatura de l'armistici de Compiègne l'11 de novembre de 1918.
# Turó de Ferles

El Turó de Ferles és una muntanya de 470 metres que es troba al municipi de Caldes de Montbui, a la comarca del Vallès Oriental.
# Llista de minerals (lletra Y)

Aquesta llista de minerals inclou els minerals que comencen amb la lletra Y dels 6.100 minerals reconeguts per l'Associació Mineralògica Internacional (IMA, en anglès) fins el mes de setembre 2024.
Es poden consultar tots els minerals ordenats de manera alfabètica en una llista simplificada o bé amb informació ampliada en els següents enllaços:
A la llista s'hi troben els diferents minerals classificats alfabèticament amb l'any de publicació (si es va publicar abans de l'aprovació per part de l'IMA), tot seguit de l'any d'aprovació per part de l'IMA i el codi del mineral segons la classificació de Nickel-Strunz. Per a cada mineral s'hi afegeixen fins a tres enllaços externs: a mindat.org, a webmineral.com i al Handbook of Mineralogy (Mineralogical Society of America).
Les abreviatures que es fan servir a la llista són les següents:
* "p.e." – procediment especial.
* Q ó "?" – qüestionable/dubtós (per l'IMA/CNMNC, mindat.org o mineralienatlas.de).
* N – publicat sense l'aprovació de l'IMA/CNMNC o sense l'aprovació de l'IMA però amb certa acceptació en la comunitat científica actualment.
* Rd ó red. – redefinició de...
* A: 1NNN – any de publicació.
* A: antic – conegut molt abans que hi haguessin publicacions.

## Y

* Yafsoanita (1981-022) 04.CC.25
* Yagiïta (1968-020) 09.CM.05
* Yakhontovita (1984-032a) 09.EC.40
* Yakovenchukita-(Y) (2006-002) 09.EF.30
* Yakubovichita (2020-094)
* Yamhamelachita (2023-103)
* Yancowinnaïta (2010-030) 08.??
* Yangita (2012-052) 09.D?.
* Yangzhumingita (2009-017) 09.EC.20
* Yanomamita (1990-052) 08.CD.10
* Yarlongita (2007-035) 01.BA.30
* Yaroshevskita (2012-003) 08.??
* Yaroslavita (A: 1966, 1968 s.p.) 03.CB.50
* Yarrowita (1978-022) 02.CA.05d
* Yarzhemskiïta (2018-019)
* Yavapaiïta (A: 1959, 1962 s.p.) 07.AC.15
* Yazganita (2003-033) 08.AC.10
* Yeatmanita (A: 1938) 09.AE.45
* Yecoraïta (1983-062) 07.DF.70
* Yedlinita (1974-001) 03.DB.50
* Ye'elimita (1984-052) 07.BC.15
* Yeïta (2022-079)
* Yegorovita (2008-033) 09.??
* Yellowcatita (2024-030)
* Yftisita-(Y)$^{ch}$ (A: 1971) 09.AG.25
* Yeomanita (2013-024)
* Yimengita (1982-046) 04.CC.45
* Yingjiangita (1989-001) 08.EC.10
* Yixunita (1995-042) 01.AG.50
* Yoderita (A: 1959, 1962 s.p.) 09.AF.25
* Yofortierita (1974-045) 09.EE.20
* Yoshimuraïta (A: 1961, 1967 s.p.) 09.BE.42
* Yoshiokaïta (1989-043) 09.FA.05
* Yuanfuliïta (1994-001) 06.AB.20
* Yuanjiangita (1993-028) 01.AC.15
* Yugawaralita (A: 1952, 1997 s.p.) 09.GB.15
* Yukonita (A: 1913) 08.DM.25
* Yuksporita (A: 1923) 09.DG.95
* Yurgensonita (2019-059)
* Yurmarinita (2013-033) 08.??
* Yushkinita (1983-050) 02.FD.30
* Yusupovita (2014-022) 09.??
* Yuzuxiangita (2020-084)
* Yvonita (1995-012) 08.CB.25

## Bibliografia

* Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 339-340. D.L. B-38531-2010 [Consulta: 9 agost 2015].
* ↑ U. Hålenius, F. Hatert, M. Pasero, S. J. Mills. «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: July 2024» (en anglès). Commission on new minerals, nomenclature and classification, 2024. [Consulta: 15 juliol 2024].
# Beate Deininger

Beate Deininger (Frankfurt del Main, 24 de gener de 1964) és una jugadora d'hoquei sobre herba alemanya, ja retirada, que va competir sota la bandera de República Federal Alemanya durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre herba. En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze al Campionat d'Europa i dues d'or al Campionat d'Europa d'hoquei sala. Durant la seva carrera esportiva disputà 56 partits amb la selecció nacional, dels quals 10 foren en sala. A nivell de clubs jugà a l'Eintracht Frankfurt, amb qui guanyà la lliga alemanya de 1991.

## Referències

* ↑ «Beate Deininger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ Hockey - Europameisterschaften a sport-komplett.de
* ↑ Nationalspieler: Damen a hockey.de
# Sindicat Agrícola (Artesa de Lleida)

El Sindicat Agrícola és una obra noucentista d'Artesa de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres que feia la funció de lloc social del sindiciat, i com a tal construcció les plantes eren grans espais oberts. Una llarga balconada és símbol del prestigi públic del lloc, així com els grans finestrals. L'estilística és a cavall entre el racionalisme i el modernisme amb separació de plantes i emmarcament de finestres. Composició clara i ordenada en façana.

## Història

Fou construït com a cooperativa. Havent anat a la bancarrota l'any 1925, fou subhastat a l'avi de l'actual propietari, el qual hi posà un molí d'oli.

## Referències

* 1 2 «Sindicat Agrícola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 març 2019].
# Brian Shenton

Brian Shenton (Doncaster, 15 de març de 1927 - Yeovil, 9 de maig de 1987) va ser un atleta anglès, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1952, a Hèlsinki, disputà dues proves del programa d'atletisme. Fou quart en els 4x100 metres, mentre en els 200 metres, quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, tornà a disputar dues proves del programa d'atletisme. En aquesta ocasió fou cinquè en els 4x100 metres, mentre en els 200 metres, quedà eliminat en semifinals.
En el seu palmarès destaquen dues medalles al Campionat d'Europa d'atletisme. Una d'or en la cursa dels 200 metres en l'edició de 1950, i una de plata en els 4x100 metres el 1954 formant equip amb George Ellis, Kenneth Jones i Kenneth Box. També guanyà dues medalles de plata als Jocs de l'Imperi Britànic, en els 4x110 iardes el 1950 i en les 220 iardes el 1954. Va guanyar el campionat britànic de l'AAA de les 220 iardes el 1954 i 1956 i formà part de l'equip que millorà el rècord nacional britànic dels 4x100 metres en diverses ocasions.
Va morir en un accident de cotxe.

## Millors marques

* 100 metres. 10.6" (1956)
* 200 metres. 21.2" (1956)

## Referències

* 1 2 3 Brian Shenton a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Athletes and results». Commonwealth Games Federation. Arxivat de l'original el 2020-11-01. [Consulta: 24 maig 2020].
* ↑ «NUTS - AAA and National Championships Medallists - 220y/200m». [Consulta: 24 maig 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-).. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 170. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Jacques Demy

Jacques Demy (Pontchâteau, 5 de juny de 1931 - París, 27 d'octubre de 1990) fou un director de cinema francès amb un estil molt singular. Fou també guionista, productor i actor.
Amb la idea de crear un cinema musical pròpiament francès, en franca competició amb el cinema musical estatunidenc, Demy realitzà alguns films memorables com Les Parapluies de Cherbourg, Les Demoiselles de Rochefort, Une chambre en ville, Peau d'âne. Els seus films, malgrat ésser molt coloristes i donar protagonisme a la música, descriuen sovint un rerefons obscur on les convencions socials s'imposen sobre els desitjos dels personatges.
Col·laborà estretament amb el compositor Michel Legrand. Es va casar amb la també realitzadora Agnès Varda.

## Filmografia
### Curtmetratges

* 1955: Le Sabotier du val de Loire
* 1957: Le Bel Indifférent
* 1958: Musée Grévin
* 1958: La Mère et l'Enfant
* 1959: Ars

### Llargmetratges

* 1961: Lola
* 1962: Les Sept Péchés capitaux, sketch de La Luxure
* 1963: La Baie des Anges
* 1964: Les Parapluies de Cherbourg
* 1967: Les Demoiselles de Rochefort
* 1968: Estudi de models (Model Shop)
* 1970: Peau d'Âne
* 1972: Le Joueur de flûte (The Pied Piper ou The Pied Piper of Hamelin)
* 1973: L'Événement le plus important depuis que l'homme a marché sur la Lune
* 1978: Lady Oscar
* 1982: Une chambre en ville
* 1985: Parking
* 1988: La Table tournante
* 1988: Tres entrades per al 26 (Trois places pour le 26)

### Telefilms

* 1980: La Naissance du jour

## Premis

* 1964: Palma d'Or del Festival Internacional de Cinema de Canes per Les Parapluies de Cherbourg

## Enllaços externs

* Festival de Cinema de Canes de 1964
# Lyssavirus

Un Lyssavirus (de Lisa, deïtat grega que representava la ira frenètica) és un gènere de virus pertanyent a la família Rhabdoviridae, ordre Mononegavirales. Dins del gènere Lyssavirus hi ha el virus de la ràbia.

## Descripció

Són virus ARN amb simetria helicoidal. Les partícules infeccioses són cilíndriques amb forma de bala, tenen una longitud d'al voltant de 180 nm i un diàmetre de 75 nm.
Són virus molt fràgils que no són capaços de sobreviure molt de temps quan es troben fora de l'animal portador. Moren ràpidament amb temperatures entre 30 i 50 °C i són també sensibles als detergents; curiosament sobreviuen a la congelació. La major part de les espècies són hostes de ratpenats, però poden contagiar per la mossegada d'una espècie de mamífer a una altra.

## Genoma

El genoma dels.Lyssavirus consta d'una molècula d'ARN monocatenari de sentit negatiu que codifica 5 proteïnes virals, que són: polimerasa L, proteïna de matriu M, fosfoproteína P, nucleoproteína N i glicoproteïna G.

## Taxonomia

A l'octubre de 2013 hi havia 12 espècies de Lyssavirus reconegudes pel Comitè Internacional de Taxonomia de Virus i 3 noves propostes. A causa de la freqüent identificació de nous lisavirus, aquest grup està en constant revisió. El virus de l' ràbia és el principal membre del gènere Lyssavirus. Pot causar la ràbia en humans, provocant al voltant de 50 000 morts a l'any en tot el món. Unes altres cinc espècies poden afectar en rares ocasions l'home, incloent el virus Mokola, el Virus Duvenhage, el Lysavirus europeu de ratpenat tipus 1, el Lysavirus europeu de ratpenat tipus 2 i el Lysavirus australià de ratpenat. La resta de les espècies només afecten a certs animals, sobretot ratpenats, no coneixent-se casos d'afectació humana.
* Virus de la ràbia (RABV)
* Virus Aravan (ARAV)
* Lysavirus australià de ratpenat (ABLV)
* Virus Duvenhage (DUVV)
* Lysavirus europeu de ratpenat tipus 1 (EBLV1)
* Lysavirus europeu de ratpenat tipus 2 (EBLV2)
* Virus Irkut (IRKV)
* Virus Khujand (KHUV)
* Virus de ratpenat de Lagos (LBV)
* Virus Mokola (MOKV)
* Virus de ratpenat caucàsic de l'oest (WCBV)
* Virus de ratpenat Shinomi (SHIV)

### Noves espècies propostes

* Lysavirus de ratpenat Bokeloh (BBLV)
* Virus de ratpenat Lleida (LLEBV)
* Virus Ikoma (IKOV)

## Referències

* ↑ International Committee of Taxonomy of Viruses. Consultado el 2 de enero de 2014
* ↑ Plan de contingencia para el control de la rabia en animales domésticos en España Arxivat 2014-01-04 a Wayback Machine.. Instituto de Salud Carlos III, junio 2013
* ↑ Virus de la rabia. Centro de Vigilancia Sanitaria Veterinaria, Universidad Complutense. Consultado el 2 de enero de 2014

## Enllaços externs

* Rhabdoviridae Arxivat 2019-09-12 a Wayback Machine.
* Lyssavirus
* Viralzone: Lyssavirus
* ICTV
# Bruce Millan

Bruce Millan (5 d'octubre de 1927 Dundee, Escòcia- 21 de febrer de 2013) és un polític escocès que fou membre de la Comissió Delors entre 1989 i 1995.
Va estudiar a les escoles de Dundee. Membre del Partit Laborista, fou escollit diputat al Parlament de Westminster l'any 1959 per la circumscripció de "Glasgow Craigton", càrrec que va mantenir fins al 1983, sent reescollit diputat, en aquesta ocasió per la circumscripció de "Glasgow Govan", aquell any. Abandonà la política britànica el 1988. Així mateix, entre 1976 i 1979 fou nomenat Secretari d'Estat per Escòcia en el govern del primer ministre James Callaghan.
El 1989 fou designat membre de la Comissió Delors II, esdevenint Comissari Europeu de Política Regional i Cohesió, càrrec que va mantenir també en la Comissió Delors III fins al 1995.