OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pettibone

Pettibone és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 50 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pettibone tenia 88 habitants, 42 habitatges, i 24 famílies. La densitat de població era de 188,8 hab./km².
Dels 42 habitatges en un 23,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 40,5% no eren unitats familiars. En el 35,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 28,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 1,1% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 28,4% de 45 a 60 i un 25% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.167 $ i la renda mediana per família de 25.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 16.964 $ mentre que les dones 11.875 $. La renda per capita de la població era de 12.677 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 20,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pettibone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pettibone». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Petteri Koponen

Petteri Koponen és un jugador de bàsquet de nacionalitat finlandesa. Juga en la posició de base. L'estiu de 2016 va firmar un contracte per tres temporades amb la Secció de bàsquet del Futbol Club Barcelona.

## Referències

* ↑ «Koponen: "Soy un combo-guard que puede jugar con y sin balón"» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2016-09-16. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Pierreclos

Pierreclos és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2019 tenia 874 habitants.
El nom, derivat del llatí petra clausa, que significa «pedra tancada», o sepulcre, al·ludeix molt proablement a una necropoli romana.

## Demografia

El 2007 encara tenia 936 habitants. Hi havia aleshores 350 famílies i 419 habitatges, 361 habitatges principals, 41 residències i 17 desocupats.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 600 persones, 488 eren actives i 112 eren inactives. Hi havia 39 establiments: 4 empreses alimentàries, una empresa de fabricació de material elèctric, i altres empreses de serveis de proximitat El 2000 29 explotacions agrícoles hi conreaven un total de 672 hectàrees. Té escola elemental.

## Monuments i llocs d'interés

* Castell de Pierreclos
* Església de Martí de Tours
* Castell de Carruge

## Referències

* ↑ «Histoire» (en francès). Ajuntament de Pierreclos, 03-10-2018. Arxivat de l'original el 2022-02-14. [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Pestsäule

La Pestsäule (original en alemany que significa 'columna de la pesta') és una columna monumental (de 21 metres) dedicada a la Santíssima Trinitat que es localitza en Graben, un carrer de Innere Stadt a Viena. Aixecada després de la gran pesta de Viena de 1679, el monument barroc és un del més coneguts del patrimoni arquitectònic de la ciutat austríaca.
El 1679, Viena va patir una de les últimes grans epidèmies de pesta. Fugint la ciutat, l'emperador Leopold I va jurar aixecar una columna votiva si l'epidèmia s'acabava. Aquest mateix any, una columna de fusta provisional va ser feta per Johann Frühwirth, mostrant la Santíssima Trinitat sobre una columna de capitell corinti juntament amb nou àngels en representació dels nou cors d'àngels.
El 1683, Matthias Rauchmiller va ser comissionat per convertir-ho en un monument de marbre però a la seva mort en 1686 només havia deixat unes quantes figures d'àngels. Van seguir diversos dissenys nous, destacant Johann Bernhard Fischer von Erlach que va dissenyar les escultures a la base de la columna. Finalment, el projecte va ser assignat a Paul Strudel, que ho va enfocar basant-se en el treball de l'enginyer de teatre Lodovico Burnacini
Sota la figura de la Trinitat, Burnacini va idear un núvol piramidal amb escultures d'àngel i amb l'emperador Leopoldo resant agenollat. Entre uns altres, els escultors Tobias Kracker i Johann Bendel van treballar en la columna. La columna va ser inaugurada en 1693.
Malgrat la llarga durada de la construcció, les freqüents esmenes al disseny i el gran nombre d'escultors involucrat, el monument sembla bastant homogeni. Durant el disseny, va passar de ser una columna commemorativa a una escena barroca que narrava la història de forma teatral. El monument mostra així la transició al barroc en l'art vienés i va ser una forta influència en el desenvolupament del barroc a la regió.

## Galeria d'imatges

* Pestsäule
* Pestsäule
* Pestsäule a la nit
* Escut d'armes d'Hongria
* Escut d'armes dels Arxiducs d'Àustria

## Referències

* ↑ «Dreifaltigkeitssäule (1) – Wien Geschichte Wiki» (en alemany formal). Arxivat de l'original el 2017-11-17. [Consulta: 17 novembre 2017].
* 1 2 «Pestsäule, la emblemática columna de Viena» (en castellà). Absolut Viajes, 16-10-2009. Arxivat de l'original el 2017-09-01 [Consulta: 17 novembre 2017]. Arxivat 2017-09-01 a Wayback Machine.
* 1 2 «Vienna Pestsäule (Plague Column)» (en anglès). [Consulta: 17 novembre 2017].
# Pestinyo

Un pestinyo és un dolç de probable origen àrab, típic de València i la seua rodalia que pren la forma d'un full de pasta seca doblegat en forma de sobre. La pasta és perfumada amb anís i taronja. El pestinyo era un dels productes que es venien normalment a les xurreries durant la segona meitat del segle xx.

## Referències

* ↑ «Pestiño» (en castellà). DRAE. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ Sordo, Enrique. Cómo conocer la cocina española (en castellà). Argos Vergara, 1980, p. 30-33. ISBN 978-84-7017-907-5.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Pierre Grunstein

Pierre Grunstein (París, 10 de març de 1935 és un productor de cinema, productor executiu, actor, productor delegat i director de cinema francès.

## Filmographie sélective
### Productor

* 1970: Le Cinéma de papa de Claude Berri
* 1972: L'Œuf de Jean Herman (director de producció)
* 1972: L'Odeur des fauves de Richard Balducci (director de producció)
* 1972: Les Charlots font l'Espagne de Jean Girault (director de producció)
* 1975: Le Mâle du siècle de Claude Berri
* 1975: La Course à l'échalote de Claude Zidi
* 1975: Un sac de billes de Jacques Doillon
* 1976: L'Aile ou la Cuisse de Claude Zidi
* 1977: Le Point de Mire de Jean-Claude Tramont
* 1976: Le Jouet de Francis Veber (director de producció)
* 1981: Le Maître d'école de Claude Berri
* 1983: La Femme de mon pote de Bertrand Blier
* 1983: Tchao Pantin de Claude Berri
* 1988: L'Ours de Jean-Jacques Annaud
* 2003: Les Sentiments de Noémie Lvovsky (productor delegat)
* 2004: San-Antonio de Frédéric Auburtin
* 2004: Alexander d'Oliver Stone
* 2005: Le Démon de midi de Marie-Pascale Osterrieth
* 2005: L'un reste, l'autre part de Claude Berri
* 2007: Le Scaphandre et le papillon de Julian Schnabel
* 2007: La Graine et le Mulet de Abdellatif Kechiche

### Ajudant de director

* 1961: La Quille de Jean Herman
* 1962: Ballade pour un voyou de Jean-Claude Bonnardot
* 1963: Le Joli Mai, de Pierre Lhomme i Chris Marker
* 1963: Muriel ou le temps d'un retour d'Alain Resnais
* 1963: Strip-teaseuses ou ces femmes que l'on croit faciles de Jean-Claude Roy
* 1964: Le Ciel sur la tête, d'Yves Ciampi
* 1965: Man die zijn haar kort liet knippen d'André Delvaux
* 1967: Capitaine Singrid de Jean Leduc
* 1967: Le Dimanche de la vie de Jean Herman
* 1967: Le Vieil homme et l'enfant de Claude Berri
* 1969: Mazel Tov ou le Mariage de Claude Berri

### Director

* 1974: Tendre Dracula

### Actor

* 1989: Chimère de Claire Devers: El pare d'Alice

## Referències

* ↑ Pierre Grunstein a Unifrance
* ↑ Filmografia parcial a cineuropa.org
# Pierre Grégoire

Pierre Grégoire (Vichten, 9 de novembre de 1907 - Ciutat de Luxemburg, 8 d'abril de 1991) fou un polític, periodista i escriptor luxemburguès, membre del Partit Popular Social Cristià (CSV). Abans de passar a la política a temps complet, va escriure per al diari Luxemburger Wort.
Abans de la Segona Guerra Mundial, va organitzar el desenvolupament del precursor del CSV, el Partit de la Dreta, juntament amb Jean Baptiste Esch amb qui també va dirigir conjuntament el suplement cultural Rundschau. Va ser diputat des de 1946 en endavant, i secretari general del partit des de 1952 fins a 1960. Va ser membre del Consell d'Europa des de 1956.
També va ocupar diversos càrrecs al govern luxemburguès: ministre de l'Interior, Religió, Arts i les Ciències i Transports de 1.959 a 1.964, i després ministre d'Assumptes Culturals, Educació i Administració Pública a partir de 1964 en endavant. De 1969 a 1974 va ser president de la Cambra de Diputats.

## Obres literàries

Entre altres:
* 1935- Stein, Gregor (Grégoire, Pierre), Berge, Seen und Sehnsucht. Die heiter-traurige Geschichte einer Wienerfahrt Saint-Paul (Éditions) (alemany)
* 1946- Grégoire, Pierre, Der Spötter und sein Schattenbild. Vignetten von Nico Schneider (alemany)
* 1949- Stein, Gregor (Grégoire, Pierre),Die Spiegelmenschen. Dramatische Fiktion in 3 Akten (alemany)
* 1953- Stein, Gregor (Grégoire, Pierre), Zweiunddreißig Anekdoten ohne tiefere Bedeutung(alemany)
* 1960- Stein, Gregor (Grégoire, Pierre),... zu bekennen Geist und Herz. Die lyrische Ernte (poesia) (alemany)
* 1978- Grégoire, Pierre Invocations méridiennes, ou, Les Souffrances sublimées (francès)
* 1987- Grégoire, Pierre, Analecta I. Das Lesebuch meines Lebens(alemany) (francès)
* 1988- Stein, Gregor (Grégoire, Pierre), Analecta II. Mein liebstes Lesebuch (alemany) (francès)
* 1989- Grégoire, Pierre, Analecta III. Mein letztes Lesebuch (alemany) (francès)
* 1990- Grégoire, Pierre, Analecta IV. Mein hellstes Erzähl-Buch (alemany)

## Referències

* 1 2 3 4 «Pierre Grégoire» (en francès). [Consulta: 22 agost 2015].
# Petras Geniušas

Petras Geniušas (Vílnius, 6 de febrer del 1961) és un pianista lituà. Va néixer en una família de músics i va estudiar primer a Vílnius i després al Conservatori de Moscou tenint com a principal professora de piano na Vera Gornostàieva.
Durant la seva carrera ha treballat amb compositors com Alfred Schnittke, Bronius Kutavicius, Osvaldas Balakauskas i Leonid Desiatnikov. Alguns li han dedicat algunes de les seves obres. Com a professor, ha impartit classes a Tòquio i Osaka, a les Swedish-Baltic Master Classes de l'Acadèmia Bàltica i a la Royal Academy of Music de Londres. Geniusas té càrrecs docents permanents a l'Acadèmia Lituana de Música i Teatre i a la Fundació de Música Yamaha a Tòquio. Va rebre el Premi Nacional de Lituània de l'any 1992 per les seves habilitats concertístiques.

## Referències

* ↑ «Biografia». [Consulta: 6 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Petras Geniusas Magister Musicae Arxivat 2008-07-24 a Wayback Machine.
* Festival of culture and art Culture Night (anglès)
# Pietro Tacchini

Pietro Tacchini (Mòdena, 21 de març de 1838 - id., 25 de març de 1905) va ser un astrònom italià.
El 1859 va ser nomenat director de l'Observatori de Mòdena. Des de 1863, a l'Observatori de Palerm, s'interessa principalment en l'observació del Sol. Després va ser director de l'Observatori de la Pontifícia Universitat Gregoriana de Roma. Juntament amb Angelo Secchi va fundar la Societat Espectroscòpica Italiana, en les publicacions de la qual des de llavors, va donar a conèixer les seves observacions. En 1874 va observar el trànsit de Venus en l'Índia. Va rebre la Medalla Rumford el 1888. Un cràter lunar i l'asteroide (8006) Tacchini va ser nomenat en el seu honor.

## Referències

* Història de l'Observatori de Palerm
# Pietro Soddu

Pietro Soddu (Benetutti, 19 de juny de 1929) és un polític sard. Llicenciat en dret, ha estat un militant històric de la Democràcia Cristiana Italiana a Sardenya. El 1952 fou escollit alcalde de Benetutti i el 1956 assessor de la província de Sàsser. A les eleccions regionals de Sardenya de 1965 fou escollit conseller regional, càrrec que ocupà fins al 1983. Dins el seu mandat fou nomenat president de Sardenya el 1972, el 1976-1979 i el 1980. Endemés, a les eleccions legislatives italianes de 1983 fou escollit membre de la Cambra dels Diputats, càrrec que ocupà fins al 1994. Aquell any ingressà al Partit Popular Italià, amb el que fou cap de la coalició de centreesquerra i president de la província de Sàsser el 1995-2000. Ha creat posteriorment el partit Democràcia Federal, amb el que fou escollit novament regidor de Benetutti el 2006.
| Precedit per: Giovanni Del Rio | President de Sardenya 1976 - 1979 | Succeït per: Mario Puddu |
# Pont-l'évêque

El pont-l'évêque és un formatge de Normandia, protegit per una denominació d'origen des de 1972. Deu el seu nom al poble de Pont-l'Évêque, al departament de Calvados, on s'ha fabricat tradicionalment. La primera menció és de 1230 quan se l'anomenava Augelot, nom que prové de la regió on es fabrica, el País d'Auge.
És un formatge de llet de vaca, pasta tova amb crosta rentada, de color beix o ataronjada. Té forma quadrada i pesa un 420 grams.
El millor període per a degustar-lo és de maig a setembre, després d'un afinament de 4 a 6 setmanes. També és excel·lent entre abril i novembre.
La producció fou de 3.612 tones el 1998.
# Portal de Cal Mallendrich

El Portal de Cal Mallendrich és una obra de la Llacuna (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És el portal d'entrada, format per un arc rebaixat adovellat de pedres de mides regulars, formant una mena de motllura a la part d'arrancada de l'arc. L'element més remarcable és la dovella central on en baix relleu consta la data: 1799 i en mig relleu el nom de JOAN MALLA NRICH dins d'una.

## Història

Finals del segle xviii, possiblement època d'expansió del Raval.

## Referències

* 1 2 «Portal de Cal Mallendrich». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Philautus regius

Philautus regius és una espècie de granota que es troba a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K. & Pethiyagoda, R. 2004. Philautus regius. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Philautus rhododiscus

Philautus rhododiscus és una espècie de granota que es troba a la Xina i a Vietnam.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lau, M.W.N., Baorong, G. & Datong, Y. 2004. Philautus rhododiscus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Pou de glaç Crespià

El Pou de glaç Crespià és una obra de Crespià (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El pou de glaç està situat al costat obac d'un turó alslímits de Crespià. El pou està avui cobert de vegetació.De la construcció, actualment només es conserven elsmurs perimetrals de pedra del dipòsit cilíndric excavat a terra. Al mig hi ha les pedres que han caigut del mur i de l'antiga coberta del pou. El diàmetre del pou és d'uns 8 m, i la fondària actual és de prop de 4 m. S'ha de considerar que el pou de glaç és molt més profund però s'ha anat tapant al llarg dels anys.

## Història

El pou era usat antigament per conservar el gel al llarg de l'any. Es construïen al costat de la muntanya amb paraments de pedra seca i en forma de cilindre. Es tapaven amb una volta deixant 2 o 3 obertures. Durant l'hivern s'hi introduïa el gel que es formava pels voltants i s'intercalava amb palla. A l'estiu es treien els blocs de gel mitjançant una politja. Aquest sistema de conservar el gel natural es va deixar d'utilitzar quan van aparèixer nous procediments que mantenen el fred.

## Referències

* 1 2 «Pou de glaç Crespià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Primera Comunió (Picasso)

Primera Comunió és un quadre del 1896 de Pablo Picasso dipositat al Museu Picasso de Barcelona.

## Context històric i artístic

El setembre del 1895 la família Ruiz-Picasso s'instal·la definitivament a Barcelona, on el pare obté una plaça de professor de l'Escola de Belles Arts de la Llotja. Pablo continua els estudis iniciats a La Corunya. Els dos anys que hi assisteix consoliden la formació acadèmica del jove.
Tutelat pel pare, realitza Primera Comunió, una tela de format molt més ambiciós que el que treballa habitualment. Li serveix d'entrada en el món artístic oficial en presentar-la a l'Exposició de Belles Arts i Indústries Artístiques de Barcelona. El certamen li comporta la primera crítica important de la premsa. Diu que és "obra d'un novell en el qual s'adverteix sentiment en els personatges principals i traços apuntats amb fermesa".

## Descripció

El tema d'aquest oli sobre tela de 118 × 166 cm és totalment convencional: la comunió de la seua germana Lola. La nena està agenollada al reclinatori llegint el missal. És apadrinada per un senyor força semblant al seu pare, per bé que molt sovint se l'identifica amb el doctor Vilches, un amic de la família i pare d'en Pere, l'escolà que hi ha al presbiteri posant un ram de flors a l'altar. Picasso dedica un altre oli a aquest nen, que situa al presbiteri apagant les espelmes del canelobre de darrere el ram. L'obra, que pertany al Museu de Montserrat, enllaça amb un oli del Museu Picasso de Barcelona: Un escolà donant oli a una vella, i els seus esbossos preparatoris.
La composició té una factura i una cromàtica totalment academicistes. Va precedida d'uns dibuixos preparatoris. Tots aquests, com també el conjunt de dibuixos i pintures de tema eclesiàstic que realitza aleshores, bona part dels quals són al Museu Picasso de Barcelona, mostren que l'art religiós és potencialment profitós dins l'ambient artístic on es mou.
Va elaborar la tela al taller de la plaça Universitat, 5, que tenia José Garnelo Alda (1866-1944), professor, amic i company del pare, i pintor especialitzat en temes sagrats i moralitzants. Tres anys abans, Garnelo havia pintat Figura, una nena vestida de primera comunió asseguda, amb el missal a les mans.
Primera Comunió fou donat per l'artista al Museu Picasso de Barcelona l'any 1970.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Rafart i Planas, Claustre. Guia del Museu Picasso. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 1998, p. 26-27. ISBN 8476098693.

## Enllaços externs

* «Canvis en la Col·lecció del Museu Picasso», 07-02-2013.
# Possedoni

Possedoni consta com a bisbe d'Urgell en una donació que feu el comte de Cerdanya i d'Urgell Fredelao l'any 815 en benefici del monestir de Sant Sadurní de Tavèrnoles, del monestir de Sant Esteve i Sant Hilari que havia fet construir en territori cerdà, sobre uns terrenys que havia rebut de l'Emperador Lluís.

## Bibliografia

* Villanueva, Jaime. Viage literario a la iglesias de España. Tomo X: Viage a Urgel (en castellà). Valencia: Imprenta de Oliveres, antes Estevan, 1827, p. 49-50 [Consulta: 7 juny 2015].
# Pokémon Go Plus

Pokémon Go Plus és un dispositiu wearable dissenyat específicament pel joc de realitat augmentada Pokémon Go, compatible per a dispositiu mòbils Android o iOS que puguin fer servir aquesta aplicació.

## Descripció

Pokémon Go Plus és un accessori de mida petita dissenyat per poder utilitzar i gaudir de l'aplicació Pokémon Go, en qualsevol lloc amb accés a Internet, sense haver de tenir el teu dispositiu mòbil a mà. El dispositiu està connectat via Bluetooth amb aquest accessori, que notifica al jugador mitjançant un led i vibracions.
Els desenvolupadors de Nintendo i Niantic els objectius principals que han buscat amb aquest accessori han estat la comoditat de no tenir el mòbil a mà i l'estalvi de bateria imprescindible. Una altra de les grans utilitats és la de poder enregistrar quilòmetres sense la necessitat de tenir l'aplicació encesa.

## Funcionament

El led d'aquest wearable informa al jugador mitjançant diferents colors segons la situació del joc Pokémon Go.
El LED té els següents colors:
Verd; el jugador té al seu abast un Pokémon ja localitzat en la Pokédex. Pressionant el botó llança una Poké Ball i si el pokémon és capturat el led parpelleja amb diferents colors, si no és capturat s'encendrà un llum vermell.
Groc; el jugador té al seu abast un Pokémon no localitzat en la Pokédex. Pressionant el botó llança una Poké Ball, si el pokémon és capturat el led parpelleja amb diferents colors, si no és capturat s'encendrà un llum vermell.
Blau; el jugador té una poképarada al seu abast, al pressionar el botó recull els diferents objectes d'aquesta poképarada.
Vermell; pèrdua de la connexió amb el dispositiu.

## Informació de compatibilitat

Aquest dispositiu portàtil, Pokémon Go Plus, és compatible per a tots els dispositius mòbils que puguin obtenir l'aplicació Pokémon Go, ja sigui Android o iPhone.

## Referències

* ↑ «¡Atrapa Pokémon en el mundo real con Pokémon GO!». www.pokemongo.com. Arxivat de l'original el 2016-11-20. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ Penalva, Javier «Pokemon Go Plus, lo hemos probado: así me convertí en el cazador Pokemon invisible del barrio». xataka.com, 19-09-2016.
* ↑ «Pokémon Go Plus, descubre este dispositivo».
* ↑ «Pokémon Go Plus: Qué es y para que sirve. Qué es Pokémon Go: Accesorio». CNET en Español.
* ↑ «Pokémon Go Plus: ¿Es realmente útil?». La Vanguardia.
# Potok (Banská Bystrica)

* No s'ha de confondre amb Potok (Žilina).
Potok és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1323.
# Poto

«Poto» té aquests significats:
* Poto (subfamília) és una subfamília de primats estrepsirrins.
* Poto (espècie) és una espècie de primats dins de la subfamília dels potos.
* Potos és un gènere de prociònids amb un únic representant (monotípic), el kinkajú.
# Poughkeepsie (Nova York)

Poughkeepsie és una ciutat situada al comtat de Dutchess a l'estat de Nova York. Es va establir l'any 1659 però fins al 1799 no va ser considerada una vila. El 1854 va esdevenir una ciutat. L'any 2019 tenia 30.515 habitants.

## Geografia

Poughkeepsie és una ciutat situada a les coordenades 41° 42′ 23″ N, 73° 55′ 15″ O﻿ / ﻿41.70639°N,73.92083°O﻿ / 41.70639; -73.92083. Segons l'Oficina de Cens, la ciutat té una àrea de 15 km², dels quals 13 km² són terra i 2 km² (9,65%) són aigua.

## Referències

* ↑ «ACS 2018 Demographic and Housing Estimates».