OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Valerie Davies

Valerie Davies (Cardiff, 29 de juny de 1912 - Newport, 2 d'agost de 2001) va ser una nedadora gal·lesa que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on disputà tres proves del programa de natació. Guanyà la medalla de bronze en les prova dels 100 metres esquena i 4x100 metres lliures del programa de natació. En aquesta darrera prova va compartir equip amb Margaret Cooper, Edna Hughes i Helen Varcoe. En els 100 metres lliures quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles en els 4x100 metres lliures al Campionat d'Europa de natació. D'or el 1927 i de plata el 1931. Als Jocs de la Commonwealth guanyà quatre medalles, dues de plata i una bronze el 1930 i una de bronze el 1934.

## Referències

* 1 2 «Valerie Davies Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de juny 2009. [Consulta: 10 gener 2019].
# Erik Petersen

Erik Petersen (Copenhaguen, 23 de setembre de 1939) és un remer danès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb John Hansen, Bjorn Haslov i Kurt Helmudt.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món de rem de 1970 i una de plata al Campionat d'Europa de rem de 1964.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Erik Petersen». [Consulta: 4 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Vierer ohne Steuermann». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Vierer o.Stm.)». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Erik PETERSEN» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-03-26. [Consulta: 4 maig 2023].
# Pic Gannett

El pic Gannett és el cim muntanyós més alt de l'estat nord-americà de Wyoming amb 13,810 peus (4,210 m). Es troba a la serralada Wind River. Va ser anomenat així el 1906 pel geògraf estatunidenc Henry Gannett. Els vessants de les muntanyes es troben tant al Bosc Nacional Bridger-Teton com al Bosc Nacional Shoshone.

## Descripció

El pic Gannett és el cim més alt dins del que es coneix com el Gran Ecosistema de Yellowstone, així com el més alt de les muntanyes Rocoses fora de l'estat de Colorado. La glacera Gannett és la més gran de la part estatunidenca de les muntanyes Rocalloses i s'estén pel vessant nord de la muntanya. La glacera menor es troba al circ occidental del pic, mentre que les glaceres Dinwoody i Gooseneck es troben al costat sud-est de la muntanya. El pic Gannett es troba al cor d'un desert remot i accidentat. Per aquest motiu, la seva elevació i el clima extrem, sovint ha estat considerat des del món de l'alpinisme com un dels cims estatals més difícils d'assolir, després del Denali i possiblement del Granite Peak.
El cim té un clima ET (tundra), amb estius curts i freds i hiverns molt llargs i molt freds. Les precipitacions (principalment neu) són moderades durant tot l'any, i el mes més plujós és l'abril.

## Referències

* ↑ Penry, Jerry. «The Father of Government Mapmaking: Henry Gannett». American Surveyor, 27-10-2007. [Consulta: 28 setembre 2008].
* ↑ Wilson, Linus, Does Difficulty Affect U.S. State High Points Ascents?
* ↑ Ballou «Wind River Range condition update - Fires, trails, bears, Continental Divide». PineDaleOnline News, 27-07-2005.
* ↑ Dayton, Kelsey «Deadly underestimation». WyoFile News, 24-08-2018.
# Paul Grümmer

Paul Grümmer (Gera, 26 de febrer de 1879 - Zug, 30 d'octubre de 1965) fou un alemany violoncel·lista i professor.

## Biografia

Fill del director d'orquestra de la ciutat Detlev Grummer (m. 1925), del qual va estudiar violí. El 1893 va passar al violoncel, va estudiar durant un any amb músics de la ciutat i el 1894-1898. Va estudiar al Conservatori de Leipzig amb Julius Klengel. En els darrers anys del segle, durant els mesos d'estiu, va tocar als resorts de Westerland, Ost-Divenov i Mayorengof.
A principis del segle xx va viure i treballar a Londres. Després va ser el primer violoncel de l'orquestra de la Societat de Concerts de Viena i de l'orquestra de l'Òpera de Viena, el 1919-1930 va tocar el violoncel al quartet d'Adolf Busch. A més, els anys 1929 i 1937-1940. va tocar al quartet Wilhelm Stross, el 1942-1944. membre del "Trio of Masters" amb Michael Raucheisen i Vash Przhigoda.
Va ensenyar al Conservatori de Viena, on entre els seus alumnes hi havia, en particular, Hermann Busch i Nikolaus Harnoncourt, al Conservatori de Colònia (1926-1932), a Berlín. Va escriure diversos llibres musicals i pedagògics i un llibre de memòries “Reunions. De la vida d'un violoncel·lista" (alemany: Begegnungen. Aus dem Leben eines Violoncellisten; Múnic, 1963). Va editar edicions d'obres de Bach i Beethoven.
Grummer va ser un dels primers violoncel·listes que es va fascinar amb el renaixement de la viola da gamba. Amb aquest instrument va donar molts concerts, va tocar en conjunt (incloent-hi Wanda Landowska.), i també va escriure un dels primers llibres de text moderns per tocar la viola de gamba (Leipzig, 1928). Entre els estudiants de Grummer, en particular, August Wenzinger.
El seu germà, Detlev Grümmer - violinista, concertista de l'orquestra d'Aquisgrà, va morir el 1944 durant un atemptat; la seva dona és la cantant Elisabeth Grümmer. La filla de Grummer, Sylvia Grummer (1911-2012) també era interpret de gamba, però el 1944 va resultar ferida quan una bomba aèria va impactar la casa dels Grummer a Viena i es va veure obligada a deixar la música durant més de 30 anys, treballant en un sanatori mèdic a Suïssa.
Entre les seves obres pedagògiques cal citar:
* "Die Grundlage der Klassischen and Virtuosen Technik auf dem Violoncello" oder "Les bases de la tècnica i de la virtuosité de violoncelle" ("La base de la tècnica clàssica i virtuosa del toc de violoncel"), Edició Universal, Viena, 1942.
* Harmonische neue tägliche Übungen: für Violoncello ("Nous exercicis diaris harmònics: per a violoncel"), Bote & Bock, Berlín, 1954.

## Referències

* ↑ Paul Grümmer // Violoncellisten der Gegenwart in Wort und Bild. — Hamburg, 1903. — S. 79.
* ↑ Werner Hoppe. Vor 50 Jahren starb in Zug ein Cello-Star Архивная копия от 21 июля 2019 на Wayback Machine // zentralplus, 8.11.2015.
# John McBryan

John "Jack" Crawford William MacBryan (Box, Wiltshire, 22 de juliol de 1892 - Cambridge, Cambridgeshire, 14 de juliol de 1983) va ser un jugador d'hoquei sobre herba i de criquet anglès que va competir a començaments del segle xx.
MacBryan estudià a l'Exeter School, on començà a jugar a criquet i el 1911 ja era capità de l'equip. En acabar l'escola entrà a la Somerset Light Infantry. El 1914, un mes després de començar la Primera Guerra Mundial fou ferit i capturat en la batalla de Le Cateau, i passà la resta de la guerra com a presoner.
En acabar la guerra entrà al Jesus College de la Universitat de Cambridge, on començà a jugar criquet el 1920. Aquell mateix any va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or com a membre de l'equip britànic en la competició d'hoquei sobre herba.
Com a jugador de criquet arribà a ser internacional amb Anglaterra.

## Referències

* ↑ «J. C. W. Macbryan». The Times, 61586, 16-07-1983, pàg. 10.
* ↑ «Cricket». The Times, 42416, 21-05-1920, pàg. 7.
* 1 2 «Jack MacBryan Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2013. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Rijksakademie van beeldende kunsten

La Rijksakademie van beeldende kunsten («acadèmia nacional d'arts plàstiques») és una institució per la promoció de les arts plàstiques establerta a Amsterdam als Països Baixos. S'hi formen artistes novells d'arreu al món i s'hi ofereix un programa de residència de dos anys per dos nivells amb vint-i-tres artistes, triats entre uns 1500 candidats.
El 1868, Cornelis Fock, l'aleshores ministre de l'interior i antic burgmestre d'Amsterdam va constatar l'immobilisme i la poca projecció internacionals dels deixebles d'una Koninklijke Akademie («acadèmia reial» 1820-1870) encistada en un academicisme de pintura històrica poc inspirada. Volia modernitzar la institució i pensava en una estructura on artistes experimentats poden formar joves aprenents a l'ofici, i crear un clima profitós per fer germinar i florir talents artístics a qui no convé un ensenyament escolar massa formal.
El 1870 el rei Guillem III la va fundar, a l'inici era una acadèmia més aviat tradicional, sense respondre gaire a les idees innovadores del ministre Fock. Va perpetuar la tradició de la Koninklijke Akademie, la Stadstekenacademie («acadèmia del dibuix de la ciutat» 1718-1820) i la Konstkamer («cambra de les arts» que era més aviat un gremi del segle xvii), aleshores establert a l'edifici de l'ajuntament d'Amsterdam, l'actual paleis op de Dam.
Quan el pintor i professor a l'acadèmia, August Allebé en va prendre la direcció de 1890 fins a 1906 la va reorientar en donar molt més espai a la pràctica concreta, sense ni imposar un estil o d'un corrent concret. Guiats pel seu entusiasme, molts pintors hi van agafar volada: George Hendrik Breitner, Isaac Israëls, Willem Witsen, Jan Toorop, Jan Sluijters, Leo Gestel i Piet Mondriaan… així com els il·lustradors Nelly Bodenheim, Johan Braakensiek, Cornelis Jetses i Tjeerd Bottema.
Sota Antoon Derkinderen, director de 1906 a 1925 es va tornar al concepte de l'art comunitari, al servei d'altres activitats, i no tant com a art autònom. Va crear el departament art monumental i «escola d'Amsterdam» d'arquitectura. Després de Derkinderen va conèixer un període d'ocàs i de retorn a l'academicisme poc inspirat, fins al punt que a principi dels anys 1980 es parlava de tancar l'institut anquilosat.
El 1985 es va revolucionar l'organització. Es va parar l'ensenyament escolar i es van transformar les aules de l'acadèmia en tallers individuals, en als quals quaranta-sis aprenents, venint de tot arreu al món, resideixen dos anys. Cada any se'n reemplacen la meitat. També hi ha tallers d'experts tècnics i s'ha creat una estructura oberta, on molt artistes establerts demanen trobar-se amb els artistes joves.

## Referències

* 1 2 3 Keijer, Kees «150 jaar Rijksakademie: een gespreid bedje voor kunsttalent» (en neerlandès). Het Parool, 26-05-2020.
* ↑ «Open Monumentendag 2020» (en neerlandès). Koninklijk Paleis Amsterdam.
* ↑ De Rijks-Academie van Beeldende Kunsten te Amsterdam: stadsteeken-academie tot 1817. Koninklijke academie 1817-1870. Rijks-academie… 1870 - Heden (en neerlandès). Amsterdam: Firma Joh. Enschedé, 1908.
* 1 2 «August Allebé» (en neerlandès). Joods virtueel museum. [Consulta: 9 gener 2021].
# Bresso

Bresso és un municipi italià, situat a la regió de la Llombardia i a la ciutat metropolitana de Milà. L'any 2005 tenia 27.052 habitants.
# Teti II

Teti (II) fou el primer faraó de la dinastia VI de l'antic Egipte que va governar vers el 2250 aC, segons la cronologia mínima (cent anys abans segons la màxima).
El seu nom d'Horus fou Seheteptawi ('El que pacifica les dues terres'), el nom Nebti, Sehetepnebti ('Les dues senyores estan en pau'); nom d'Horus d'or Biknubzema ('El falcó daurat que uneix'); nom Sa Ra, Teti ('Estimat de Ptah'). És l'Othones de Manethó.
El seu regnat degué ser d'uns 10 o 12 anys (Manethó en diu 33), segons el nombre de censos de ramat. El papir de Torí no permet llegir el nombre d'anys (només la fracció de 6 mesos i 21 dies), però esmenta el sisè cens de ramats que solia ser bianual.
Va succeir al seu sogre Unas i, per legitimar l'accés al tron, es va casar amb la filla i hereva, Iput, com havia passat almenys des de la IV dinastia. Segurament, això va provocar l'hostilitat d'altres prínceps. Dones secundàries, en foren Khuit i Ueretimtes.
Va tenir almenys dos fills, Pepi I (que no era de la reina principal) i Tetiankhekem; i una filla, Seshseshet (Uatetkhether), que es va casar amb el visir Mereruka (la tomba del qual a Saqqara és una de les més grans i ben decorades, amb 32 habitacions per a ell, la seva dona i el seu fill Meriteti).
Prop de la seva piràmide, es va trobar una gran estàtua del faraó, avui al Museu d'Antiguitats Egípcies del Caire, i representa un home d'entre 30 i 40 anys.
Se sap que va fer donacions de terres a Abidos, amb exempció de taxes, i va tenir relació amb el culte d'Hathor a Denderah.
El seu monument funerari en l'anomenada piràmide de la Presó a Saqqara. És petita i està a uns 100 metres de la piràmide de Djoser. La cambra mortuòria està decorada amb els texts de les piràmides i s'hi va trobar un sarcòfag amb restes d'una mòmia, segurament la del faraó. Es troba en mal estat. Fou descoberta el 1839 i després fou excavada. Prop hi ha unes piràmides subsidiàries. La de la seva dona Khuit fou descoberta el 1898 i abans havia estat una mastaba. A començaments del segle xx, fou descoberta la de la reina Ipuet. El temple de la Vall no s'ha excavat. A la rodalia de la piràmide hi ha, a més de les piràmides de les seves dones, les tombes dels seus visirs Mereruka i Kagemni. El seu nom d'època fou la piràmide dels llocs que aguanten.
Manethó diu que el rei va morir assassinat, cosa que no era habitual. L'assassí no s'esmenta, però s'ha entès que es tracta del seu successor Userkare.
# Victor De Behr

Victor De Behr va ser un waterpolista belga que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de plata en la competició de waterpolo, tot formant part del Brussels Swimming and Water Polo Club.

## Referències

* ↑ «Victor De Behr Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 20 octubre 2015].
# Ernst Veenemans

Ernst Veenemans (Haarlem, 18 de març de 1940 - Laren, 2 d'octubre de 2017) fou un remer neerlandès que va competir durant les dècades de 1950 i 1960. Era germà del també remer Paul Veenemans.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on quedà eliminada en sèries en la prova del dos sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova, fent parella amb Steven Blaisse.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat d'Europa de rem, d'or el 1964 i de bronze 1961, en ambdós casos en el dos sense timoner.

## Referències

* ↑ Erelid Ernst Veenemans overleden
* 1 2 «Olympedia – Ernst Veenemans». [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Zweier ohne Steuermann)». [Consulta: 29 juliol 2022].
# Albert Séguin

Albert Séguin (Viena del Delfinat, 8 de març de 1891 - Villefranche-sur-Saône, 29 de maig de 1948) fou un gimnasta artístic francès, guanyador de tres medalles olímpiques.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París (França), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de salt sobre cavall lateral, i la medalla de plata en les proves de concurs complet per equips i d'escalada de corda.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Albert Séguin». [Consulta: 29 octubre 2024].
# Pont de Ribamala

El Pont de Ribamala és un pont de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un pont metàl·lic alçat sobre el riu Ter. Té una llargada de 60 metres i consta de tres vans recolzats sobre quatre pilars. Dos dels tres trams es troben sobre el curs del riu. El material emprat és la pedra.
Als anys noranta del segle xx va construir-se una barana de ferro. Alhora, es va afegir formigó a la base del primitiu pont i va asfaltar-se per permetre el pas de vehicles.

## Història

L'any 1880 va inaugurar-se la línia Granollers-Ripoll-Toralles, a la construcció de la qual va participar Gustave Eiffel amb el disseny de ponts i viaductes.
L'any 1930 el pont es va reforçar ja que hi ha una placa a la barana exterior on consta: “Sociedad Española de Construcciones GALINDO. Año 1930. Bilbao. Babcock&Wilcox”.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pont de Ribamala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# John Muldoon

John Muldoon, Jr. (Ione, Califòrnia, 2 de març de 1896 - Napa, Califòrnia, 3 de gener de 1944) va ser un jugador de rugbi a 15 estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va ser seleccionat per jugar amb la selecció dels Estats Units de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or. Quatre anys més tard va formar part de l'equip olímpic estatunidenc que guanyà la medalla d'or en la competició de rugbi, però en no jugar cap partit no va rebre la medalla.

## Referències

* ↑ «John Muldoon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 22 setembre 2017].
* ↑ «Liste des médaillés américains aux JO de 1924». www.olympic.org: COI. [Consulta: 15 maig 2012].
# Ibiaw

Ibiaw, Ibiw o Ia-ib («cor pur»), conegut també pel seu nom de regne, Wahibre («el cor de Ra és permanent») fou un faraó de la dinastia XIII. Al Papir de Torí se l'esmenta com Ibiaw o Ia-ib i està col·locat al lloc 29 però com que anteriorment i ha tres o quatre noms damnats, seria el 32è o 33è.
Ell i el seu successor Aya foren el darrer ben testimoniat i amb un regnat de certa consideració, ja que més tard els regnats foren de mesos. Wahibre va regnar uns 10 anys llargs (10 anys i 9 mesos segons el Papir de Torí).
S'han trobat 9 escarabeus un dels quals a Biblos; tres segells cilíndrics; un segell gravat amb el seu noma Lisht; una copa trobada a Kahun; i una estela d'origen desconegut avui al Museu Britànic.
# Nekare

Nekare (nom alternatius Nikare i Nakre) fou un faraó de la dinastia VII de l'antic Egipte. És esmentat en el cartutx quaranta-vuit de la llista d'Abidos al darrere de Sneferka, i no es coneix per cap altra font. El seu nom volia dir "El que pertany a l'ànima de Ra".
# Victor Lardanchet

Marie Victor Xavier Lardanchet (Desnes, Jura, 29 de desembre de 1863 - ?) va ser un jugador de rugbi francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla d'or en la competició de rugbi.

## Referències

* ↑ «Victor Lardanchet Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 26 setembre 2015].
# Frank Forberger

Frank Forberger (Meissen, 5 de març de 1943 - Meissen, 30 de setembre de 1998) fou un remer alemany que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
Formant equip amb Frank Rühle, Dieter Grahn i Dieter Schubert no van perdre cap competició internacional entre 1966 i 1972. El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, revalidà la medalla d'or en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del Món de rem, el 1966 i 1970 i dues medalles d'or i una de plata al Campionat d'Europa de rem. A nivell nacional guanyà set campionats de l'Alemanya de l'Est, sis en el quatre sense timoner (1965 a 1968 i 1970 i 1971) i un el dos sense timoner (1969).
Un tumor cerebral li provocà la mort el 1998.

## Bibliografia

* Volker Kluge: Das große Lexikon der DDR-Sportler. Die 1000 erfolgreichsten und populärsten Sportlerinnen und Sportler aus der DDR, ihre Erfolge und Biographien. Schwarzkopf & Schwarzkopf, Berlin 2000, ISBN 3-89602-348-9.
* David Wallechinsky, Irving & Amy Wallace: Rowohlts Bunte Liste, 1980 Reinbek ISBN 3-498-07289-7 (A la pàgina 356/357 Moritz von Groddeck presenta la seva llista: 10 millors remers de tots els temps)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Frank Forberger». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Herren - Teil 1)». [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Frank FORBERGER» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-09-29. [Consulta: 2 maig 2023].
# John Patrick (jugador de rugbi)

John Clarence "Jack" Patrick (Palo Alto, Califòrnia, 25 de novembre de 1898 - San Francisco, Califòrnia, 31 de maig de 1959) va ser un jugador de rugbi a 15 estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va ser seleccionat per jugar amb la selecció dels Estats Units de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or. Quatre anys més tard, als Jocs de París, tornà a guanyar la medalla d'or en la competició de rugbi.

## Referències

* 1 2 «Jack Patrick Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 22 setembre 2017].
# Enno Patalas

Enno Patalas (Quakenbrück, 15 d'octubre de 1929 - Múnic, 7 d'agost de 2018) va ser un historiador del cinema, col·leccionista i expert en conservació cinematogràfica alemany. Fou director del Museu del Cinema de Múnic entre 1973 i 1994. Les seves restauracions inclouen pel·lícules com Metropolis, M – Un assassí entre nosaltres i Els Nibelungs, totes dirigides per Fritz Lang. Patalas també va restaurar la pel·lícula El cuirassat Potemkin per a ser exhibida al Festival de Cinema de Berlín el 2005.
Conjuntament amb el director Ulrich Gregor, va escriure l'influent llibre d'història del cinema Geschichte des Films (Història del cinema).

## Referències

* 1 2 «Rediscovering Utopia: Lost Scenes Restore Lang's Original Vision of 'Metropolis'» (en anglès). Der Spiegel, 04-07-2008. ISSN: 2195-1349.
* ↑ «Filmhistoriker Enno Patalas ist tot», 08-08-2018.
* ↑ Stein, Elliott. «Putting on the Fritz» (en anglès americà), 04-04-2000. [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ «Gadsden Times - Google News Archive Search». [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ «Geschichte des Films | Hans Helmut Prinzler» (en alemany). [Consulta: 11 octubre 2024].
# Mozota

Mozota és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de Saragossa. El nom prové del mot àrab موسطة, que significa ‘punt central’.
# Antef I

Antef I (Sehertawy) fou fill i successor de Mentuhotep com a nomarca de Tebes o rei de l'Alt Egipte. La seva mare es deia Neferu. És considerat el fundador de la Dinastia XI però cal remuntar-la almenys al seu pare. El seu nom d'Horus fou Sehertawy que vol dir "Aquell que satisfà a les dues terres". El seu nom Sa Ra fou Antef i Saraintef.
Quan va arribar al poder al nord d'Egipte (el Baix Egipte i el mitjà) era dominat pels nomarques-reis d'Heracleòpolis i el sud romania fraccionat. Va aconseguir dominar Hieracòmpolis, Nekheb, Naqada (Nubt), Coptos, Denderah i altres ciutats, per la diplomàcia o per les armes però més al nord (a 500 km) els sobirans d'Hieracòmpolis, es van mantenir, i ja no va aconseguir noves conquestes.
El seu regnat va durar uns setze anys. A causa del llarg regnat del seu successor se suposa que Antef I va morir bastant jove.
Fou enterrat en una tomba de roca tallada anomenada la tomba en filera, a la necròpolis d'Al-Tarif, 2 km a l'est de Deir el-Bahari i Dra Abu al-Naga. La tomba consisteix en un pati rectangular obert en direcció a la muntanya on acaba amb diverses tombes tallades als costats probablement per allotjar als membres de la família més propers. La tomba del rei no és pas més gran que les altres; s'han trobat les restes d'unes piràmides que podrien ser el lloc on finalment havien de ser enterrats els reis.
El va succeir el seu germà Antef II.
El seu nom apareix traduït també com Anjotef, Intef, Antouf, Erpa, Erpahantefa, Inyotef i Sehertaui.
# Vincent Duncker

John Vinzenz Andrew de Villiers "Vincent" Duncker (Wepener, Sud-àfrica, 9 de novembre de 1884 – Sud-àfrica, ?) va ser un atleta alemany que va competir a començaments del segle xx.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on guanyà la medalla de bronze en la prova dels 110 metres tanques del programa d'atletisme. També disputà les proves del 100, 400 i 800 metres, però en totes elles quedà eliminat en sèries.
Duncker va guanyar diversos campionats alemanys. També aconseguí diversos rècords del món en els anys previs a la fundació de la IAAF.

## Referències

* 1 2 «Vincent Duncker Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 7 juny 2017].