OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Geoffrey Burbidge

Geoffrey Ronald Burbidge (Chipping Norton, Oxfordshire, 24 de setembre de 1925 - 26 de gener de 2010) va ser un professor de física britànic-nord-americà de la Universitat de Califòrnia a Sant Diego. Va estar casat amb Margaret Burbidge.

## Biografia

El 1957 juntament amb la seva esposa, l'astrònom britànic Fred Hoyle i el físic estatunidenc William Fowler, van escriure un famós article sobre nucleosíntesis estel·lar referit comunament com el B2FH per les inicials dels autors. Se'l coneix principalment pel seu suport a la Teoria de l'Estat Estacionari, una teoria cosmològica que està en contradicció amb la teoria del big-bang.
D'acord amb Burbidge, l'univers és oscil·latori i s'expandeix i contreu periòdicament. En la seva opinió, l'heli primordial no és tal ni es va produir durant el big-bang, sinó a partir d'hidrogen en l'atmosfera d'estels de tipus K, i en aquest procés es genera la radiació de fons de microones. No creu que els quàsars estiguin a distàncies cosmològiques, ni que l'acceleració de partícules en els seus jets es degui a acreció gravitatòria.
Va ser director de l'Observatori Nacional de Kitt Peak del 1978 al 1984 i editor del Annual Review of Astronomy and Astrophysics del 1974 al 2004.

## Honors

En el seu honor es va nomenar l'asteroide (11753) Geoffburbidge.

## Referències

* ↑ Geoffrey Burbidge, 1925-2010

## Bibliografia

* Article autobiogràfic An Accidental Career, Annual Review of Astronomy and Astrophysics, 45 (2007) 1-41.
# Viviane

Viviane, op. 80, és una obra per piano de la compositora Mel Bonis escrita el 1909. L'obra, dedicada a Paul Locard, fou publicada per Éditions Leduc el 1909. Va ser reeditada l'any 2004 per les edicions Furore .

## Descripció

Viviane forma part d'un conjunt d'obres que descriuen set figures femenines de la mitologia o la literatura amb destí llegendari, inspiradores de la compositora. Aquestes peces mostren figures arquetípiques de les diferents dones i permeten una reflexió en torn a quin lloc ocupen i quin destí els espera.
El cicle fou recollit de forma pòstuma per la seva besneta Christine Géliot en una suite titulada « Femmes de légénde (dones de llegenda) 1909-1922 », que també inclou Mélisande, Ophélie, Phoebé, Salomé, Écho, Desdèmona, Cléopatra i Omphale.
Viviane presenta un primer tema de caràcter desenfadat, fresc i juganer, gairebé dansable, que ens remet a l'encant de la Dama del Llac de les llegendes artúriques. Les majestuoses i contrastants successions d'octaves evoquen la seva naturalesa de Deessa de les aigües.

## Referències

* ↑ Jardin, 2020, p. 62.
* ↑ Jardin, Étienne. Mel Bonis (1858-1937) Parcours d'une compositrice de la Belle Époque. Palazzetto Bru Zane: Éditions, Année, 2020, p. 480. ISBN 978-2-330-13313-9 [Consulta: maig 2022].
* 1 2 Sandoval, Eva «La muse oubliée». Gloria Medina · IBS Artist, 2021.
* ↑ Jardin, 2020, p. 45.
# Corey Fisher

Corey Fisher (Bronx, 8 d'abril de 1988) és un jugador de bàsquet professional estatunidenc. Amb una alçada de 1,85 m. juga habitualment a la posició de base.

## Carrera esportiva

Va realitzar la seva carrera universitària jugant als Villanova Wildcats, a Pennsilvània, a la primera divisió NCAA. El juliol de 2011 va signar un contracte d'un any amb l'Antalya BB de la lliga turca. Després d'una temporada a Turquia, Fisher signà l'agost de 2012 pel Joventut de Badalona de la lliga ACB. La temporada següent va jugar a l'Enisey Krasnoyarsk de la lliga russa. La temporada 2014-15 va fitxar pel Fujian Sturgeons de la lliga xinesa, però va deixar l'equip al mes de novembre. La temporada següent fitxa per la Cibona Zagreb de la lliga croata, però abandona l'equip al mes d'octubre i se'n va al Guaros de Lara veneçolà. Al mes de gener torna a canviar d'equip, però no de país, fitxant ara pel Marinos de Anzoátegui. Aquell mateix any disputa un partit amb els Indios de San Francisco, de la lliga dominicana, abans de tornar a Europa per formar part del Lietuvos Rytas.
La temporada 2017-18 torna a la lliga espanyola per jugar al San Pablo Burgos. La temporada 2018-19 la comença a la lliga francesa, jugant a les files del Fos Provence. La seva inadaptació a la lliga francesa el va fer abandonar l'equip en el mes de desembre, i el gener va ser contractat pel Bàsquet Manresa de la lliga ACB per substituir Alex Renfroe.

## Referències

* ↑ Antalya signs rookie from Villanova Corey Fisher (anglès)
* ↑ «Corey Fisher, talent pel FIATC Joventut» (en castellà). acb.com, 14-08-2012. Arxivat de l'original el 2012-08-16. [Consulta: 1r setembre 2012].
* ↑ «Corey Fisher ja ha arribat a Badalona». penya.com, 01-08-2012. [Consulta: 1r setembre 2012].
* ↑ Corey Fisher jugador a l'ACB
* ↑ «Corey Fisher ja és a Manresa per agafar el timó del Baxi». Regió 7, 03-01-2019 [Consulta: 4 gener 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa a la Universitat de Villanova Arxivat 2016-11-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Fitxa a DraftExpress.com (anglès)
* Fitxa a NBADraft.net (anglès)
* Fitxa a ESPN.com (anglès)
# Xíling austríac

El xíling austríac (en alemany Österreichischer Schilling o, simplement, Schilling) va ser la unitat monetària oficial d'Àustria fins a la introducció de l'euro el primer de gener del 1999, i fou retirada definitivament de la circulació el 28 de febrer del 2002. La taxa de canvi era de 13,7603 xílings per cada euro.
Es dividia en 100 groschen. El codi ISO 4217 del xíling austríac era ATS. El símbol era S o öS.
A l'època del canvi a l'euro, el 2002, en circulaven monedes d'1, 2, 5, 10 i 50 groschen i d'1, 5 i 10 xílings, i bitllets de 20, 50, 100, 500, 1.000 i 5.000 xílings. Els bitllets eren emesos pel Banc Nacional Austríac (Oesterreichische Nationalbank), mentre que les monedes les encunyava la Casa de la Moneda d'Àustria (Münze Österreich).

## Història

El xíling va ser introduït durant la Primera República Austríaca, l'1 de març del 1925, en substitució de la unitat monetària de l'antic Imperi Austrohongarès, la corona. El canvi va ser fixat per llei en 10.000 corones per xíling. Des de la seva introducció es va mantenir com una moneda relativament estable, la qual cosa va fer que fos coneguda com el «dòlar dels Alps».
L'any 1938 el xíling va ser reemplaçat pel Reichsmark durant l'Anschluss, o annexió d'Àustria pel Tercer Reich alemany, a la raó d'1,50 xílings per marc. Després de la retirada dels nazis i la proclamació de la Segona República austríaca l'any 1945, es va recuperar el xíling com a moneda nacional, fins a la seva substitució definitiva per l'euro.

## Referències

* 1 2 «Gold and silver shilling coins of Austria» (en anglès americà), 14-06-2018. [Consulta: 2 gener 2022].
* 1 2 «Banknotes • Austria • Heiko Otto». [Consulta: 2 gener 2022].

## Enllaços externs

* «Banc Nacional Austríac» (en alemany, anglès).
* «Seca d'Àustria» (en alemany, anglès).
# Escaldabec (grup de bolets)

Els escaldabecs o les cualbres escaldabecs són bolets grans a petits, sovint de tons vermells, violacis o morats vius, caracteritzats per la coïsor a la boca que provoca menjar la carn o làmines. La cremor, que pot ser extremadament coent, les fa no comestibles. Les pluges fortes solen decolorar-les

## Espècies d'escaldabecs

* Russula quercilicis, escaldabec clapat de roure
* Russula raoultii, escaldabec d’ivori
* Russula solaris, escaldabec daurat
* Russula nobilis, escaldabec de fageda
* Russula pelargonia, escaldabec de gerani
* Russula veternosa, escaldabec de mel
* Russula queletii, escaldabec de Quélet
* Russula decipiens, escaldabec enganyós
* Russula atropurpurea, escaldabec fosc
* Russula fragilis, escaldabec fràgil
* Russula badia, escaldabec de pi negre
* Russula veternosa, escaldabec fruitat
* Russula luteotacta, escaldabec groguenc
* Russula persicina, escaldabec persicolor
* Russula maculata, escaldabec tacat
* Russula emetica, escaldabec estriat
* Russula torulosa, escaldabec vinós (de poma)
* Russula sardonia, escaldabec vinós cornalí
* Russula sanguinaria, escaldabec, marieta

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
# Llora

Les llores o blaves són un grup de cualbres de mida mitjana a gran; carn mitjanament consistent i dolça; barret de color sovint grisenc, violeta blavós o verd, algun cop (llora mostelina) brunenc; làmines blanques, o bé greixoses o bé fràgils, la cama més aviat curta i la carn dolça.

## Espècies de llores o blaves

Les espècies de llores o blaves més corrents són:
* Russula cyanoxantha, llora morada, blavet
* Russula cyanoxantha f. cutefracta, llora morada pigada
* Russula cyanoxantha'' f. '' peltereaui, llora verda de Peltereau
* Russula parazurea, llora blavenca
* Russula ilicis, llora d’alzina gran
* Russula pseudoaeruginea, llora d’alzina petita
* Russula amethystina, llora d’ametista
* Russula monspeliensis llora d’estepa
* Russula heterophylla, llora forcada
* Russula aeruginea, llora gris verdosa
* Russula grisea, llora grisa
* Russula ionochlora, llora lila
* Russula mustelina, llora mostelina
* Russula vesca, llora rosada
* Russula virescens, llora verda

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
# Managua Fútbol Club

El Managua Fútbol Club és un club nicaragüenc de futbol de la ciutat de Managua.

## Palmarès

* Lliga nicaragüenca de futbol:
** Apertura 2018
* Segona Divisió de Nicaragua:
** 2009-10

## Referències

* ↑ Managua FC asciende a Primera División Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. - Vive Nicaragua
* ↑ «Nicaragua - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ Nicaragua 2009/10 - RSSSF
# Leiòtrix bec-roig

* Per a altres significats sobre l'ocell de la família dels muscicàpids oficialment anomenat Rossinyol del Japó, vegeu «Larvivora akahige».
El leiòtrix bec-roig, també anomenat popularment, però de forma imprecisa, com a rossinyol del Japó (Leiothrix lutea) és un moixó de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae) de brillants colors i emprat com a ocell ornamental. És un petit ocell que fa uns 15 cm de llargària, amb un pes d'uns 21-22 grams, amb cua una mica forcada i escàs dimorfisme sexual, si bé la femella és una mica menys acolorida. El color general és d'un verd grisenc. La gorgera és groga, que esdevé taronja cap al pit i té zones grogues i taronja a les ales. El bec és d'un roig ataronjat i potes color carn.
Habita zones de boscos, matolls i praderies de l'Himàlaia del nord de l'Índia, sud-est del Tibet, Myanmar, sud i centre de la Xina i nord del Vietnam. Introduït a diversos indrets com ara el sud del Japó, les Illes Hawaii i Europa Occidental. Als Països Catalans s'ha constatat la seva presència com a reproductor a zones properes a Barcelona.
El leiòtrix bec-roig no s'ha de confondre amb el rossinyol del Japó (Larvivora akahige) espècie d'ocell de la famíia dels muscicàpids pròpiament originari del Japó.

## Enllaços externs

* La població del rossinyol del Japó es consolida a Collserola

## Referències

* ↑ Llista d'espècies (amb subespècies) de diverses famílies d'ocells segons l'IOC (3.2, 2012) Arxivat 2013-04-15 a Wayback Machine. Rev. 07/01/2013 (anglès)
* ↑ «Leiòtrix bec-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ Fitxa del rossinyol del Japó al Servidor d'informació ornitològica de Catalunya Rev. 07/01/2013 (català)
* ↑ Fitxa del rossinyol del Japó al Zoo de Barcelona Arxivat 2012-12-13 a Wayback Machine. Rev. 07/01/2013 (català)
* ↑ Vídeo de TV3 sobre l'expansió del rossinyol del Japó a Catalunya Rev. 07/01/2013 (català)
* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «rossinyol del Japó». Diccionari dels ocells del món TERMCAT. [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 704. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Ward Christensen

Ward Christensen (West Bend, 23 d'octubre de 1945 - Rolling Meadows, 11 d'octubre de 2024) va ser el cofundador del tauler d'anuncis de la CBBS, el primer sistema de tauler d'anuncis (BBS) publicat mai en línia. Christensen, juntament amb el seu col·lega Randy Suess va començar a desenvolupar-lo durant una tempesta a Chicago i va establir oficialment CBBS quatre setmanes després, el 16 de febrer de 1978.

## Biografia

Christensen va destacar per crear eines de programari per a les seves necessitats. Va escriure un sistema operatiu basat en cassets abans que els disquets i discs durs fossin habituals. Quan va perdre el codi font d'alguns programes va escriure ReSource, un desassemblador iteratiu per a l'Intel 8080, per ajudar-lo a regenerar el codi font. Quan necessitava enviar fitxers a Randy Suess, va escriure XMODEM.
Jerry Pournelle va escriure el 1983 una col·lecció de programari de domini públic CP/M. "Probablement el 50 per cent dels programes realment bons van ser escrits per Ward Christensen, un benefactor públic".
Christensen va rebre dos premis Dvorak el 1992 per a l'excel·lència en telecomunicacions, un amb Randy Suess per desenvolupar el primer BBS, i un premi a tota una vida "per contribucions destacades en les telecomunicacions del PC". El 1993 va rebre el premi Pioneer de la Electronic Frontier Foundation. Christensen va treballar a IBM des del 1968 fins a la seva jubilació el 2012. La seva darrera feina a IBM va ser d'especialista en vendes tècniques.

## Referències

* ↑ Edwards, Benj. «Ward Christensen, BBS inventor and architect of our online age, dies at age 78» (en anglès americà), 14-10-2024. [Consulta: 15 octubre 2024].
* ↑ Metz, Cade «Randy Suess, Computer Bulletin Board Inventor, Dies at 74» (en anglès). The New York Times, 20-12-2019. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «FHOF: The Origin of Computer Bulletin Boards». [Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ «White Papers - Resource Library» (en anglès). [Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ «Welcome | Sandhills Global | Gather, Process, Distribute». [Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ Byte Magazine Volume 08 Number 07 - Videotex (RESCAN) (en anglès), 1983-07.
* ↑ «Dvorak Awards for Excellence in Telecommunications». Arxivat de l'original el 2007-08-08.
* ↑ «Electronic Frontier Foundation» (en anglès). [Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ «R/1ST BBS QUESTIONS (Msg 46394) from Ward Christensen to Steve Culver]», 31-07-1993.
# Anthony D. Smith

Anthony David Stephen Smith (Londres, 23 de setembre de 1939 - 19 de juliol de 2016) va ser un sociòleg anglès que, en el moment de la seva mort, era professor emèrit de nacionalisme i ètnia a la London School of Economics. És considerat un dels fundadors dels estudis interdisciplinaris sobre el nacionalisme. Smith va cursar la seva primera llicenciatura en clàssics i filosofia a la Universitat d'Oxford i el seu màster i doctorat en sociologia a la London School of Economics. Va ser editor de la revista Nations and Nationalisms. Va ser el primer president de l'Associació per a l'Estudi de l'Ètnia i el Nacionalisme.

## Obra

Les contribucions d'Smith a l'estudi de les nacions i els nacionalismes són la distinció entre els tipus de nacionalisme "cívic" i "ètnic". Smith està d'acord amb altres autors que el nacionalisme és un fenomen modern, però insisteix que les nacions tenen orígens premoderns. Fou un antic alumne del filòsof i antropòleg Ernest Gellner, però no compartí la seva mateixa visió del nacionalisme. El seu corrent metodològic en l'estudi dels fets nacionals és anomenat etnosimbolisme. El debat de Warwick del 24 d'octubre de 1995, celebrat a la Universitat de Warwick, va exemplificar les posicions de Smith i Gellner, i va aclarir les definicions que utilitzaven.

## Referències

* ↑ Hutchinson, John «Professor Anthony Smith». London School of Economics, 22-07-2016 [Consulta: 22 juliol 2016].
# Línia 3 de Metrovalència

La línia 3 és una de les línies de Metrovalència. Es constitueix d'un tram arran de terra (entre Rafelbunyol i Alboraia-Peris Aragó) i un tram subterrani (d'aquesta a l'Aeroport).

## Recorregut i servici

* Campus de Blasco Ibañez (Universitat de València), l'Hospital Clínic i la Clínica Quirón - Facultats-Manuel Broseta
* Zona Comercial de Colom - Colom
* L'Estació del Nord i la Plaça de Bous - Xàtiva
* Prefectura Superior de Policia, Biblioteca General - Àngel Guimerà
* L'Hospital General - Nou d’Octubre
* L'Hospital de Manises - Salt de l’Aigua
* L'Aeroport de València - l'Aeroport

## Estacions

Línia 3 de Metrovalència :

## Història

La línia 3 està basada en l'antiga línia del trenet que connectava l'estació Pont de Fusta i la localitat de Rafelbunyol.
El 5 de maig del 1995 es va inaugurar el primer tram del túnel de la línia 3. A partir de l'antiga línia del trenet de València entre la localitat de Rafelbunyol i l'estació del Pont de Fusta. Aquest túnel seguia un traçat distint en la seua entrada a la ciutat de València finalitzant a l'estació de l'Albereda, nomenada Alameda i situada a l'antic llit del riu Túria que va ser dissenyada pel famós arquitecte valencià Santiago Calatrava. Posteriorment aquesta línia va ser ampliada el 16 de setembre de 1998 fins a l'estació d'avinguda del Cid existint un ramal que la unia a la línia 1 a l'altura de l'estació de Jesús i el 20 de maig del 1999 fins a l'estació de Mislata-Almassil a la pròxima localitat de Mislata.
El 20 de maig del 1999 s'inaugurà la perllongació fins a l'estació de Mislata-Almassil a la veïna localitat de Mislata.
A principis del 2007, començarà el soterrament de les vies de la línia 3 de MetroValencia al seu pas per la localitat d'Alboraia, donant lloc el 2010 a dues estaciones sota terra (Alboraia-Palmaret, i Alboraia-Peris Aragó), i s'enderrocà la recent (11 anys de funcionament) estació de Palmaret. La línia torna a eixir a la superfície a prop del barranc del Carraixet.
El pas a nivell d'Alboraia quedà eliminat el desembre de 2010.

## Monument al ferrocarril

En les immediacions a l'estació es va instal·lar en 1995 un Tractor T4 Devís en la dècada de 1930 de la col·lecció de material històric de FGV, que fou restaurat en 2018.

## Referències

* ↑ «The first 2,5 km of Valencia Metro Line 3 was opened early in summer 1995» (en anglès). Electric Railway Society Journal, 40-42, 1995, pàg. 149 [Consulta: 11 gener 2024].
* ↑ «Tres exposicions recorden la història del ‘Trenet’, el ferrocarril que va unir l’Horta Nord amb València fa 125 anys». Diari La Veu, 12-09-2018. [Consulta: 11 gener 2024].
# Camp de voleibol

La pista de voleibol, lloc on es desenvolupa la majoritària part del joc, és un dels caràcters més importants d'aquest, ja que, decideix la zona on uns jugadors amb un rol específic podran exercir aquest esport amb els diferents tipus de normes.
Un camp oficial hauria d'assolir les mesures de 18 m x 9 m (mesura feta des de la vora de la línia de fora del camp) d'aquesta manera seria un camp vàlid per a competir tant nacionalment com internacionalment. Tot i això, el camp té diferents mesures depenent de l'edat dels jugadors, en aquest cas els juvenils jugaran amb les mateixes dimensions que es juga a l'hora de competir (18 m x 9 m), en canvi, els alevins en ser més petits jugaran en un camp de 12 m x 6 m dimensions.
Les mesures de la pista no sols formen part del voltant (perímetre) i dintre (àrea) sinó que també té unes mesures exteriors que envolten el camp. Al voltant d'un camp oficial es deixa un espai 5 m a les línies laterals i 8 m a les dels extrems, ja que si la pilota surt fora de la pista es pugui anar a salvar per a continuar el joc sense que l'equip contrari faci un punt (també es poden deixar 3 m, però el més recomanable i el més comú és que a les competicions d'alt nivell siguin les altres dimensions).
Al camp justament dividit per la meitat hi ha una xarxa (que ha de fer reglamentàriament, per als jocs oficials, 3 m) que es posiciona gràcies a una línia divisòria marcada al terra que divideix el camp dels jugadors contraris. Si a l'hora de jugar alguna persona de l'altre equip trepitja o sobrepassa amb el taló del peu la línia divisòria es conta com a invasió i es dona el punt a l'equip contrari.
Els jugadors també tenen diferents posicions per a jugar que estan formades per un ordre numèric per a distingir-les. Les posicions són nomenades de l'extrem de baix a la dreta fins a la meitat de la part inferior del camp (acaben formant un rectangle numèric), 4, 3, 2, a la part superior i 5,6,1 a la part inferior. La pista també té una altra línia dintre del camp, a 3 m de la xarxa, que separa la zona defensiva de l'atac. Hi ha diversos casos on la tàctica que s'utilitza és deixar rematar a alguns jugadors que estan defensant, en aquest cas, si el jugador de defensa ha de fer una acció d'atacant no pot trepitjar aquella part de la pista tenint alhora contacte amb la pilota (sinó també es concedirà el punt a l'altre equip) així que han de saltar a temps per a poder rematar la pilota i després poder caure a dintre de la pista sense concedir cap falta.
# Bacils (classe)

Els Bacilli són una classe de firmicutes que inclou bacteris grampositius, com ara Listeria i Bacillus.
Els Bacilli es distingeixen dels Clostridia per la seva respiració aeròbica. Les seves relacions són encara una mica desconegudes, i sembla que són parafilètiques, donant origen a Mollicutes i possiblement a altres grups. Poden formar realment dos grups separats, formes com Bacillus que produeixen endòspores i formes que no les produeixen, incloent-hi els Lactobacillales.
Viccionari
# Erling Nilsen

Erling Nilsen (Moss, 30 de desembre de 1910 - Moss, 23 d'abril de 1984) va ser un boxejador noruec que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes pesant del programa de boxa. Va perdre en semifinals contra l'argentí Guillermo Lovell, mentre en el combat per la medalla de bronze guanyà a l'hongarès Ferenc Nagy.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de boxa de 1937 en el pes pesant, així com set campionats noruecs del pes pesant, entre 1932 i 1938 i la Copa del Rei el 1932.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Erling Nilsen». [Consulta: 14 octubre 2024].
* ↑ «European Championships1937». [Consulta: 14 octubre 2024].
* ↑ P.Chr. Andersen og Ragnar Wold. Schibsted. Sport i navn og tall, 1950, p. 471.
* ↑ «Sportsmanden:Porats «nest-kommanderende»». , 28-04-1997.
# Guillermo Eizaguirre Olmos

Guillermo Eizaguirre Olmos (Sevilla, 17 de maig de 1909 - Madrid, 25 d'octubre de 1986) fou un futbolista andalús dels anys 1920 i 1930 i posteriorment entrenador.

## Trajectòria

Tota la seva carrera futbolística la visqué al Sevilla FC, on debutà la temporada 1924-25, i romangué fins al 1936, coincidint amb el començament de la Guerra Civil espanyola. Fou conegut amb el sobrenom d'àngel volador.
Fou campió de segona divisió les temporades 1928-29 i 1933-34, ascendint en aquesta segona a primera divisió. El 1935 es proclamà campió de copa en la final en que el Sevillà vencé el CE Sabadell per 3 a 0. Un cop iniciada la Guerra Civil espanyola es retirà del futbol en actiu.
Fou tres cops internacional amb la selecció espanyola, en uns anys en què el porter titular de la mateixa era el mític Ricard Zamora. Aquests tres partits foren el 5 de maig de 1935 a Lisboa, el 12 de maig de 1935 a Colònia enfront Alemanya i el 19 de gener de 1936 a Madrid enfront Àustria. També fou un cop internacional amb la selecció espanyola B.
Fou seleccionador espanyol els anys 1948-1950 i 1955-1956. Al Mundial del Brasil 1950 formà tàndem amb Benito Díaz al capdavant de la selecció espanyola.

## Palmarès
### Sevilla FC

* Copa espanyola:
** 1934-35
* Campionat d'Andalusia de futbol:
** 1924-25, 1925-26, 1926-27, 1928-29, 1929-30, 1930-31, 1931-32, 1935-36
* Segona Divisió de la lliga espanyola de futbol:
** 1928-29, 1933-34

## Referències

* ↑ «Épica sevillista: El Ángel Volador». El Manifiesto. [Consulta: 6 juliol 2010].
* ↑ «Un gol y un mito para siempre». Deia. Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 6 juliol 2010].

## Enllaços externs

* BDFutbol perfil jugador
* BDFutbol perfil entrenador
* Perfil a ayerhoysevillista.blogspot.com
* Article