OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Julius Perlis

Julius Perlis (19 de gener de 1880, Białystok (Polònia, llavors Imperi Rus) – Ennstal, 11 de setembre de 1913) fou un jugador d'escacs jueu austríac, actiu durant la primera dècada del segle xx. La seva carrera escaquística es va trencar a causa de la seva mort sobtada en un accident, amb només 33 anys.

## Resultats destacats en competició

Al començament de la seva carrera, en Perlis va jugar a Viena, on hi guanyà el torneig local el 1901. El 1902 fou 3r al Quadrangular de la ciutat, 2n, rere Mikhaïl Txigorin el 1903, i 3r el 1904, en un torneig temàtic del gambit de rei (el campió fou Carl Schlechter). El 1905, empatà als llocs 4t-6è a Barmen (Masters B). El 1906, fou 9è a Oostende (el campió fou Schlechter). El 1906, fou 3r a Viena. El 1907, empatà als llocs 7è-8è a Viena (1r Memorial Trebitsch), (el campió fou Jacques Mieses). El 1907, fou 16è a Oostende (Masters B). El 1908, empatà als llocs 7è-8è a Viena. El 1909, fou 7è a Sant Petersburg (el torneig el guanyaren Emanuel Lasker i Akiba Rubinstein). El 1909/10, fou 3r a Viena (II Memorial Trebitsch, el campió fou Richard Réti). El 1911 participà en el fortíssim torneig de Carlsbad, on hi acabà en 13a posició (el campió fou Richard Teichmann) El 1912, fou 5è a Sant Sebastià, (el campió fou Rubinstein). El 1912, empatà als llocs 3r-4t a Viena (el campió fou Schlechter). El 1913, fou 5è a Viena (el campió fou Rudolf Spielmann).
Perlis va morir d'accident, mentre practicava muntanyisme als Alps, el 1913.

## Partides notables

* Géza Maroczy vs Julius Perlis, Viena 1904, Torneig temàtic, gambit de rei refusat, variant clàssica, C30, 0-1
* Rudolf Spielmann vs Julius Perlis, Barmen 1905, gambit de rei refusat, variant clàssica, C30, 0-1
* Julius Perlis vs Frank James Marshall, Viena 1908, Torneig Trebitsch, defensa francesa, C00, 1-0
* Julius Perlis vs Eugene Znosko-Borovsky, Sant Petersburg 1909, defensa francesa, C00, 1-0

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Julius Perlis» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 febrer 2011].
* ↑ «Classificació i partides del Torneig temàtic del gambit de rei de Viena, 1904». 365chess.com. [Consulta: 24 febrer 2011].
* ↑ «Taula del torneig de Viena 1907». La grande storia degli scacchi. Arxivat de l'original el 22 de juny 2020. [Consulta: 24 febrer 2011].
* ↑ «Taula del torneig de Sant Petersburg 1909». La grande storia degli scacchi. [Consulta: 24 febrer 2011].
* ↑ «Taula del torneig de Karlsbad 1911». La grande storia degli scacchi. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ «Torneig de Karlsbad 1911, classificació i partides» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ «Quadre del Torneig de Carlsbad 1911». The Chess Library. Arxivat de l'original el 2014-10-17. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ «Taula del torneig de San Sebastian 1912». La grande storia degli scacchi. [Consulta: 24 febrer 2011].
* ↑ «Quadre de classificació de l'edició de 1912 del torneig de Sant Sebastià». historiadelajedrezespanol. [Consulta: 4 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Julius Perlis a «chessmetrics.com». [Consulta: 25 febrer 2011]. (anglès)
# Lluentó

Un lluentó o llustrí és una xicoteta planxa brillant, generalment en forma de llentilla o circular, usada amb propòsits decoratius. Es troben disponibles en una àmplia varietat de colors i grandàries, i també amb altres formes geomètriques, com ara quadrades o estrelades. Els lluentons comunament s'utilitzen en la decoració de roba, joieria, bosses i altres accessoris.
Els lluentons grans, subjectes només per la part de dalt, s'han utilitzat en cartells i altres indicadors, particularment abans del desenvolupament dels rètols lluminosos i dels de neó.
En moda, el lluentó va tenir especial apogeu en els anys 20-50, especialment en dissenys més o menys atrevits per a dona; era freqüent el seu ús en el món del cinema i l'espectacle. En els anys 70, amb la febre de la música disco, el lluentó (anomenat en anglés sequin) va recuperar vigència i va guanyar protagonisme en moda masculina; les lluïen els Jackson Five, Bee Gees. Posteriorment, el lluentó es va considerar passat de moda, encara que actualment s'ha recuperat en les passarel·les, comunament dita amb el vocable francés paillette.
Malgrat que els lluentons de metall encara s'utilitzen, els moderns tendeixen a ser fets de plàstic. A l'antic Egipte tendien a ser fetes d'or, plata i bronze. En els teixits més econòmics els lluentons es peguen mitjançant sistemes mecànics, deixant un espai entre ells, encara que la manera tradicional de fixar-los és cosint-los. En uns casos es cusen pel centre, però en uns altres es cusen per dalt, de manera que pengen i es mouen fàcilment, per a atrapar i reflectir millor la llum. Alguns lluentons es fan amb facetes com les pedres precioses, per a augmentar la seua capacitat reflexiva.

## Referències

* ↑ «lluentó». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «llustrí» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «Lluentó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Newbold, Alice «“The Shinier, The Better”: The Glitter Dress Trend Is Surprisingly Wearable» (en anglès). Vogue, 15-01-2022 [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ Spivack, Emily «A History of Sequins from King Tut to the King of Pop» (en anglès). Smithsonian Magazine, 28-12-2012 [Consulta: 7 febrer 2022].
# Xarxa d'Innovació Pública

La Xarxa d'Innovació Pública (XIP) està formada per un grup de professionals de diferents administracions públiques que tenen l'objectiu de promocionar la innovació i el coneixement obert dins del sector públic, implicant tant els agents institucionals com la societat civil. L'objectiu final és encomanar els processos d'innovació dins de l'estructura social, empresarial i administrativa, millorant-ne les formes d'organització externa i interna.
El mes de juny del 2012 va presentar el seu Ideari que és el fruit d'un treball col·laboratiu construït a partir de sis grans eixos: GOV, COM, NET, ORG, EDU i CAT, que intenten englobar els diferents àmbits d'acció en què la Xarxa d'Innovació Pública (XIP) es proposa incidir tot fent propostes concretes perquè l'Administració les tingui en consideració i les pugui implantar.
El 31 de gener de 2013 presenta el vídeo Govern obert, amb l'objectiu de difondre aquest concepte l, i també n'elabora una infografia. El 2014 exposa un nou projecte: el llibre 42 veus sobre el govern obert, una publicació col·laborativa en la qual 42 experts d'arreu del món ofereixen el seu coneixement sobre aquest concepte i que té com a resultat 42 articles breus i concisos sobre el govern obert.

## Referències

* ↑ «Reformar l'Administració des de dintre». Xarxa Audiovisual Local, S.L., 21-03-2013. [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ Tramullas, Gemma «Funcionarios». el Periódico, 17-02-2013, pàg. 2. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 21 juliol 2014].
* ↑ Tramullas, Gemma. «Web de la Xarxa d'Innovació Pública, XIP».
* ↑ «L'ideari de la XIP». Xarxa d'Innovació Pública, 01-06-2012. Arxivat de l'original el 2020-09-23. [Consulta: 9 febrer 2015].
* ↑ Pereda, Sònia «La Xarxa d'Innovació Pública ja ofereix les primeres propostes». CatDialèg Diari Digital, 18-06-2012.
* ↑ «Govern obert?». Vilaweb, 21-07-2014.
* ↑ «Presentació del vídeo sobre govern obert de la XIP», 29-01-2013. Arxivat de l'original el 2014-07-30. [Consulta: 21 juliol 2014].
* ↑ «El govern obert: nou vídeo de la Xarxa d'Innovació Pública». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Carles Grau

Carles Grau (Barcelona, 1714 - 1798) fou un arquitecte i escultor català, deixeble de Pere Costa.

## Biografia

Treballà al Castell de Sant Ferran de Figueres, on feu la font de la plaça. A Barcelona feu les imatges laterals (avui desaparegudes) de la façana de Sant Miquel del Port, a la Barceloneta, l'escultura aplicada del Palau de la Virreina (1775), la capella de Santa Marta (avui a l'Hospital de la Santa Creu) o la Basílica de la Mercè, una obra de caràcter tardobarroc, que es va construir entre 1765 i 1775, i en la qual treballà al costat de Josep Mas i Dordal. També ha deixat la seva petjada en obres com el Col·legi de Cirurgia i el Palau del duc de Sessa l'Església de Sant Felip Neri de Barcelona o la construcció del nou altar major de la Verge del Cor de Valldonzella.
Va destacar en l'intent d'impulsar l'establiment d'un acadèmia de Belles Arts a Barcelona on poder estudiar arquitectura, signant, al costat d'altres artistes del moment, una carta dirigida a sa majestat el 1758.

## Referències

* 1 2 «Carles Grau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alcolea, Santiago «Palacio Moya, en Barcelona, y su arquitecto Josep Mas». D'art, Núm.: 1, 1972, pàg. 5-11. ISSN: 2385-3379. [Consultaː 7 de febrer de 2017]
* ↑ Bassegoda i Nonell, Joan. «Història de la Basílica de la Mare de Déu de la Mercè». Basílica de la Mercè. 20 de març de 1992. [Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ Montaner, 1990, p. 115.
* ↑ Mateo, Pilar (coord.). La Universitat a Cerveraː Commemoració del 1714 a la UB. Edicions Universitat Barcelona, p. 106. ISBN 978-84-475-3865-2. [Consultaː 7 de febrer de 2017]
* ↑ Trepat Céspedes, Annaa; Alcoy, Rosa (ed.). «La Verge del Cor de Valldonzellaː representació i devoció des del segle xiv fins a l'actualitat». A: L'Art medieval en joc. Edicions Universitat Barcelona, 13 d'abril de 2016. ISBN 978-84-475-3983-3. [Consultaː 7 de febrer de 2017]
* ↑ Montaner, 1990, p. 321.

## Bibliografia

* Montaner, Josep Maria. La modernització de l'utillatge mental de l'arquitectura a Catalunya (1714-1859). Institut d'Estudis Catalans, 1 de gener de 1990. ISBN 978-84-7283-158-2.
# Eurospace

Eurospace és una organització sense ànim de lucre creada en el 1961 i constituïda d'acord amb la legislació francesa. Està associada amb 55 empreses europees involucrades en activitats espacials. Es manté un enllaç permanent amb l'Agència Espacial Europea i altres organitzacions governamentals individuals que promouen l'exploració espacial a Europa.

## Referències

* ↑ «Eurospace» (en anglès). [Consulta: 13 març 2023].

## Enllaços externs

* Lloc web d'Eurospace
Agència Espacial Europea :
# Will Penny

Will Penny és un western estatunidenc dirigit per Tom Gries el 1968. El guió és tret d'un episodi (Line Camp) de la sèrie de televisió The Westerner (1960). Ha estat doblada al català.

## Argument

Will Penny, cowboy que s'acosta als cinquanta, mata Romulus Quint per defensar els seus companys. Després és contractat per una companyia per vigilar bestiar a les muntanyes, però és atrapat pel pare del que ha matat. Moribund, es refugia en una cabana de la companyia, on es troba una bonica squatter, Catherine Allen, amb el seu fill.

## Repartiment

* Charlton Heston: Will Penny
* Joan Hackett: Catherine Allen
* Donald Pleasence: Preacher Quint
* Lee Majors: Blue
* Bruce Dern: Rafe Quint
* Ben Johnson: Alex (responsable de Flat Iron Ranch)
* Slim Pickens: Ike Walterstein
* Clifton James: Catron
* Anthony Zerbe: Dutchy
* Roy Jenson: Boetius Sullivan
* G.D. Spradlin: Anse Howard
* Quentin Dean: Jennie
* William Schallert: Doctor Fraker
* Lydia Clarke: Mrs. Fraker
* Robert Luster: Shem Bodine
* Dal Jenkins: Sambo
* Matt Clark: Romulus Quint
* Luke Askew: Foxy
* Anthony Costello: Bigfoot
* Gene Rutherford: Rufus Quint
* Chanin Hale: noia
* Jon Gries (com Jon Francis): Horace

## Premis

* 1969: Western Heritage Awards, Bronze Wrangler en favor de Tom Gries com a director i Charlton Heston com a actor.

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
* ↑ «Will Penny». The New York Times.
# Volta a Luxemburg 2018

La Volta a Luxemburg 2018, 78a edició de la Volta a Luxemburg, es disputà entre el 30 de maig i el 3 de juny de 2018 sobre un recorregut de 698,9 km repartits entre quatre etapes i un pròleg inicial. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2018, amb una categoria 2.HC.
El vencedor final fou l'italià Andrea Pasqualon (Wanty-Groupe Gobert), que guanyà també dues etapes. L'acompanyaren al podi l'eslovè Jan Tratnik (CCC Sprandi Polkowice) i el luxemburguès Pit Leyder (Leopard).

## Equips

En aquesta edició hi prenen part 15 equips:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| Pròleg | 30 de maig | Ciutat de Luxemburg – Ciutat de Luxemburg | pròleg | 2,3 | Damien Gaudin | Damien Gaudin |
| 1a etapa | 31 de maig | Ciutat de Luxemburg – Hesper | etapa plana | 186,7 | Christophe Laporte | Damien Gaudin |
| 2a etapa | 1 de juny | Rouspert – Schifflange | etapa accidentada | 89,1 | Andrea Pasqualon | Alexander Krieger |
| 3a etapa | 2 de juny | Eschweiler – Differdange | etapa accidentada | 163,8 | Andrea Pasqualon | Andrea Pasqualon |
| 4a etapa | 3 de juny | Mersch – Ciutat de Luxemburg | etapa accidentada | 176 | Anthony Perez | Andrea Pasqualon |

### Etapa 4
## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ Andrea Pasqualon (Wanty) gana el Tour de Luxemburgo; Eduard Prades, 2º hoy a biciciclismo.com
* ↑ «Tour de Luxembourg «sollte den Kalender prüfen»», 30-05-2018. [Consulta: 31 maig 2018].

## Enllaços externs

* Volta a Luxemburg 2018 a ProCyclingStats
# Xivita erràtica

La xivita erràtica (Tringa incana) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que en estiu habita corrents fluvials, llacs i aiguamolls del nord-est de Sibèria, Alaska i zona propera del Canadà i en hivern costes del Pacífic des dels Estats Units fins al nord de Xile i les illes Galápagos i Hawaii.

## Referències

* ↑ Xivita erràtica a CERCATERM Rev. 05/03/2012
# Xabier Prieto Argarate

Xabier Prieto Argarate, més conegut com a Xabi Prieto (Sant Sebastià, 29 d'agost de 1983) és un exfutbolista professional basc, que ocupava la posició de migcampista. Va ser internacional amb les categories inferiors de la selecció espanyola.

## Trajectòria

Format al planter de la Reial Societat, debutaria a la primera divisió amb els donostiarres el 8 d'octubre de 2003, davant el CA Osasuna. Aquell any jugaria 11 partits i marcaria dos gols. Dues temporades més tard es produeix la seva consolidació a la Reial Societat. Disputa els 38 partits de la campanya 05/06 tot marcant nou gols.
Després del descens de categoria de la Reial Societat el 2007 ha continuat sent una peça fixa a les alineacions dels bascos.

## Enllaços externs

* Xabier Prieto Argarate a BDFutbol
# Yuncheng

Yuncheng és la ciutat a nivell de prefectura més meridional de la província de Shanxi, a la República Popular de la Xina. Limita amb els municipis de Linfen i Jincheng al nord i a l'est, i les províncies d'Henan (Luoyang i Jiyuan a l'est, Sanmenxia al sud) i Shaanxi (Weinan) a l'est, sud i oest, respectivament. Segons el cens del 2020, la seva població era de 4.774.508 habitants (5.134.779 el 2010), dels quals 928.334 (680.036 el 2010) vivien a la zona urbanitzada (o metropolitana) del districte de Yanhu. El comtat de Pinglu, amb 205.080 habitants al sud, ara forma part de l'àrea urbanitzada de Sanmenxia.

## Història

A l'antiga Xina, era la ubicació de l'estat de Kunwu (昆吾). Yuncheng va ser el lloc de la Campanya Yuncheng (三打运城), batalla entre l'exèrcit del Kuomintang i l'Exèrcit Popular d'Alliberament durant la Guerra Civil Xinesa.
En aquesta regió també va néixer el famós general Guan Yu a finals de la dinastia Han.

## Administració

Hi ha 13 divisions administratives a nivell de comtat sota la jurisdicció de Yuncheng, incloent 1 districte, 10 comtats i 2 ciutats a nivell de comtat. L'executiu municipal, el legislatiu i el poder judicial es troben al districte de Yanhu (盐湖区).

## Clima

Yuncheng té un clima semiàrid continental, influenciat pel monsó (Köppen BSk), amb quatre estacions diferents. A causa de la seva ubicació al sud i posició al nord de les muntanyes de Zhongtiao, que permet baixar quan els vents són del sud, es troba entre els llocs més càlids de la província. Els hiverns són freds i molt secs, mentre que els estius són calorosos i humits. Les temperatures mitjanes mensuals oscil·len entre -0,6 °C al gener i 27,5 °C al juliol, i la mitjana anual és de 14,23 °C. Més del 60% de les pluges anuals es produeixen de juny a setembre. Amb un percentatge mensual de sol possible que oscil·la entre el 45% al març i el 54% al maig i juliol, la ciutat rep 2.219 hores de sol anualment, un nivell baix per als estàndards de Shanxi i el nord de la Xina.

## Referències

* ↑ «Updated Asian Map of the Köppen system.». wikimedia.org. [Consulta: 5 abril 2018].
# Yuncler

Yuncler és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita al sud amb Villaluenga de la Sagra; al nord, amb Yuncos i Cedillo del Condado; al nord-est, amb Numancia; a l'est, amb Pantoja i a l'oest, amb Cedillo.

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Youri

Youri és un municipi (comuna) de Mali, al cercle de Nioro (dita Nioro du Sahel) a la regió de Kayes.

## Història

La nit abans de l'entrada francesa a Nioro, Ahmadu va fugir amb les seves dones; es va dirigir al nord per arribar a Macina a través del desert però arribar al estany de Gorogadio, fou advertit que s'acostava el tinent Marchand. Per por de ser capturat va donar la volta i va acampar a uns 30 km al sud de Nioro, prop de Kolominé (o Kolomina), on, reconfortat per Aly-Boury, que assegurava que els colonialistes estaven molt afeblits, va decidir perllongar la lluita per recuperar la seva capital i se'n va anar a Youri on va cridar als seus partidaris per reconstruir l'exèrcit.
Mentre Archinard va fortificar a correcuita Nioro, de la que va prendre possessió en nom de França i hi va deixar una guarnició; amb la resta de les tropes va organitzar una columna i el 3 de gener es va dirigir a Kolomina on tenia notícies que hi havia Ahmadou; ja de camí va saber que Ahmadu era a Youri, va girar a l'oest cap Amoudellai i a la nit estava a la vista de Youri. Ahmadu era a 6 km més a l'oest, a Leva; Aly-Boury, que havia rebut el comandament dels tuculors, es va establir a meitat de camí entre Leva i Youri en una plana esquitxada de matolls i es va fer fort al darrere d'un curs d'aigua sec. Archinard, tot i l'esgotament dels seus homes, el va voler desallotjar; després de dues hores de canonades sense èxit va desplegar tres companyies; els tuculors van combatre amb desesperació agrupats a l'entorn del estendard blanc brodat de seda verda del sultà Ahmadu i carregant impetuosament sobre els tiradors, sent rebutjats per foc de salva; tot i així es va produir un buit entre les dues companyies i els tuculors s'hi van precipitar; el tinent Tavernier, que va veure el perill, va acudir amb la infanteria de marina i va dispersar als tuculors que van morir combatent. La resta va acabar fugint perseguits pels spahis fins a 5 o 6 km més enllà de Leva que fou cremada. Els francesos van tenir 9 ferits entre els quals el tinent Valentin i el sotstinent Orsat. La columna va retornar llavors a Youri on va acampar a la nit; cap a les 11 una banda de 200 o 300 guerrers tuculors conduïts per Aly-Boury va atacar una posició defensada pel tinent Morin que fou ferit, però els reforços li van permetre rebutjar als atacants.
L'endemà els caps de diversos poblats es van sotmetre; el dia 5 la columna tornava a Nioro.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# Vred

Vred és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.413 habitants. Limita al nord amb Marchiennes, a l'est amb Rieulay i al sud amb Pecquencourt.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.373 | 1.420 | 1.378 | 1.388 | 1.414 | 1.443 | 1.415 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | François Tarka | |
| 2008- | Dany Hallant | |
# Vrbov

Vrbov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1251.
# Xuño

Santa Mariña de Xuño és una parròquia del municipi gallec de Porto do Son, a la província de la Corunya. Va ser un municipi independent entre 1812 i 1836.

## Geografia

Limita al nord amb la parròquia de Caamaño, al sud amb la de San Pedro de Muro, a l'est amb el municipi d'A Pobra do Caramiñal i a l'oest amb l'oceà Atlàntic. És travessada pel riu Sieira.
Destaquen les platges d'Agrexús, la de la desembocadura del Sieira a Caamaño i la d'As Furnas. A la vora de la platja d'Agrexús hi ha la llacuna de Xuño, que forma part de la Xarxa Natura 2000 i del complex dunar de Corrubedo.

## Demografia

L'any 2015 tenia una població de 733 habitants agrupats en 18 entitats de població: Abuín, A Arnela, O Campanario, O Castro, O Covelo, A Igrexa, A Insua, O Lagarto, Lamelas, Lavandeira, Montemuíño, Orellán, Penas, Raña, Soanes, Tarrío, Udres i Vilar.

## Llocs d'interès

* Platja d'As Furnas, amb roques modelades pel vent i les onades, on es practica surf.
* Església de Santa Mariña, d'estil romànic del segle xii.
* Monte Pé do Castelo.
* Pont medieval sobre el riu Sieira.

## Referències

* ↑ Instituto Galego de Estatística
# Xavier Cañellas Sánchez

Xavier "Xavi" Cañellas Sánchez (Puigpunyent, 16 de març de 1997) és un ciclista mallorquí que competeix en tant en carretera com en pista. El 2014 es va proclamar campió d'Europa júnior d'Òmnium. Entre el 2016 i el 2023 va córrer per l'equip amateur del Caja Rural-Seguros RGA. El 2024 fitxà per l'Euskaltel–Euskadi.

## Palmarès en pista

* 2014
** Campió d'Europa júnior en Òmnium
** Campió d'Espanya júnior en Scratch
** Campió d'Espanya júnior en Quilòmetre
** Campió d'Espanya júnior en Madison
** Campió d'Espanya júnior en Persecució per equips
* 2015
** Campió d'Espanya de Persecució per equips (amb Albert Torres, Jaume Albert Muntaner i David Muntaner)
* 2016
** Campió d'Espanya de Madison (amb Albert Torres)
** Campió d'Espanya de Persecució per equips (amb Albert Torres, Marc Buades i Toni Ballester)
* 2017
** Campió d'Espanya de Madison (amb Albert Torres)
** Campió d'Espanya de Persecució per equips (amb Albert Torres, Marc Buades i Joan Martí Bennassar)
* 2018
** Campió d'Espanya de Persecució per equips (amb Marc Buades, Albert Torres i Pau Llaneras)
* 2019
** Campió d'Espanya de Persecució per equips (amb Albert Torres, Josep Blanco i Marc Buades)
** Campió d'Espanya de Madison (amb Albert Torres)

### Resultats a la Copa del Món

* 2015-2016
** 2n a Hong Kong, en Scratch

## Palmarès en ruta

* 2013
** Campió d'Espanya cadet en contrerellotge
* 2017
** 1r al Premio Primavera
** 1r a la Pentekostes Saria
** 1r a la Laudio Saria
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Bidasoa
* 2018
** 1r al Premio Primavera
** 1r al Gran Premi Macario
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Castelló
** 1r a la San Bartolomé Saria
** 1r a la Zaldibiako Sari Nagusia
* 2020
** Vencedor d'una etapa a la Belgrad-Banja Luka

## Referències

* ↑ «Xavier Cañellas, inesperado pero portentoso campeón de Europa del omnium junior». rfec.com, 26-07-2004 [Consulta: 20 gener 2016]. Arxivat 27 de gener 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-01-27. [Consulta: 20 gener 2016].
* ↑ «Xavier Cañellas wins men's Omnium». trackcyclingnews, 28-07-2014 [Consulta: 21 gener 2016]. Arxivat 25 de gener 2016 a Wayback Machine.
* ↑ «Xavi Cañellas cierra su etapa como júnior ganando en Boadilla del Monte». diariodemallorca.es, 28-12-2015 [Consulta: 21 gener 2016].
* ↑ «Caja Rural-RGA ficha a los juveniles Pablo Alonso y Xavier Cañellas». biciciclismo.com, 12-10-2015 [Consulta: 21 gener 2016].
* ↑ Labarga, Nacho. «De la Parte y Cañellas, rumbo al Euskaltel-Euskadi». Marca, 13-08-2023. [Consulta: 10 abril 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a Sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Xavier Cañellas Sánchez a ProCyclingStats