OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gustaf Hagelin

Gustaf Hagelin (Lidköping parish, 5 d'octubre de 1897 - Falsterbo church parish, 13 de desembre de 1983) va ser un militar i genet suec que va competir a començaments del segle xx. Com a militar arribà a tinent coronel de l'exèrcit suec.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar dues proves del programa d'hípica. Muntant el cavall Varius guanyà la medalla de plata en la prova del concurs complet per equips, mentre en la prova individual fou vintè.

## Referències

* ↑ Vem är vem?. 3, Götaland, utom Skåne, Halland, Blekinge (en swedish). 2a edició. Stockholm: Vem är vem, 1965, p. 427.
* ↑ «Gustaf Hagelin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2012. [Consulta: 24 abril 2018].
* ↑ Gustaf Hagelin. Comitè Olímpic Suec
# GetCited

getCITED és una base de dades amb informació bibliogràfica de treballs de recerca científica. Són els mateixos membres de getCITED qui subministren la informació a través del web. L'objectiu final és obtenir un nombre de referències suficients per convertir-se en un punt internacional d'intercanvi i difusió de recerques de disciplines diverses. S'hi inclou no tan sols treballs publicats sinó també d'inèdits, informació sobre investigadors, institucions, editorials, col·leccions, revistes, repertoris, grups de discussió, etc.
La seva última modificació de drets d'autor va ser en 2013 i que en gran manera ha estat suplantada per altres eines incloent Google Scholar i academia. La pàgina web va deixar de funcionar a mitjan 2014.

## Referències

* ↑ Paul R. Burden, A subject guide to quality Web sites, Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2010, p. 451
* ↑ Paul R. Burden A Subject Guide to Quality Web Sites p. 451

## Vegeu també

* Llista de bases de dades acadèmiques i motors de recerca
* Índex de citació
* CiteSeerX

## Enllaços externs

* Perfil del fundador de GetCITED, Michael Mauws Arxivat 2015-02-28 a Wayback Machine.
# Hege Kirsti Frøseth

Hege Kirsti Frøseth (Trondheim, 20 de desembre de 1969), també coneguda pel nom de casada Hege Kirsti Bjørnebye, és una exjugadora d'handbol noruega que va competir durant les dècades de 1980 i 1990. Està casada amb l'exfutbolista Stig Inge Bjørnebye.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al campionat del món d'handbol de 1993. Entre 1989 i 1993 jugà un total de 82 partits amb la selecció nacional.

## Referències

* 1 2 «Hege Frøseth Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2012. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ Women Handball World Championship 1993 in Norway - 24.11-05.12 Champion Germany a todor66.com
* ↑ «Hege Kirsti Bjørnebye» (en noruec). www.handball.no. [Consulta: 8 desembre 2019].
# Patinatge de velocitat en pista curta als Jocs Olímpics d'hivern de 2010 - 3.000 metres relleus femenins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 celebrats a la ciutat de Vancouver (Canadà) es disputà una prova de patinatge de velocitat en pista curta sobre una distància de 3.000 metres en categoria femenina en la modalitat de relleus que formà part del programa oficial dels Jocs.
La prova es disputà el dia 13 de febrer de 2010 a les instal·lacions del Pacific Coliseum. Hi participaren un total de 36 patinadores de 8 comitès nacionals diferents.

## Medaller

| Or | Argent | Bronze |
| R.P. de la Xina Sun Linlin Wang Meng Zhang Hui Zhou Yang | Canadà Jessica Gregg Kalyna Roberge Marianne St-Gelais Tania Vicent | Estats Units Allison Baver Alyson Dudek Lana Gehring Katherine Reutter Kimberly Derrick |

## Resultats
### Semifinal

| Pos. | Mànega | Nom | CON | Temps | Notes |
| 1 | 1 | Corea del Sud | Cho Ha-Ri Kim Min-Jung Lee Eun-Byul Park Seung-Hi | 4:10.753 | QA |
| 2 | 1 | Estats Units | Kimberly Derrick Alyson Dudek Lana Gehring Katherine Reutter | 4:15.376 | QA |
| 3 | 1 | Països Baixos | Liesbeth Mau Asam Jorien ter Mors Annita van Doorn Maaike Vos | 4:16.520 | QB |
| 4 | 1 | Itàlia | Arianna Fontana Cecilia Maffei Martina Valcepina Katia Zini | 4:23.950 | QB |
| 1 | 2 | R.P. de la Xina | Sun Linlin Wang Meng Zhang Hui Zhou Yang | 4:08.797 | RO, QA |
| 2 | 2 | Canadà | Jessica Gregg Kalyna Roberge Marianne St-Gelais Tania Vicent | 4:11.476 | QA |
| 3 | 2 | Japó | Ayuko Ito Mika Ozawa Yui Sakai Biba Sakurai | 4:13.752 | QB |
| 4 | 2 | Hongria | Rózsa Darázs Bernadett Heidum Erika Huszár Andrea Keszler | 4:17.487 | QB |

### Finals
#### Final B

| Pos. | CON | Nom | Temps |
| 4 | Països Baixos | Sanne van Kerkhof Jorien ter Mors Annita van Doorn Maaike Vos | 4:16.120 |
| 5 | Hongria | Rózsa Darázs Bernadett Heidum Erika Huszár Andrea Keszler | 4:17.937 |
| 6 | Itàlia | Lucia Peretti Cecilia Maffei Martina Valcepina Katia Zini | 4:18.559 |
| 7 | Japó | Ayuko Ito Hiroko Sadakane Yui Sakai Biba Sakurai | 4:28.745 |

#### Final A

| Pos. | CON | Nom | Temps | Notes |
| 1 | R.P. de la Xina | Sun Linlin Wang Meng Zhang Hui Zhou Yang | 4:06.610 | RM |
| 2 | Canadà | Jessica Gregg Kalyna Roberge Marianne St-Gelais Tania Vicent | 4:09.137 | |
| 3 | Estats Units | Allison Baver Alyson Dudek Lana Gehring Katherine Reutter | 4:14.081 | |
| | Corea del Sud | Cho Ha-Ri Kim Min-Jung Lee Eun-Byul Park Seung-Hi | | DSQ |
    Q: qualificat
    RO: rècord olímpic
    RM: rècord del món
    DSQ: desqualificació

## Referències

* ↑ L'equip de Corea del Sud fou inicialment el guanyador, però fou desqualificat en observar-se obstruccions irregulars amb les patinadores xineses. Arxivat 2010-02-28 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (anglès) www.vancouver2010.com - Short Track 2010: relleus 3000 m. femenins (semifinals)
* (anglès) www.vancouver2010.com - Short Track 2010: relleus 3000 m. femenins (finals)
# Nupsegga

La Nupsegga és una muntanya situada entre el municipi d'Odda a Vestland i Vinje a Vestfold og Telemark, al sud de Noruega, amb una altitud de 1.674 msnm. És la novena més alta de Telemark i una de les més destacades de l'altiplà de Hardengervidda.

## Referències

* ↑ «Høyeste fjelltopp i hver kommune» (en noruec). Kartverket. Arxivat de l'original el 2020-09-20. [Consulta: 8 abril 2016].
# Museu d'Art de Nukus

El museu d'art de Nukus, també conegut com a Museu Estatal d'Art de la República de Karakalpakstan o Museu Igor Savitsky és un museu d'art situat a Nukus, capital de la república del Karakalpakstan, Uzbekistan. El museu, fundat el 1966 pel pintor, arqueòleg i col·leccionista Igor Savitsky (1915-1984), compta amb 90.000 peces. Hi destaca especialment la col·lecció d'avantguarda russa, que és la segona més gran del món, però també una remarcable col·lecció arqueològica, folclòrica i d'art contemporani de l'Àsia central. Actualment, el museu és la principal atracció turística de la ciutat.

## Història

Igor Savitsky (1915-1984) va tenir el primer contacte amb l'Àsia central el 1942, quan en plena Segona Guerra Mundial, l'acadèmia d'art on estudiava va ser relocalitzada a Samarcanda (Uzbekistan). Fascinat per la regió, va retornar-hi el 1950 com a artista de l'expedició arqueològica i etnogràfica de Coràsmia (1950-1957). Durant aquest període va començar a recopilar objectes folclòrics i d'arts aplicades de la zona de Karakalpastan. Es va traslladar definitivament de Moscou a Nukus, i va començar a treballar a l'Acadèmia Uzbeka de Ciències. Durant aquest temps, va combinar la seva pròpia activitat artística amb la recopilació d'obres arqueològiques i d'art, dedicant-se també a la formació d'artistes karakalpaks. Savitsky va convèncer les autoritats locals de la necessitat d'un museu d'art per a Karakalpakstan. El 1966, va ser nomenat director fundador del museu d'art de Nukus.
El documental The Desert of Forbidden Art (2010, dirigit per Amanda Pope i Tchavdar Georgiev) està basat en la història d'Igor Savistky i la fundació del museu.

## Referències

* 1 2 «Hisotry of the Karakalpak Museum». Nukus Museum of Art.(anglès)
* ↑ «Fears for legendary Savitsky art collection after director's dismissal». The Guardian, 26-08-2015.(anglès)
* ↑ «Nukus: Introduction». Lonely Planet. Arxivat de l'original el 2016-11-27. [Consulta: 26 novembre 2016].(anglès)
* ↑ «The Desert of Forbbiden Art». Arxivat de l'original el 2021-02-22. [Consulta: 26 novembre 2016].(anglès)
* ↑ «El 'Schindler' del arte ruso». El País, 22-03-2011.(castellà)
# Khayala Isgandarova

Khayala Isgandarova (àzeri) o Hayala İskenderova (turc) (20 d'octubre de 1988) és una jugadora d'escacs turca d'origen àzeri que té el títol de Mestre Internacional Femení des del 2009. İskenderova és integrant de la selecció nacional femenina d'escacs de Turquia.
Tot i que roman inactiva des de desembre de 2018, a la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2204 punts, cosa que en feia la jugadora número 4 (femenina) de Turquia. El seu màxim Elo va ser de 2257 punts, a la llista del maig de 2017.

## Resultats destacats en competició

En el Campionat d'escacs de Turquia de 2015 fou subcampiona, i en els anys 2014 i 2016 fou tercera.

### Participació en olimpíades d'escacs

Isgandarova ha participat, representant l'Azerbaidjan i Turquia, en cinc Olimpíades d'escacs entre els anys 2006 i 2014 (un cop com a 1r tauler), amb un resultat de (+13 =12 –14), per un 48,7% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 2008 en puntuar 4½ de 8 (+3 =3 -2), amb el 56,6% de la puntuació, amb una performance de 2309.

## Referències

* ↑ http://www.sabah.com.tr/yazarlar/pazar/ozgur-akman/2013/07/14/satranc-acimasizdir
* ↑ «Nota biogràfica de Khayala Isgandarova» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 17 març 2016].
* ↑ http://www.tsf.org.tr/guncel-haberler/8570-a-milli-takim-kadin-kampimiz-istanbul-da
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Turquia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 17 març 2016].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Khayala Isgandarova «FIDE» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ http://kadinlar2015.tsf.org.tr/
* ↑ http://kadinlar2014.tsf.org.tr/
* ↑ http://www.tsf.org.tr/guncel-haberler/9259-2016-arzum-turkiye-kadinlar-satranc-sampiyonu-im-ekaterina-atalik
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Heiko Schwartz

Heiko Schwartz (Norden, 21 de setembre de 1911 - Bielefeld, 29 d'octubre de 1973) va ser un waterpolista i nedador alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de plata en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, disputà la prova dels 100 metres lliures del programa de natació. Quedà eliminat en sèries. En el Campionat d'Europa de natació de 1934 guanyà la medalla de plata en els 4x200 metres lliures.

## Referències

* 1 2 «Heiko Schwartz Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2018. [Consulta: 7 novembre 2018].
# Tobogan als Jocs Olímpics d'hivern de 2014

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2014, que se celebraren a la ciutat de Sotxi (Rússia), es disputaren dues proves de tobogan, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina.
La competició tingué lloc entre els dies 13 i 15 de febrer de 2014 a les instal·lacions esportives de Sanki.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 47 corredeors de 17 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (5) Austràlia (3) Àustria (3) Canadà (4) Corea del Sud (2) | Espanya (1) Estats Units (5) Grècia (1) Irlanda (1) | Itàlia (1)  Japó (3) Letònia (3) Nova Zelanda (2) | Regne Unit (4) Romania (2) Rússia (6)  Suïssa (1) |

## Calendari

Els temps són UTC+04:00.
| Data | Hora | Prova |
| 13 de febrer | 11:30 | Mànegues 1 i 2 (dones) |
| 14 de febrer | 16:30 | Mànegues 1 i 2 (homes) |
| 14 de febrer | 16:30 | Mànegues 3 i 4 (dones) |
| 15 de febrer | 18:45 | Mànegues 3 i 4 (homes) |

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Tobogan Detalls | Aleksandr Tretiakov | Martins Dukurs | Matthew Antoine |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Tobogan Detalls | Lizzy Yarnold | Noelle Pikus-Pace | Elena Nikitina |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Rússia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Estats Units | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Letònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* ↑ (anglès) «Sliding Center Sanki». SOOC. Arxivat de l'original el 13 d’octubre 2013. [Consulta: 10 novembre 2012].
* ↑ (anglès) «Olympic Games». SOOC. Arxivat de l'original el 6 de gener 2014. [Consulta: 10 novembre 2012].
# Ariel Rotter

Ariel Rotter (Buenos Aires, 1973) és un productor, guionista i director de cinema argentí. A més, ha treballat com a tècnic de llums, assistent de càmara i director de fotografia en anuncis comercials i vídeos musicals. Va estudiar direcció, art, teatre i fotografia a la Universitat del Cinema de Buenos Aires entre els anys 1992 i 1996.

## Filmografia

* 2023 — Un pájaro azul
* 2015 — La luz incidente
* 2007 — El otro
* 2001 — Sólo por hoy

## Premis

* Festival de Cinema de Bogotà: Cercld precolombí de plata; per Sólo por hoy; 2001.
* Festival Internacional de Cinema de Friburg: E-Changer Award - Menció especial; per Sólo por hoy; 2001.
* Festival de Cinema Llatinoamericà de Tolosa de Llenguadoc: Premi de l'Audiència; per Sólo por hoy; 2001.
* 57è Festival Internacional de Cinema de Berlín: Ós de Plata, Grand Prix; 2007.
* XIV Mostra de Cinema Llatinoamericà de Lleida: Premi al millor actor i al millor director per El otro.
* Festival de Cinema Llatinoamericà de Biarritz: Premi del Jurat i al millor actor per Un pájaro azul.

## Referències

* ↑ «Ariel Rotter - Biography - IMDb» (en anglès). [Consulta: 30 gener 2016].
* ↑ Ariel Rotter: “Ya no hay tiempo para quedarse esperando a los fantasmas”, EL País, 29 de juny de 2018
* ↑ Oro para una hermosa película china, El País, 18 de febrer de 2007
* ↑ Argentina y Uruguay acaparan los principales premios de la 14ª Mostra de Cine Latinoamericano de Lleida, latamcinema,com
* ↑ «Todos los ganadores del Festival de Cine Latinoamericano de Biarritz 2023». Escribiendo cine, 30-09-2023. [Consulta: 30 juliol 2024].
# Resolució 1167 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1167 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de maig de 1998. Després de recordar totes les resolucions sobre la situació a Tadjikistan i a la frontera entre l'Afganistan i Tadjikistan, el Consell va prorrogar el mandat de la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Tadjikistan (UNMOT) durant sis mesos més fins al 15 de novembre de 1998.
En el preàmbul de la resolució, a'observa que els progressos en el procés de pau era molt lents, amb violacions de l'alto el foc i una situació precària en algunes parts del país. La intensificació dels contactes entre el govern de Tadjikistan i l'Oposició Tadjik Unida (OTU) havien contribuït a contenir les crisis.
El Consell de Seguretat va condemnar la represa dels combats a Tadjikistan, cridant a totes les parts a posar en pràctica la pau i els acords militars i el calendari proposat per la Comissió de Reconciliació Nacional inclòs el nomenament de Representants de l'OTU en càrrecs del govern. Es van prendre totes les mesures per crear un entorn per facilitar la celebració d'eleccions. També es va demanar als partits tadjiks que vetllin per la seguretat de les forces de la UNMOT i de manteniment de la pau de la Comunitat d'Estats Independents. Dins dels tres mesos següents a l'aprovació de la resolució actual, el secretari general Kofi Annan ha de presentar un informe sobre l'aplicació de la Resolució 1167 i de tots els esdeveniments importants.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of Mission of Observers in Tajikistan until 15 November». United Nations, 14-05-1998.
* ↑ Gray, Christine D. International law and the use of force. 2a edició. Oxford University Press, 2004, p. 310. ISBN 978-0-19-927130-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)
* Guerra Civil de Tadjikistan

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Cosroes I

Cosroes I el Just —Khusraw I Anushirwan— (segle vi) va ser un dels reis més importants de la dinastia sassànida durant el Segon Imperi Persa. Va ser l'artífex de l'expansió de l'imperi des de l'Indus fins al mar Roig, i es va enfrontar amb l'Imperi Romà d'Orient pel control del Pròxim Orient.
En 576 Cosroes va iniciar la que havia de ser la seva darrera campanya i una de les seves més ambicioses, organitzant un atac de llarg abast pel Caucas fins a Anatòlia, on els exèrcits perses no havien estat des del segle iii. Els seus intents d'atacar Teodosiòpolis d'Armènia i Cesarea de Capadòcia es van frustrar però va aconseguir saquejar Sebaste d'Armènia abans de retirar-se sent interceptat i severament derrotat prop de Melitene per Justinià, i després de saquejar Melitene mentre fugien, el seu exèrcit va patir més grans pèrdues mentre travessaven l'Eufrates sota atac romà d'Orient.
Les seves escomeses van ser tan contundents que l'emperador romà d'Orient, Justinià I, va haver de comprar la pau mitjançant el pagament d'un tribut de 3.000 peces anuals.

## Referències

* ↑ Greatrex, Geoffrey; Lieu, Samuel N. C.. The Roman Eastern Frontier and the Persian Wars (Part II, 363–630 AD) (en anglès). Nova York, New York and London, United Kingdom: Routledge (Taylor & Francis), 2002, p. 153-158. ISBN 0-415-14687-9.

## Enllaços externs

* Cosroes I Arxivat 2009-03-21 a Wayback Machine. (castellà)
# Heinrich Keimig

Heinrich Keimig (Leiselheim, 12 de juny de 1913 - Offenbach am Main, 15 de gener de 1966) fou un jugador d'handbol alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol. El 1938 fou membre de l'equip alemany que guanyà el primer campionat del món d'hanbdol a onze.
Durant la Segona Guerra Mundial fou ferit de gravetat durant la Campanya del nord d'Àfrica, el 1941, i no fou alliberat del seu captiveri fins al 1949.

## Referències

* 1 2 3 «Heinrich Keimig Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 5 desembre 2018].
# Maaja Ranniku

Maaja Ranniku (Abja-Paluoja, 1 de març de 1941 - Tallinn, 24 d'octubre de 2004) fou una escaquista estoniana que va jugar sota bandera soviètica fins al 1991. Obtingué el títol de Mestre Internacional Femení el 1964.

## Resultats destacats en competició

Ranniku fou dues vegades guanyadora del Campionat femení de la Unió Soviètica, el 1963 (després de batre Tatiana Zatulóvskaia 4-2 en el tie break) i el 1967.
Maaja Ranniku va participar també en molts Campionats Estonians, i fou campiona femenina d'Estònia deu cops (1961, 1963, 1967, 1973, 1981, 1982, 1984, 1987, 1988, i 1991).
El 1964 va jugar el torneig de Candidats femení, a Sukhumi, i hi acabà 6ena en una graella de 18 jugadores.
Els seus millors resultats en torneigs internacionals foren un primer lloc a Budapest 1969, el primer lloc a Brașov 1971, segon lloc a Vrnjačka Banja 1973, i tercer lloc al torneig zonal femení de Frunze 1978.
El 1992 va jugar amb l'equip estonià a l'Olimpíada d'escacs de 1992 a Manila, puntuant 6½ sobre 11 partides.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Maaja Ranniku» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 12 gener 2020].
* ↑ «World Chess Championship (women): 1964 Candidates Tournament». Mark-Weeks.com. [Consulta: 20 octubre 2010].
# Larry Parr

Lawrence "Larry" Parr (21 de maig de 1946 – 2 d'abril de 2011, fou un jugador, editor i escriptor d'escacs estatunidenc.
Nascut el 1946 i originari de Bothell (Washington), Parr va treballar entre 1985 i 1988 com a editor de la revista Chess Life, la publicació oficial de la Federació d'Escacs dels Estats Units. Posteriorment, Parr fou l'editor de la revista Glasnost, una publicació periòdica anti-soviètica. Políticament, Parr, conegut per ser un apassionat ideòleg anticomunista, es classificava a ell mateix com a liberal llibertari.
Va ser molt amic del Gran Mestre Larry Evans i sovint varen col·laborar en diversos projectes. Parr va jugar relativament poc en escacs de competició, i va preferir dedicar-se més a escriure llibres d'escacs. El 1995, va col·laborar amb el GM Arnold Denker en escriure The Bobby Fischer I Knew And Other Stories.
Parr va morir el 2011 a Malàisia.

## Obres

* The Bobby Fischer I Knew And Other Stories. ISBN 1-84382-080-3
* Secrets of the Russian Chess Masters: Fundamentals of the Game, Volume 1. ISBN 0-393-32452-4
* Secrets of the Russian Chess Masters: Fundamentals of the Game, Volume 2. ISBN 0-393-32451-6
* Pupols: American Master. ISBN 0-938650-31-9
* Tan Chin Nam: Never Say I Assume! (Escriptor fantasma per l'autobiografia de Tan Chin Nam). ISBN 983-42884-9-2

## Referències

* 1 2 Associated Press «Three Chess-Playing Sisters Challenge Male Domination». Schenectady Gazette, 18-03-1989 [Consulta: 27 gener 2011]. (anglès)
* ↑ Cruz, Humberto «NEW CHAMPION'S STYLE 'INVOLVES RISK'». South Florida Sun, 17-11-1985 [Consulta: 28 gener 2011]. (anglès)
* 1 2 McClain, Dylan Loeb «Arnold Denker, 90, Champion And a Chronicler of Chess». The New York Times, 04-01-2005 [Consulta: 28 gener 2011]. (anglès)
* ↑ «Larry Parr 1946–2011». ChessNinja.com, 02-04-2011. [Consulta: 11 abril 2011]. (anglès)
* 1 2 «HELP YOURSELF». Dallas Morning News, 21-09-1997 [Consulta: 28 gener 2011].
* ↑ Presnell, Max «As always, Bart and benefactor think big». The Sydney Morning Herald, 14-11-2008 [Consulta: 28 gener 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa de Larry Parr al lloc web de la Federació d'Escacs dels Estats Units
# Cal Ferrer de Claret

Cal Ferrer és una casa del nucli de Claret, al municipi de Torà (Solsonès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa rural situada a l'extrem esquerre de la plaça del nucli urbà de Claret. Té planta baixa, primer pis i golfes. La construcció és feta de pedra i arrebossat. Les obertures són ordenades.
A la façana est, la porta d'entrada té els brancals i la llinda de pedra amb la data de 1863. Al primer pis es troba un balcó en arc rebaixat i de maons, a cada banda té una finestra, la de l'esquerra és una obertura de pedra amb ampit. A les golfes hi ha una petita obertura. A la façana sud, hi ha una finestra a la darrera planta. A la façana nord hi té un edifici adjunt que amplia la casa. A l'oest, té un gran pati annexat, amb el mateix estil constructiu. Al seu interior hi ha un cobert construït en totxanes senzilles. La coberta és de dos vessants (est-oest), acabada amb teules.
A l'edifici adjunt a la façana est, hi ha una entrada amb llinda de pedra, una finestra a la planta següent i una a les golfes.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Ferrer de Claret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].