OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vassili Iemelin

Vassili Vladímirovitx Iemelin (en rus: Васи́лий Влади́мирович Еме́лин; 1 de febrer de 1976) és un jugador d'escacs rus que té el títol de Gran Mestre des del 1994.
A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2020, hi tenia un Elo de 2527 punts, cosa que en feia el jugador número 91 (en actiu) de Rússia. El seu màxim Elo va ser de 2592 punts, a la llista del juliol de 2012 (posició 263 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

A l'abril de 2002 fou campió del 75è Torneig Ciutat de Sant Petersburg.
El 2007 fou 1r-6è de l'Obert d'escacs de Cappelle-la-Grande empatat a 7 punts juntament amb Wang Yue, Ievgueni Miroixnitxenko, Vugar Gaixímov, David Arutinian i Iuri Drozdovski.
El 2008 empatà als llocs 3r-7è amb Dmitri Andreikin, Denís Ievséiev, Rauf Məmmədov i Eltaj Safarli al Memorial Txigorin. El gener del 2008 fou campió del Memorial Paul Keres, i el 2009 en fou 1r-2n empatat de punts amb Aleksei Dréiev. El juny del 2009 fou campió del Torneig ShakkiNet a Hèlsinki i del Torneig d'Ellivuori amb 6½ punts de 9, mig punt per davant de Tomi Nybäck i Arturs Neikšāns, i guanyant el premi de 1.200 euros.

### Participació en competicions per equips

Iemelin ha participat, representant Rússia, en dues Olimpíades d'escacs en els anys 1994 i 1998, amb un resultat de (+8 =2 –3), per un 69,2% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 1994 en puntuar 4½ de 6 (+4 =1 -1), amb el 75,0% de la puntuació, amb una performance de 2726.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Vassili Iemelin» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 24 octubre 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Vassili Iemelin «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 24 octubre 2015].
* ↑ «75th Saint-Petersburg Championship». [Consulta: 24 octubre 2015].
* ↑ «Wang Yue from China wins Cappelle la Grande». chessbase.com. [Consulta: 24 octubre 2015].
* ↑ «Archive. Tournament report April 2008: M.Chigorin Memorial 2007 A» (en anglès). FIDE. [Consulta: 19 desembre 2011].
* ↑ «Paul Keres Memorial Festival». [Consulta: 24 octubre 2015].
* ↑ «Paehtz, Yemelin and Dreev Victorious at Paul Keres Memorial». chessdom.com. [Consulta: 24 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «GM Vasili Yemelin claims 5th ShakkiNet Tournament». chessdom.com. [Consulta: 24 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «Yemelin strikes again, lifts the trophy in Ellivuori International». chessdom.com. [Consulta: 24 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Núvol Interestel·lar Local

El Núvol Interestel·lar Local és un núvol interestel·lar d'uns 30 anys llum de diàmetre a través del qual s'està movent actualment el nostre sistema solar. El sistema solar va entrar en el núvol interestel·lar local fa entre 44.000 i 150.000 anys i hi romandrà 10.000 o 20.000 anys més. El núvol té una temperatura (en condicions estàndard) de 6.000 °C, una mica més de la temperatura que té la superfície del Sol. Té una densitat extremadament baixa, 0,26 àtoms per centímetre cúbic, aproximadament una cinquena part de la del medi interestel·lar galàctic i el doble de la del gas de la bombolla local. En comparació, l'atmosfera terrestre en condicions estàndard té 2,7 × 10$^{19}$ molècules per centímetre cúbic.
El núvol es va formar a partir de la unió de la bombolla local i la bombolla Loop I. El Sol, juntament amb estrelles com Alfa Centauri, Vega, Arcturus i Fomalhaut, està immers dintre del Núvol Interestel·lar Local.

## Vegeu també

* Bombolla local
* Cinturó de Gould
* Braç d'Orió
* Braç de Perseu

## Enllaços externs

* http://science.nasa.gov/headlines/y2003/06jan_bubble.htm Arxivat 2010-03-13 a Wayback Machine.
* http://science.nasa.gov/headlines/y2004/17dec_heliumstream.htm Arxivat 2010-02-20 a Wayback Machine.
* http://antwrp.gsfc.nasa.gov/apod/ap020210.html
* http://www.solstation.com/x-objects/chimney.htm
* Mark Anderson, "Don't stop till you get to the Fluff", "New Scientist" no. 2585, 6 Jan, 2007, pp. 26-30.
* 1 2 Seth Redfield «The Structure of the Local Interstellar Medium. IV. Dynamics, Morphology, Physical Properties, and Implications of Cloud‐Cloud Interactions» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 20-01-2008, pàg. 283-314. DOI: 10.1086/524002.
# Bevagna

Bevagna és una ciutat i comune (municipi) de la província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, a la plana del riu Topino.
Bevagna es troba a 25 km al sud-est de Perusa, 8 km a l'oest de Foligno, 7 km al nord-nord-oest de Montefalco, 16 km al sud d'Assís i 15 km al nord-oest de Trevi.
L'1 de gener de 2018 tenia 5.013 habitants.

## Història

La ciutat va ser originalment un assentament dels etruscs i els oscs. Al voltant del 80-90 aC es va convertir en un municipium romà, anomenat Mevània, a la Regió VI d'August. Es trobava a la branca oest de la Via Flamínia, a 13 km del Forum Flaminii, on les branques s'uneixen. S'esmenta en diversos itineraris antics de l'Itinerarium, seguint el Vicus Martis Tudertium a la sortida de Roma.
L'any 310 aC el cònsol Fabi va trencar les forces umbres aquí; però no s'esmenta fins al segle I dC. En el 69 l'exèrcit de Vitel·li va esperar aquí l'avanç de Vespasià.
Les pastures properes al riu Topino i als bous blancs del riu Clitumnus (l'actual Clitunno) són esmentats per Sext Aureli Properci, la família de la qual era de la zona (d'Assisium, Hispèl·lum, o la mateixa Mevània): poden referir-se a Mevània. Mevània és esmentada específicament pels escriptors Sili Itàlic, Marc Anneu Lucà i Estaci.
Després de la conquesta llombarda, es va convertir en la seu d'un gastaldat al Ducat de Spoleto, i després de l'any 1000 era un municipi lliure. L'any 1152 Federico Barbarossa va incendiar Bevagna. El 1249 va ser destruïda de nou pel comte d'Aquino. La família Trinci la va governar des del 1371 fins al 1439. Més tard va formar part dels Estats Pontificis fins a la unificació d'Itàlia.

## Llocs d'interès

* Palazzo dei Consoli, conegut des de 1187, amb el Teatro F. Torti (1886).
* Església romànica de S. Michele Arcangelo (segles xii i xiii).
* Església romànica de S. Silvestro (1195).
* Església de Sant'Agostino (1316).
* Església de San Nicolò.
* Església de Santa Maria in Laurenzia, construïda el segle xiii i posteriorment ampliada.
* Església de San Vincenzo (coneguda des del segle XII).
* Les muralles medievals.
* Ruïnes d'un temple romà.
* Ruïnes d'un teatre romà.
* Roman thermae with mosaics of marine life.
* Castell de Cantalupo.
* Castell de Castelbuono.
* Església de Limigiano.
* Castell de Torre del Colle.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 27 març 2019].

## Enllaços externs

* Bevagna - Lloc web oficial (italià)
# Metahapalodectes makhchinus

Metahapalodectes makhchinus és una espècie extinta de mamífer mesonic de la família dels mesoníquids que visqué a Àsia durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Mongòlia i la província xinesa de Xinjiang. Es tracta de l'única espècie del gènere Metahapalodectes. Anteriorment es classificava entre els hapalodèctids, però fou traslladat a la seva família actual juntament amb Lohoodon per l'absència d'un solc reentrant a la superfície mesial de les dents molars. El seu nom específic, makhchinus, deriva del mot mongol maktxin, que significa 'depredador'.

## Notes

* ↑ La que està orientada cap al punt d'unió de les dues semiarcades dentals.

## Referències

* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, «Mesonychia» (M. A. O'Leary).
* 1 2 Bóixenko, 2007, p. 331.
* ↑ Entrada «Hapalodectes» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ Solé et al., 2017, p. 436.

## Bibliografia

* Boixenko, A. F. «Mongol names in the nomenclatural designations of the fossil Cenozoic fauna and flora of Central Asia» (en anglès). Paleontological Journal, 41, 3, 2007, pàg. 327-337. DOI: 10.1134/s0031030107030124.
* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
* Solé, F.; De Bast, E.; Yang, J.; Li, C.-S.; Smith, T. «The first species of Hapalodectes (Mesonychia, Mammalia) from the middle Paleocene of China (Qianshan Basin, Anhui Province) sheds light on the initial radiation of hapalodectids» (en anglès). Palaeontology, 60, 3, 2017, pàg. 433-449. DOI: 10.1111/pala.12293.
# Márta Megyeri

Márta Megyeri (valor desconegut, 29 d'agost de 1952), de soltera Márta Pacsai, és una ex-jugadora d'handbol hongaresa que va competir durant la dècada de 1970.
El 1975 va guanyar la medalla de bronze al Campionat del món d'handbol que es va disputar a la Unió Soviètica. L'any següent va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ Women Handball World Championship 1975 Soviet Union 03-13.12 Winner East Germany a todor66.com
* ↑ «Márta Pacsai-Megyeriné Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 28 octubre 2019].
# Lucien Gamblin

Lucien "Lulu" Gamblin (Ivry-sur-Seine, 22 de juliol de 1890 - París, 30 d'agost de 1972) fou un futbolista francès de les dècades de 1910 i 1920.
Passà la major part de la seva carrera al Red Star FC amb qui guanyà tres copes els anys 1921 a 1923. També fou internacional amb França.
Un cop retirat del futbol esdevingué periodista als diaris L'Auto i France Football.

## Referències

* ↑ «Finale le 24/04/1921, Paris (Pershing)» (en francès). French Football Federation. Arxivat de l'original el 9 -10-2012. [Consulta: 23 febrer 2011].
* ↑ «Finale le 07/05/1922, Paris (Pershing)» (en francès). French Football Federation. Arxivat de l'original el 8-10-2012. [Consulta: 21 gener 2011].
* ↑ «Finale le 06/05/1923, Paris (Pershing)» (en francès). French Football Federation. Arxivat de l'original el 9-10-2012. [Consulta: 21 gener 2011].
* ↑ «23/04/1911 Equipe de France A - Amical» (en francès). French Football Federation. [Consulta: 23 febrer 2011].
# Rudra vina

Rudra vina és un instrument de corda polsada tradicional del nord de l'Índia, de la família de les cítares de barra, de set cordes, amb dos ressonadors de carabassa fixats sota la tapa de bambú de l'instrument.

## Descripció

Es compon d'un tub de fusta o de bambú (dandi) sota el qual es fixen dos ressonadors (tumba) fets amb carabasses assecades i buidades prèviament. Els trasts de fusta (sarika), sobrealçats de la fusta, es mantenen fixos al tub amb una substància resinosa o amb cordills. Té quatre cordes melòdiques sobre els trasts, i a part, hi ha dues fines cordes rítmiques (chikari) i un bordó (laraj), també metàl·liques, situades lateralment al llarg del tub a ambdós costats dels trasts. La morfologia de la rudra vina tal com es coneix avui gairebé no ha canviat des de la segona meitat del segle xviii, quan ja havia adquirit la forma quasi definitiva, dos segles abans, al sud de la península.

## Referències

* ↑ De Candé, Roland. Nuevo diccionario de la música. (I. Términos musicales) (en espanyol). Barcelona: Robinbook, 2002. ISBN 8495601281.
* ↑ «Rudra-Vina». Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 11 març 2016].

## Enllaços externs

* Rudra Vina Història, músics i fragments per escoltar, en (anglès) i (francès).
# Villanueva del Arzobispo

Villanueva del Arzobispo és un municipi espanyol, de la província de Jaén a la comarca de Las Villas. Els seus habitants es diuen villanovenses. Té una extensió de 177 km² i 8.481 habitants (2005) (i 8.768 al municipi), encara que la població ha anat minvant al llarg dels últims trenta anys. El municipi també comprèn les localitats de Gútar i Barranco de la Montesina.
# Omega1 de l'Àguila

Omega¹ de l'Àguila (Ω¹ Aquilae) és una estrella subgegant blanca-groga de la magnitud aparent +5,28. Està aproximadament a 422 anys llum de la Terra.

## Referències

* ↑ Anne Cowley «A study of the bright A stars. I. A catalogue of spectral classifications» (en anglès). Astronomical Journal, 4-1969, pàg. 375–406. DOI: 10.1086/110819.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ «Ca II HK emission in rapidly rotating stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 1-2009, pàg. 1099–1107. DOI: 10.1051/0004-6361:200810377.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ Gutierrez-Moreno, Adelina; Moreno, H.; Stock, J.; Torres, C. A System of photometric standards. 1. Publicaciones Universidad de Chile, Department de Astronomy, 1966, p. 1–17.
# Elefantoïdeus

Els elefantoïdeus (Elephantoidea) són un clade de proboscidis que conté els elefants i els seus parents extints més propers. Aparegueren a Àsia durant l'Oligocè superior. El cladograma següent, basat en les característiques de l'os hioide, mostra les relacions entre els elefantoïdeus i altres elefantimorfs:
| Elephantimorpha | Mammutidae † (mastodonts) Elephantida Gomphotheriidae † Elephantoidea Stegodontidae † Elephantidae Loxodonta (elefants africans) Elephantini Palaeoloxodon † Elephantina Elephas (elefants asiàtics) Mammuthus † (mamuts) |
Es diferencien dels seus parents propers per l'allargament dels ullals i el funcionament de les dents postcanines en mode «cinta transportadora». Entre altres coses, aquestes adaptacions podrien tenir a veure amb un major ús de la trompa per manipular objectes.

## Referències

* 1 2 Entrada «Elephantoidea» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ Xoixani, J.; Ferretti, M. P.; Lister, A. M.; Agenbroad, L. D.; Saegusa, H.; Mol, D.; Takahashi, K. «Relationships within the Elephantinae using hyoid characters» (en anglès). Quaternary International, 169-170, 2007, pàg. 174-185. Bibcode: 2007QuInt.169..174S. DOI: 10.1016/j.quaint.2007.02.003.
* ↑ Werdelin i Sanders, 2010, «Proboscidea» (W. J. Sanders, E. Gheerbrant, J. M. Harris, H. Saegusa i C. Delmer).

## Bibliografia

* Werdelin, L.; Sanders, W. J. Cenozoic Mammals of Africa (en anglès). University of California Press, 2010. ISBN 9780520257214.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Naomi Castle

Naomi Castle (Sydney, 29 de maig de 1974) fou una jugadora de waterpolo australiana que va competir durant les dècades de 1990 i 2000.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sydney, on guanyà la medalla d'or en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs d'Atenes, fou quarta en aquesta mateixa competició. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or a la Copa del Món de waterpolo de 1995.
El 2009 fou inclosa al Queensland Sport Hall of Fame.

## Referències

* ↑ «Naomi Castle Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 10 setembre 2019].
* ↑ «Ms Naomi Castle OAM». Queensland Sport Hall of Fame. qsport.org.au. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 26 gener 2014].
# Excreció

L'excreció és l'expulsió del cos de qualsevol substància líquida o sòlida de rebuig. L'activitat de les cèl·lules produeix residus com el diòxid de carboni o la urea. Els éssers vius tenen uns òrgans que s'encarreguen d'eliminar aquestes substàncies i la funció que fan s'anomena excreció.

## Sistema excretor en líquids

* L'orina s'elabora en els dos ronyons i és conduïda pels conductes anomenats urèters a la bufeta on s'emmagatzema i d'allí sortirà a l'exterior per un altre conducte: la uretra.
* L'orina conté aigua, clorur de sodi, urea i àcid úric, aquests dos últims compostos són tòxics per l'organisme.
* La urea procedeix de les proteïnes dels aliments ingerits i es forma al fetge.
* La micció es produeix quan s'expulsa l'orina a través de la uretra, la qual té un esfínter que permet que estigui tancada voluntàriament. La contracció de la bufeta empeny l'orina i aquesta surt a l'exterior pel meat urinari.
* La suor amb la mateixa composició que l'orina però menys concentrada, és excretada per les glàndules sudorípares.

## Invertebrats

Els protozous, les esponges i els celenterats no tenen òrgans excretors i les seves cèl·lules eliminen els residus llençant-los directament a l'exterior. En alguns invertebrats hi ha òrgans excretors que recullen substàncies de rebuig i les transporten a l'exterior de l'animal.
* Platihelmints: Els platihelmints fan l'excreció a través de cèl·lules especials, les cèl·lules flamígeres. La cèl·lula flamígera absorbeix líquid i els envia, per mitjà de canal, als porus excretors.
* Anèl·lids: Els anèl·lids i els mol·luscs tenen nefridis o tubs amb un extrem en forma d'embut, dins d'un anell que s'obre en l'anell següent.
* Insectes: Els òrgans excretors dels insectes i dels miriàpodes són els tubs de Malpighi, que recullen els residus de la sang i els aboquen cap al tub digestiu.

## Mamífers

En els mamífers, hi ha diferents òrgans que participen en l'excreció. Els òrgans principals són els ronyons que expulsen els residus en forma d'orina. El pulmons expulsen el diòxid de carboni i la pell expulsa suor. Els aliments no digerits són expulsats per l'anus.

## Sistema excretor de sòlids

La femta prové de la digestió dels aliments i està formada per restes d'aliments no digerits, superfície mucosa i altres substàncies secretades per les parets intestinals i del líquid biliar. El procés d'expulsió de l'excrement comença quan el contingut fecal del còlon passa al recte dins d'un acte reflex, aleshores el recte es disten i provoca la dilatació de l'esfínter intern de l'anus mentre l'esfínter extern es dilata voluntàriament. També hi intervé l'acció dels músculs abdominals. La medul·la lumbosacra és el centre d'aquest segon procés.
# PSR J1748-2446ad

PSR J1748−2446ad és el púlsar que gira més ràpid conegut, a 716 Hz (716 voltes per segon). Aquest púlsar fou descobert per Jason WT Hessels de la Universitat McGill el 10 de novembre de 2004 i confirmat el 8 de gener de 2005.
Si se suposa que l'estel de neutrons és dins del rang típic i conté menys de dues vegades la massa del Sol, el seu radi és inferior a 16 km. El seu equador gira a aproximadament un 24% de la velocitat de la llum, o més de 70.000 km/s.
El púlsar es troba en un cúmul globular d'estels anomenat Terzan 5, situat aproximadament a 18.000 anys llum de la Terra a la Constel·lació del Sagitari. Forma part d'un sistema binari i pateix eclipsis regulars amb una magnitud d'eclipsi d'aproximadament el 40%. La seva òrbita és molt circular, amb un període de 26 hores. L'altre objecte del sistema té almenys 0,14 masses solars, amb un radi de 5-6 radis solars. Hessels et al. afirmen que el company pot ser un estel "inflat" de la seqüència principal, possiblement encara emplenant el seu lòbul de Roche. Hessels et al. especulen que la radiació gravitacional del púlsar podria ser detectada per LIGO.

## Referències

* 1 2 3 Scott Ransom «A radio pulsar spinning at 716 Hz» (en anglès). Science, 5769, 12-01-2006, pàg. 1901-1904. DOI: 10.1126/SCIENCE.1123430.
* 1 2 William E. Harris «A catalog of parameters for globular clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomical Journal, 1996, pàg. 1487. DOI: 10.1086/118116.
* 1 2 Hessels, J. W. T.; Ransom, S. M.; Stairs, I. H.; Freire, P. C.; Kaspi, V. M. Science, 311, 5769, 2006, pàg. 1901–1904. arXiv: astro-ph/0601337. Bibcode: 2006Sci...311.1901H. DOI: 10.1126/science.1123430. PMID: 16410486.

## Enllaços externs

* XTE J1739−285, Integral apunta a l'estrella de neutrons que gira més ràpid
* Evolució dels púlsars de mil·lisegons
# Reial Societat de Futbol (femení)

La Reial Societat de Futbol (femení) o Real Sociedad Femenino (Reial Societat Femení en català) és la secció femenina de la Reial Societat, un club de futbol de San Sebastià.
Juga des de la temporada 2006/07 a la Primera Divisió espanyola, on el seu millor resultat fins ara es una cinquena posició a la 2015/16. A la Copa de la Reina va ser semifinalista a la 2010/11.

## Palmarès

* 1 Copa Euskal Herria: 2012

## Referències

* ↑ Soccerway

## Enllaços externs

* Web oficial
* Fitxa a la UEFA
* Real Sociedad a Txapeldunak
# Angelosaure

Els angelosaures (Angelosaurus) són un gènere extint de sinàpsids de la família dels casèids que visqueren durant el Permià mitjà en allò que avui en dia és Nord-amèrica. Se n'han trobat restes fòssils a Oklahoma i Texas (Estats Units). Són el tàxon germà de l'ennatosaure. Igual que els altres casèids herbívors, tenia el cap petit, el cos gros i amb forma de barril, la cua llarga i les extremitats robustes. Els angelosaures es diferencien dels altres casèids per l'enormitat dels seus ossos, particularment els de les extremitats, que presenten crestes, apòfisis i rugositats ben desenvolupades per a l'ancoratge dels músculs i els tendons. En proporció a la seva mida corporal, tenien les extremitats més curtes i amples que els altres casèids. Les falanges unguials eren més semblants a peülles que a urpes. Els pocs elements cranials coneguts mostren que el crani era més curt i robust que el dels altres representants d'aquest grup. Així mateix, els angelosaures es distingeixen per tenir les dents bulboses, amb les corones més curtes i amples que en la resta dels casèids. La seva morfologia i l'alta taxa de desgast que mostren indica una dieta força diferent de la d'altres casèids herbívors grossos, que hauria estat basada en plantes especialment dures. Un estudi publicat el 2022 suggerí que Angelosaurus podria ser parafilètic i que l'espècie tipus, A. dolani, és l'única que hi pertany.

## Referències

* 1 2 Entrada «Angelosaurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 18 setembre 2023].
* ↑ Chinsamy-Turan, 2012, p. 90.
* ↑ Werneburg, R.; Spindler, F.; Falconnet, J.; Steyer, J.-S.; Vianey-Liaud, M. «A new caseid synapsid from the Permian (Guadalupian) of the Lodève basin (Occitanie, France)» (en anglès). Palaeovertebrata, 45, 45 (2)-e2, 2022, pàg. e2. DOI: 10.18563/pv.45.2.e2.

## Bibliografia

* Chinsamy-Turan, A. Forerunners of Mammals: Radiation • Histology • Biology (en anglès). Indiana University Press, 2012. ISBN 9780253005335.
# Nicolas Morn

Nicolas Morn (Hautbellain, Troisvierges, 23 de febrer de 1932 – Hautbellain, 14 de març de 1997) fou un ciclista luxemburguès, que va competir en la prova individual i la de cursa per equips dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 disputats a la ciutat de Hèlsinki.

## Referències

* ↑ «Nicolas Morn Olympic Results» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-18. [Consulta: 30 desembre 2012].
# Conrad Meit

Conrad Meit (Worms, c. 1480 - Anvers, 1550-1551) és un escultor renaixentista de l'escola flamenca.
Va treballar per a Margarida d'Àustria, a la seva cort a Malines. Li va encarregar els mausoleus per al seu marit Filibert II de Savoia, la seva mare Maria de Borgonya i el propi d'ella, a l'església de Brou de Bourg-en-Bresse. Com va ser força corrent en aquella època els monuments es van elaborar, amb la representació dels personatges en actitud jacent normal i en «transi», on es representava el difunt al moment de la transició en forma d'esquelet o amb una gran demacració al seu aspecte.
Es troba una bella escultura de la Mare de Déu amb l'Infant guardada al tresor de la catedral de Sant Miquel i Santa Gúdula de Brussel·les, i al Museu de Gruuthuse de Bruges es conserva un bust-retrat del jove Carles V modelat en terracota. Va realitzar gran quantitat de petites estàtues en bronze o fusta de boix, amb uns nus suaus molt pròxims a l'estètica de Lucas Cranach, com les figures d'Adam i Eva o la Judit, aquesta última realitzada en alabastre.

## Referències

* ↑ Ceysson, Bernard (1996) p.159
* ↑ Retrat de Carlos V per Conrad Meit
* ↑ Ceysson, Bernard (1996) p.116

## Bibliografia

* Ceysson, Bernard. La Escultura:La tradición de la escultura antigua desde el siglo XV al xviii. Barcelona, Carroggio, 1996. ISBN 84-7254-245-9.