OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paula Leitón i Arrones

Paula Leitón Arrones (Terrassa, Vallès Occidental, 27 d'abril de 2000) és una jugadora de waterpolo catalana, que juga en la posició de boia al Club Natació Sabadell.
Va formar part de l'equip espanyol al Campionat del Món de natació de 2015. L'any 2016 va participar en els Jocs Olímpics d'estiu 2016 a Rio de Janeiro amb tan sols 16 anys. Va formar part de l'equip espanyol de waterpolo a Paris 2024 que va guanyar la medalla d'or.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Eurolliga femenina de la LEN: 2018-19
* 1 Supercopa d'Europa de waterpolo femenina: 2016-17
* 3 Lliga espanyola de waterpolo femenina: 2016-17, 2017-18, 2018-19
* 2 Copa espanyola de waterpolo femenina: 2017-18, 2018-19
* 3 Supercopa espanyola de waterpolo femenina: 2016-17, 2017-18, 2018-19
* 3 Copa Catalunya de waterpolo femenina: 2016-17, 2017-18, 2018-19

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'or als Jocs Olímpics de Paris 2024
* 1 medalla d'argent als Jocs Olímpics d'Estiu de 2020
* 5è lloc als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016
* 3 medalles d'argent al Campionat del Món de waterpolo: 2017, 2019, 2023
* 1 medalla de bronze al Campionat del Món de waterpolo: 2024
* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa de waterpolo: 2020
* 1 medalla de bronze al Campionat d'Europa de waterpolo: 2018
* 1 medalla d'or als Jocs Mediterranis de Tarragona 2018

## Referències

* ↑ «BCN 2015 Spanish Women's Water Polo Team». Omega Timing [Consulta: 19 agost 2015]. Arxivat 14 de setembre 2016 a Wayback Machine.
* ↑ «Paula Leitón i la selecció espanyola afronten amb optimisme el Preolímpic». Terrassadigital.cat, 18-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-10-05. [Consulta: juliol 2016].
* ↑ «Paula Leitón Arrones». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El waterpolo femenino español ya tiene su oro olímpico» (en espanyol europeu), 10-08-2024. [Consulta: 29 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Paula Leitón - RFEN
# Sant Joan de Puig-redon

Sant Joan de Puig-redon és l'església de l'antiga parròquia del disseminat nucli de Puig-redon, al municipi de Torà (Solsonès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

L'església es troba al costat de la masia de cal Millet. Per anar-hi cal agafar la pista en bon estat que surt, cap al nord, al km. 3,7 (41° 49′ 54.16″ N, 1° 25′ 19.05″ E﻿ / ﻿41.8317111°N,1.4219583°E﻿ / 41.8317111; 1.4219583) de l'antiga carretera LV-3005 de Torà a Solsona. Ben senyalitzada. Als 900 metres es deixa a l'esquerra la cabana de volta de Cal Millet, i als 1,2 km s'arriba a les edificacions de cal Millet i a la capella.

## Descripció

Construcció d'una sola nau, coberta amb volta de canó amb llunetes i capçalera plana. És de planta rectangular. L'entrada principal es troba al mur sud, és d'arc de mig punt adovellat. A la dovella central hi ha la data inscrita de "1859". Al mur oest, hi ha una obertura circular i culmina la façana un petit campanar d'espadanya amb frontó triangular coronat per una creu. El mur nord, està annexat amb un cobert de principis del segle xx. Al mur est, hi ha una petita espitllera a la part dreta. Davant d'aquesta façana hi ha el cementiri.
La coberta és de dos vessants (nord-sud), acabada amb teules.
A l'interior hi ha cinc trams de volta de canó amb llunetes. Al mur nord hi ha una capella. Es troba enguixat.

## Història

L'any 1062 es fa menció d'aquesta capella en el testament que fa Golfred en favor del seu fill Ramon i dels seus sagrers.

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 185-186. ISBN 84-607-0408-4.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Joan de Puig-redon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].
# Carbonells

Carbonells és una masia de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia està situada a l'extrem nord-est del municipi, als plans que coronen les espesses obagues del marge esquerre de la rasa o riera de Llanera. Queda al sud del castell de Llanera, al costat de la masia de Pinyols.
Per anar-hi cal agafar el trencall a l'esquerra (N) (senyalitzat) que hi ha a la carretera de Torà a Ardèvol, aproximadament a 8,7 km. des de Fontanet, ja en terme de Pinós (41° 51′ 4.41″ N, 1° 30′ 24.21″ E﻿ / ﻿41.8512250°N,1.5067250°E﻿ / 41.8512250; 1.5067250). Als 1,1 km.(41° 51′ 31.83″ N, 1° 30′ 13.05″ E﻿ / ﻿41.8588417°N,1.5036250°E﻿ / 41.8588417; 1.5036250) es deixa la pista que porta al Castell de Llanera i l'Hostal Nou i s'avança cap a la masia de Soldevila, a l'esquerre, del terme de Torà. Immediatament després de dues granges es gira cap a la dreta i se segueix la pista principal que, primer en direcció nord i després cap a ponent ens portarà a la masia de Carbonells. Pinyols queda un xic més enllà.

## Descripció

Edifici de quatre façanes i tres plantes.
Precedeix la façana principal (est) un mur en forma de baluard amb una entrada que dona accés a un pati on hi ha la façana principal. La porta d'accés a la casa és en arc de mig punt. A la planta següent hi ha tres finestres en dimensions diferents. La de l'esquerra duu la data de 1763 a la llinda. A davall seu hi ha una espitllera. Algunes tenen dues lloses de descàrrega sobre la llinda. A la façana nord, té una espitllera a la planta baixa. A la planta següent hi ha dues finestres amb llinda de pedra i ampit. A la llinda de la finestra de l'esquerra hi ha la data 1764. Destacar que en aquestes dues finestres s'utilitza un recurs constructiu consistent en dues lloses inclinades formant una descàrrega damunt la llinda. A la darrera planta hi ha una altra finestra. A la façana oest, hi ha una finestra a la planta baixa. A la planta següent hi ha dues finestres iguals a les anteriors del mur nord. A la darrera planta n'hi ha dues més. A la façana sud, hi ha una petita obertura a la segona planta, i a la darrera hi ha dues obertures d'arc escarser.
La coberta és de dos vessants (est-oest), acabada amb teules.
A la part lateral esquerra s'annexava l'antic corral, ara convertit en un pati, una part es cobreix de forma porxada

## Història

La datació aproximada és del segle xviii però molt probablement té un origen més antic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carbonells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 117-118. ISBN 84-607-0408-4.
# Puigcernau

Puigcernau és una masia del municipi de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia està al nord-est del petit nucli de Sant Serni, a tocar de la masia de les Viles. Aprofiten l'extrem nord d'una allargassada carena envoltada de camps de conreu.
Per anar-hi cal agafar la pista que surt de la carretera de Torà a Ardèvol, aproximadament a 5,8 km. de Fontanet (41° 50′ 30″ N, 1° 28′ 51″ E﻿ / ﻿41.841622°N,1.480732°E﻿ / 41.841622; 1.480732) i es pren direcció nord (senyalitzat "Les Viles"). A un centenar de metres, en un encreuament, s'agafa la pista de la dreta que no es deixa fins a arribar a les masies (1 km). La primera és Puigcernau i la segona les Viles.

## Descripció

Edifici de tres plantes i quatre façanes.
A la façana principal (sud), a la planta baixa hi ha l'entrada d'arc rebaixat. A la clau de l'arc té una pedra decorada amb unes inicials: M-O. A la dreta, hi ha una petita obertura. A la planta següent, hi ha un balcó, amb una finestra a cada costat. A la darrera planta hi ha tres petites finestres. En una part ampliada de la casa, en aquesta façana, hi ha un parell de finestres. Aquesta part ampliada és feta de maons. A la façana nord, hi ha diverses estructures adjuntes a la façana, una d'elles possiblement és un cup de vi, ara aprofitat com a terrassa. Hi ha una entrada que dona a aquesta terrassa.
A la façana oest, a la part dreta té adjunt una construcció més moderna, feta la part de dalt amb maons. A la façana de la casa, a la planta baixa hi ha una finestra amb llinda de pedra. A la planta següent hi ha dues finestres. La façana est, està ocupada per l'ampliació. En aquesta part nova hi ha una entrada amb arc rebaixat a la planta baixa, i unes quantes finestres. La coberta és d'un vessant (sud), acabada amb teules.
Davant de la façana principal, hi ha un petit edifici que tenia funcions de conillera.

## Història

Es desconeix la datació aproximada. La part més antiga pot ésser del segle xviii, però l'origen remot ha d'ésser l'època medieval. Modernament s'hi han afegit diversos edificis.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Puigcernau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].
# Socarrats (Torà)

Socarrats és una masia del municipi de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia es troba al nucli disseminat de Vallferosa, al nord-oest del municipi de Torà. S'aixeca a la carena que separa la rasa de Padollers a llevant, del barranc de Bellera, a ponent. S'hi arriba per la carretera LV-3005a (de Torà a Solsona). Al punt quilomètric 5,9 (41° 50′ 52″ N, 1° 25′ 28″ E﻿ / ﻿41.847666°N,1.424419°E﻿ / 41.847666; 1.424419) s'agafa el desviament a l'esquerra (N) molt ben senyalitzat. A l'immediat trencall (55 metres) es deixa la pista de la dreta que mena a Comabella i per la de l'esquerra es puja a Socarrats en 1 km. Poc més enllà es veu la masia de Guillons.

## Descripció

Edifici de quatre façanes i tres plantes.
A la façana est, hi ha la porta d'accés en arc de mig punt adovellada, a la seva dreta hi ha dues espitlleres. A la planta següent hi ha tres finestres, la del centre és de pedra motllurada i ampit. A la darrera planta hi ha dues finestres de maó. A la façana nord, hi ha tres finestres, la de la dreta amb ampit. A la darrera planta hi ha dues finestres. A la façana oest, hi ha un edifici annex adjuntat a la façana. A la part que queda lliure, hi ha una premsadora. A la façana sud, a la planta baixa a l'esquerra hi ha una entrada amb llinda de pedra i porta metàl·lica. A la planta següent, hi ha tres finestres. Les dues de la dreta amb llinda de pedra i ampit. La de l'esquerra, hi ha una finestra amb guardapols i segell centrat a la llinda que presenta una motlluració mixtilínia i una mena d'escut amb tres creus i una flor de sis pètals. A la darrera planta hi ha tres finestres senzilles. La coberta és de dos vessants (est-oest), acabada amb teules.
Adjunt a la façana oest, hi ha un edifici estret de dues plantes. A la façana sud a la planta baixa hi ha una entrada tapiada, a la planta superior té una petita terrassa. La coberta és d'un vessant (nord), acabada amb teules.
A l'esquerra d'aquest edifici n'hi ha un altre que té funció de paller on destaca la gran entrada amb arc. Davant de la façana principal hi ha un altre edifici amb funcions agrícoles.

## Història

La datació aproximada és del segle xvii o XVIII. Ben segur que cal cercar, però, l'origen d'aquest edifici a l'edat mitjana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Socarrats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 155. ISBN 84-607-0408-4.
Viccionari
# Les Viles (Torà)

Les Viles és una masia de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia està al nord-est del petit nucli de Sant Serni, als plans que coronen els vessants a l'esquerra de la riera de Llanera. Junt amb la masia de Puigcernau, a tocar, aprofiten l'extrem nord d'una allargassada carena envoltada de camps de conreu.
El camí per anar-hi surt de la carretera de Torà a Ardèvol, aproximadament a 5,8 km de Fontanet (41° 50′ 30″ N, 1° 28′ 51″ E﻿ / ﻿41.841622°N,1.480732°E﻿ / 41.841622; 1.480732). Es pren la bona pista en direcció nord (senyalitzada "Les Viles"). A un centenar de metres, en un encreuament, s'agafa la pista de la dreta que no es deixa fins a arribar a les masies (1 km). La primera és Puigcernau i la segona les Viles.

## Descripció

Edifici de quatre façanes i tres plantes.
A la façana principal (sud), a la planta baixa a la part dreta hi ha l'entrada amb doble arc escarser. A sobre se situa una decoració esculpida a la pedra amb una data en nombres romans (1918). A la seva esquerra, hi ha una petita obertura quadrada. A la planta següent, hi ha tres finestres, la del centre és bessona. A la darrera planta hi ha una obertura en forma romboïdal en maons. A la façana oest, a la planta baixa a l'esquerra hi ha una altra entrada, al centre hi ha un petit contrafort. A la planta següent hi ha tres finestres amb llinda de pedra i ampit. La del centre hi porta de la data inscrita de 1714. La façana nord, es troba quasi a terra. A la façana est, hi ha una finestra amb llinda de pedra que dona a la segona planta. A la planta baixa a la dreta hi ha les restes d'un edifici adjunt a la façana. A la part esquerra n'hi ha un altre de sencer. A la darrera planta hi ha dues petites obertures. La coberta que quasi no es conserva, és de dos vessants (nord-sud).
L'edifici adjunt a la façana est, és de dues plantes. A la façana sud té una entrada amb llinda de pedra. A la planta següent hi ha dues finestres, la de l'esquerra amb llinda de pedra i ampit. A la façana nord, hi ha una entrada amb arc a la planta baixa.

## Història

La datació aproximada és de 1714, però podria tenir uns precedents més antics.

## Referències

* 1 2 3 4 «Les Viles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].
# Pere Arús i Gorina

Pere Arús és el director científic de l'Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries. Enginyer agrònom per la Universitat de València (1974), va fer els estudis de doctorat en Genètica a la Universitat de Califòrnia – Davis (1984). Va ser cap del departament de Genètica Vegetal de l'IRTA entre el 1988 i el 2009 i entre el 2007 i el 2009 va dirigir el centre a Cabrils d'aquesta institució. Des de l'any 2009 n'és el director científic. També és subdirector del Centre de Recerca en Agrigenòmica, amb seu a la Universitat Autònoma de Barcelona, des de l'any 2003. Les seves especialitats són la genètica i la genòmica de plantes, així com la millora genètica i l'evolució de conreus. Actualment treballa en aplicacions dels marcadors moleculars en la genètica i millora de cultius com el presseguer, la maduixa i el meló.

## Referències

* ↑ «Pere Arús». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Tossal de Bellera

El Tossal de Bellera és una muntanya de 561 metres que es troba al municipi de Torà, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Terry Reintke

Terry Reintke (Gelsenkirchen, 9 de maig de 1987) és una política alemanya que és membre del Parlament Europeu d'Alemanya des del 2014. És copresidenta del Grup Verds/ALE al Parlament Europeu. És membre de l'Aliança 90/The Greens, part de The Greens–European Free Alliance. Del 2011 al 2013 va ser la portaveu de la Federació de Joves Verds Europeus.

## Referències

* ↑ "Executive Committee 2011", Federation of Young European Greens, archived at the Wayback Machine, 28 March 2012.
# Charles Leonard Hamblin

Charles Leonard Hamblin (1922 - 14 de maig de 1985) va ser un professor de filosofia, filòsof i científic de la computació australià. Les seves principals contribucions en el camp de la filosofia van ser en l'estudi de les fal·làcies, i en la ciència de la computació, és acordat per la idea de la pila recursiva (o LIFO, de l'acrònim en anglès). Hamblin també va ser el responsable de la introducció (o creació) de la notació polonesa inversa a la dècada del 1950.

## Enllaços externs

* Allen, Murray W. [1985]: Charles Hamblin (1922-1985). The Australian Computer Journal, 17(4): 194-195.
* McBurney, Peter. «Charles L. Hamblin and his work» Arxivat 2008-12-06 a Wayback Machine.-(anglès)
* McBurney, Peter. «Charles L. Hamblin: Computer Pioneer» Arxivat 2008-12-07 a Wayback Machine., 27 de juliol de 2008 (anglès)
# Carlos Agostinho do Rosário

Carlos Agostinho do Rosário (Maxixe (Moçambic), 26 d'octubre de 1954) és un polític moçambiquès que exerceix com a Primer Ministre de Moçambic des del 17 de gener de 2015. És membre del FRELIMO i està sota el comandament del president Filipe Nyusi. Va treballar com a funcionari en els anys setanta i va ser governador de Zambézia entre 1987 i 1994. Més tard fou elegit diputat a les eleccions generals moçambiqueses de 1994 abans des ministre d'agricultura i pesca, càrrec que va mantenir fins a 1999. Després es va convertir en un diplomàtic a Àsia; el seu últim càrrec abans del seu nomenament com a primer ministre, va ser ambaixador a Indonèsia.

## Carrera

Va estudiar economia en la Universitat Eduardo Mondlane a Maputo. Després va viatjar al Regne Unit on estudiar i obtenir un mestratge en agricultura sostenible i economia de desenvolupament rural al Wye College. En 1977 va començar a treballar per al Ministeri d'obres públiques en el departament d'economia i finances, on va romandre fins a 1983. Entre 1980 i 1982 va ser professor nocturn a l'Institut Industrial de Maputo. En 1983 es va convertir en l'economista principal de l'empresa agrícola Citrinos de Manica.
En 1987 va ser nomenat Governador de Zambézia i secretari general del Comitè Provincial. En 1994 va ser breument membre de l'Assemblea de la República abans de ser Ministre d'agricultura i pesca. En 1999 el seu període com a ministre va finalitzar.
Va ser alt comissionat de Moçambic en Índia i Sri Lanka de 2002 a 2008. En 2009 va ser ambaixador a Indonèsia, amb acreditació simultània a Malàisia, Singapur, Tailàndia i Timor Leste. Es va mantenir en aquest càrrec fins que va ser nomenat primer ministre el 17 de gener de 2015 pel president Filipe Nyusi.
Després de la formació d'un Govern sota Rosário, polítics de l'oposició de la RENAMO es van queixar que els 22 ministres eren del partit del FRELIMO i que el govern per tant no era inclusiu.

## Vida privada

Rosário és un fanàtic del futbol i va jugar en l'equip nacional juvenil. També va crear un equip diplomàtic mentre treballava a Indonèsia.

## Referències

* 1 2 3 4 «Biografia do novo Primeiro-Ministro» (en portuguese). Idolo, 23-01-2015. [Consulta: 6 març 2015].
* ↑ «Mozambique's new cabinet angers former rebels». ENCA, 18-01-2015. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 6 març 2015].
* ↑ Veeramalla Anjaiah. «Mozambique ambassador to RI is new PM». The Jakarta Post, 18-01-2015. [Consulta: 6 març 2015].
# Fabio Panetta

Fabio Panetta (Roma, 1 d'agost del 1959) és un economista italià. Va ser director general del Banc d'Itàlia, president de l'Institut per a la Supervisió d'Assegurances (Istituto per la Vigilanza sulle Assicurazioni, IVASS) i membre del Comitè Executiu del Banc Central Europeu. Des de l'1 de novembre del 2023 és el governador del Banc d'Itàlia.

## Biografia

Després de llicenciar-se en Economia a la Libera Università Internazionale degli Studi Sociali "Guido Carli" de Roma el 1982, va obtenir un postgrau en Economia de la London School of Economics i després un doctorat en Economia i Finances de la London Business School.
Empleat al Banc d'Itàlia des del 1985, el 2007 va ser nomenat cap del Servei d'Estudis Econòmics i Política Monetària i el 2011 Director Central per a la coordinació de la participació del Banc d'Itàlia a l'Eurosistema. Del 8 d'octubre del 2012 al 9 de maig del 2019 va ser subdirector general. Va ocupar importants càrrecs i va representar el Banc d'Itàlia en nombroses institucions europees i internacionals, incloses l'OCDE, l'FMI, el G10, el BCE i el BPI. També és membre de la Junta de Directors del Banc d'Itàlia i de l'Institut per a la Supervisió d'Assegurances, així com membre de la Junta de Directors del Banc de Pagaments Internacionals i governador suplent al Consell de Govern del BCE. El 2019 fou nomenat Director General del Banc d'Itàlia i President de l'Institut per a la supervisió d'assegurances. De l'1 de gener del 2020 al 31 d'octubre del 2023 va ser membre del Comitè Executiu del Banc Central Europeu.
El 27 de juny de 2023, el Consell de Ministres italià, a proposta de la seva presidenta Giorgia Meloni, va nomenar Panetta com a nou Governador del Banc d'Itàlia, succeint Ignazio Visco en data 1 de novembre de 2023.

## Publicacions

* Il sistema bancario italiano negli anni novanta: gli effetti di una trasformazione, (Il Mulino, 2004)
* Il sistema finanziario e il Mezzogiorno. Squilibri reali e divari finanziari (con L. Cannari, Cacucci, 2006)

## Referències

* ↑ EFE. «El gobernador del Banco de Italia ve “consenso” para que el BCE baje los tipos en junio» (en castellà), 25-05-2024. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «Consiglio di Vigilanza della BCE.». [Consulta: 15 maggio 2019].
* ↑ Europa Press. «El Gobierno italiano elige a Fabio Panetta (BCE) como futuro gobernador del Banco de Italia», 27-06-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Ivan Pomàzanski

Ivan Aleksàndrovitx Pomàzanski, rus: Иван Александрович Помазанский (Kíev, 30 de març de 1848 - 1918), fou un compositor rus.
Estudià en la Capella Reial i en el Conservatori de Sant Petersburg, i el 1868 fou nomenat arpista i mestre de cors de l'Òpera Imperial.
És autor de la cantata La mort de Simson, d'una obertura sobre motius populars russos i de nombroses melodies vocals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 187. (ISBN 84-239-4546-4)
* Biografia a dic.academic.ru (rus)
* Foto del compositor a principis de la dècada del 1880
* Biografia al Diccionari Enciclopèdic Brockhaus i Efron (rus)
# Joan Lavender Bailie Guthrie

Joan Lavender Bailie Guthrie o Laura Gray (1889-1914) fou una sufragista escocesa i membre de la Unió Social i Política de les Dones (WSPU).

## Biografia

Joan Guthrie nasqué al 1899 a Glasgow en una família adinerada.

## Sufragista

Entrà en la WSPU amb 18 anys. El 1912 participà en una acció en què es trencaren finestres, per això la tancaren a la presó Holloway. En la presó, col·laborà en el Holloway Jingles, un recull de poesia publicat per la sucursal de Glasgow de la WSPU. Sembla que el seu poema To DR està dedicat a la sufragista Dorothea Rock.
Participà en una vaga de fam i fou alimentada a la força. Sembla que fou addicta al barbitúric barbital, que minorava el dolor causat per les seqüeles de l'alimentació forçosa.(1)
Li concediren la Medalla de vaga de fam pel seu valor, atorgada per la WSPU.
Va morir molt jove, a l'edat de 25 anys, per una sobredosi de barbital.

## Referències

* ↑ Crawford. «Suffrage Stories: ‘Laura Grey’: Suffragettes, Sex-Poison And Suicide». Woman and her sphere. [Consulta: 2 gener 2019].
* ↑ Florey, Ken. Women's Suffrage Memorabilia: An Illustrated Historical Study, 2003, p. 93.
# John Nyman

John Nyman va ser un lluitador suec que va competir en lluita grecoromana durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va guanyar la medalla de plata en la competició del pes pesant del programa de lluita grecoromana.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles de plata al Campionat d'Europa de lluita, el 1937, 1938 i 1939, i el campionat nacional suec de 1935 a 1942.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – John Nyman». [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ «John Nyman - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 24 octubre 2024].