OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lalmohania velutina

Lalmohania velutina és una espècie de peix de la família dels monacàntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu fins als 5 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Golf de Mannar (l'Índia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* 1 2 3 4 «Lalmohania velutina» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Hutchins, J.B., 1994. Description of a new genus and species of monacanthid fish from India. Rec. West. Aust. Mus. 16(4):567-574.

## Bibliografia

* Bussing, W.A. i R.J. Lavenberg, 1995. Monacanthidae. Cachúas, lijas. p. 1278-1280. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hutchins, J.B., 1984. Monacanthidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 3. FAO, Roma. pag. var.
* Hutchins, J.B., 2001. Monacanthidae. Filefishes (leatherjackets). p. 3929-3947. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tortonese, E., 1979. Monacanthidae. p. 643. A: J. C. Hureau i Th. Monod (eds.) Check-list of the Fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM). UNESCO, París. Vol. 1.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Le Mariage de Victorine (pel·lícula)

Le Mariage de Victorine, també coneguda com Le Mariage de Victoire, és un curtmetratge mut de comèdia francès del 1907 dirigit per Georges Méliès.

## Trama

Victorine, la cuinera, comet la imprudència de rebre el seu promès, un bomber, a la cuina dels seus amos. Sorpès, intenta escapar per la xemeneia. Els policies el persegueixen pels terrats on es transforma en treballador. Els agents cauen del terrat mentre el bomber baixa per la xemeneia i troba la seva estimada Victorine.

## Producció

El repartiment inclou Fernande Albany com a cuinera (Victorine a l'estrena francesa de la pel·lícula, Bridget a la versió americana), i l'actor Manuel com el seu promès, el bomber. L'escena a l'exterior de la casa es va rodar a l'aire lliure, utilitzant la casa de Méliès a Montreuil (Sena Saint-Denis).
La pel·lícula inclou exemples d'escamoteig, així com dues tècniques experimentals relativament rares a les pel·lícules de Méliès: una seqüència transversal de tres escenes i una plan mitjà solia donar al públic una visió final de la cuinera i el seu promès.

## Estrena

La pel·lícula va ser estrenada per la Star Film Company de Méliès i està numerada del 929 al 935 als seus catàlegs. Va ser registrat per als drets d'autor estatunidencs a la Biblioteca del Congrés dels Estats Units el 26 d'abril de 1907. L'estrena de la pel·lícula es va anunciar per primera vegada a la premsa l'1 de juliol de 1907, a la Phono-Ciné-Gazette.
Una impressió sense editar de la pel·lícula en 16 mm sobreviu a la Biblioteca del Congrés.

## Referències

* ↑ Hammond, Paul (1974), Marvellous Méliès, Londres: Gordon Fraser, p. 145, ISBN 0900406380
* 1 2 3 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 271–73, ISBN 2903053073, OCLC 10506429
* 1 2 Abel, Richard (1998), The Ciné Goes to Town: French Cinema, 1896–1914, Berkeley: University of California Press, p. 501, ISBN 9780520912915, <https://books.google.cat/books?id=VnPUIY1FapsC&pg=PA501>
* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 351, ISBN 9782732437323
# Lantar

Lantar (en francès Lanta) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Galeria

* La torre del campanar.
* L'Església de La nostra Senyora de Lanta.
* La façana de l'antiga rectoria.
* Lanta - Saint Anatoly
* Palomero.
# Lawrence Lambe

Lawrence Lambe (Montreal, 27 d'agost de 1863 - Ottawa, 12 de març de 1919) fou un geòleg quebequès i paleontòleg de Geological Survey of Canada (GSC). Fou el primer gran geòleg del Canadà.
Va publicar treballs descrivint la diversitat i plenitud de la fauna de dinosaures descoberts en els dipòsits fòssils d'Alberta, tot fent conèixer als ulls del públic els dinosaures del Canadà en un període que fou conegut com a L'Era Daurada dels Dinosaures en aquesta província. Durant el període que passà entre els 1880 i la Primera Guerra Mundial caçadors de fòssils de tot el món van convergir a Alberta. Lambeosaurus, fou anomenat en el seu honor l'any 1923.
# Lawrence Norfolk

Lawrence Norfolk (Londres, 1963) és un novel·lista britànic. Va estudiar anglès al King's College de Londres fins a 1986. Després d'això va exercir com a professor i també com escriptor per a diferents diaris i revistes, entre els que es conten el suplement literari del Times.

## Obres

Norfolk ha publicat quatre novel·les:
* Lemprière's Dictionary (1991)
* The Pope's Rhinoceros (1996)
* In the Shape of a Boar (2000)
* John Saturnall's Feast (2012)
Les seves novel·les són riques en detalls històrics i descripcions amb imaginatius elements de ficció.
El relat de El Diccionari de Lemprière's informa de la història de la creació de l'obra de 1788 Classical Dictionary de John Lempriere, lligant-lo amb el naixement de la Companyia Britànica de les Índies Orientals, el setge de La Rochelle i la mitologia grega. Per aquesta novel·la va guanyar el Premi Somerset Maugham.
A "El rinoceront del Papa" relata la rivalitat d'Espanya i Portugal pel favor del papa a començaments del segle xvi, i el regal de Portugal d'un rinoceront al papa per a la seva reserva de Roma. Al mateix temps descriu les experiències dels alemanys que van viatjar de l'illa Usedom fins a Roma.

## Referències

* ↑ «Writers - Lawrence Norfolk» (en anglès). British Council. [Consulta: 26 desembre 2013].
* ↑ «Empieza a leer “El festín de John Saturnall”, de Lawrence Norfolk» (en castellà). Revista de letras, 04-04-2013. [Consulta: 26 desembre 2013].
* ↑ «John Saturnall's Feast by Lawrence Norfolk – review» (en anglès). Justine Jordan. The Guardian, 21-09-2012. [Consulta: 26 desembre 2013].

## Enllaços externs

* The Guardian - Lawrence Norfolk: a life in writing (anglès)
# Lecanoromicets

Lecanoromycetes és la classe més gran de fongs liquenitzats. Pertany al subfílum Pezizomycotina dins la divisió Ascomycota. Els ascs dels Lecanoromycetes sovint alliberen espores per dehiscència.

## Referències

* 1 2 Miadlikowska, Jlanta et al.; Kauff, F; Hofstetter, V; Fraker, E; Grube, M; Hafellner, J; Reeb, V; Hodkinson, BP; Kukwa, M «New insights into classification and evolution of the Lecanoromycetes (Pezizomycotina, Ascomycota) from phylogenetic analyses of three ribosomal RNA- and two protein-coding genes». Mycologia, 98, 6, 2006, pàg. 1088–1103. DOI: 10.3852/mycologia.98.6.1088. PMID: 17486983.
* ↑ Hibbett, David S. et al.; Binder, M; Bischoff, JF; Blackwell, M; Cannon, PF; Eriksson, OE; Huhndorf, S; James, T; Kirk, PM «A higher-level phylogenetic classification of the Fungi». Mycological Research, 111, Pt 5, 2007, pàg. 509–547. Arxivat de l'original el 2015-06-10. DOI: 10.1016/j.mycres.2007.03.004. PMID: 17572334 [Consulta: 10 desembre 2012].
# Lecanoromicètides

Les Lecanoromycetidae són una subclasse de fongs dins la classe Lecanoromycetes. Aquesta subclasse conté tres ordres: els Lecanorales, els Peltigerales, i els Teloschistales.

## Referències

* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi. 10a edició. Wallingford: CABI, 2008, p. 365. ISBN 978-0-85199-826-8.
# Lengnau (Argòvia)

Lengnau és un municipi situat al nord de Suïssa i pertanyent al districte de Zurzach, cantó d'Argòvia.
El poble és conegut per a ser un dels dos únics pobles on podien residir els jueus a Suïssa entre 1633 i 1874, i per això la sinagoga local es troba catalogada com a part del patrimoni nacional suís (la primera sinagoga de Lengnau fou construïda vora el 1750, i la segona cap al 1847).
En no tenir dret a la propietat de terres o bestiar, els jueus es guanyaven la vida comerciant. La resta de la població tenia una economia basada en l'agricultura, afegint a partir del s. XIX també la ramaderia.
Tot i l'enclavament un poc remot de Lengnau (distant en 8 km de Baden), el poble està servit per autobús local des de 1921. El 1953 es construí la carretera principal fins a Baden, i el 1968 s'obrí un polígon industrial on s'han arribat a instal·lar unes 80 empreses.

## Història judaica

D'acord amb el tractat de Tagsatzung (1678), els jueus foren adscrits a les comunes de la vall de Surb. Després de 1776, només se'ls hi permeté la residència als pobles de Endingen i Lengnau. Aquesta immigració canvià lentament i progressiva la composició local dels dos pobles. Així la comunitat d'Endingen mai construí cap església i edificà una sinagoga. Els cristians locals anaven a les esglésies veïnes. Sovint les famílies cristianes i jueves compartien un mateix sostre i -exceptuant la guerra de la pruna- mai hi hagué problemes d'integració. La comunitat judaica supervisava un sistema escolar propi i independent.
Els oficis permesos a la població jueva es restringien bàsicament als relacionats amb el comerç. Les cases tenien dues entrades: una per als jueus i l'altre per als cristians. A partir del 1876 es lleven totes les restriccions imposades a la població jueva. El 1920 la majoria de jueus ja havien abandonat la comuna.
# León

* Per a altres significats, vegeu «León (desambiguació)».
La ciutat mexicana de León (oficialment León de los Aldama) és la més gran de l'estat de Guanajuato i la sisena més gran de Mèxic, amb 1,2 milions d'habitants. León és un centre industrial molt important de la regió del Bajío (l'altiplà mexicà envoltat per la sierra Madre oriental) al centre del país, famós pels seus productes de cuir i sabates que s'exporten a molts països, especialment als Estats Units i el Japó. Per això, la ciutat és coneguda a Amèrica com la capital del calçat.
La vila de León va ser fundada el 20 de gener de 1576 com a guarnició pels espanyols en guerra contra el poble amerindi txitximeca de la regió. Va ser anomenada León en honor del poble natal del llavors virrei de la Nova Espanya, Don Martín Enríquez de Almanza. Quatre anys més tard va rebre el rang d'alcaldia major.
Viccionari
# Leontisc

Leontisc és el nom dels següents personatges:
* Leontisc d'Egipte, fill de Ptolemeu I Sòter
* Leontisc de Sició, pintor grec
# Leporinus paralternus

Leporinus paralternus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Lilian Gibbs

Lilian Suzette Gibbs (1870 - 1925) va ser una botànica britànica que va treballar per al Museu Britànic a Londres. Va ser la primera dona i la primera botànica a ascendir al Mont Kinabalu el mes de febrer de 2010. Gibbs va recollir moltes plantes noves per als científics, algunes de les quals van ser anomenades en honor seu (per exemple, Racemobambos gibbsiae o Miss Gibbs' Bamboo).

## Referències

* ↑ Phillipps, A. & F. Liew 2000. Globetrotter Visitor's Guide – Kinabalu Park. New Holland Publishers (UK) Ltd.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* Vickery, R. (December 1999). Field Notes: Lilian Suzette Gibbs. Plant Cuttings, issue 3.
# Live Oak (Comtat de Sutter)

Live Oak és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2008 tenia 8.245 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Live Oak tenia 6.229 habitants, 1.729 habitatges, i 1.393 famílies. La densitat de població era de 1.265,8 habitants/km².
Dels 1.729 habitatges en un 48,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 19,4% no eren unitats familiars. En el 17% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.754 $ i la renda mediana per família de 31.075 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.901 $ mentre que les dones 20.852 $. La renda per capita de la població era de 9.571 $. Entorn del 26% de les famílies i el 30,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Live Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Live Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Llengua harari

El harari és una llengua etiòpica del grup meridional parlada al kilil (estat regional) de Harar per uns 20.000 membres del poble harari, que anomenen llur idioma també gey sinan "llengua de la ciutat". Conforma, juntament amb l'amhàric, l'argobba, el gafat i les llengües gurage orientals (silt'e i zai) la branca transversal de l'etiòpic meridional.

## Bibliografia

* Cerulli, Enrico (1936) Studi etiopici. Roma: Inst. P. L'oriente.
* Garad, Abdurahman i Ewald Wagner (1998) Harari-Studien : Texte mit Übersetzung, grammatischen Skizzen und Glossar. Wiesbaden: Harrassowitz. «www.ilx.nl».
* Gardner, Simon i Ralph Siebert (2001) "Sociolinguistic survey report of the Zay language area", SIL Electronic Survey Reports, 2002-024. PDF
* Cohen, Marcel (1931) Etudes d'éthiopien méridional. París.
* Leslau, Wolf (1938) Contributions a l'etude du Harari (Abyssinie meridionale). París: P. Geuthner.
* Leslau, Wolf (1958) The verb in Harari : (South Ethiopic). Berkeley: University of California Press.
* Leslau, Wolf (1965) Ethiopians speak. Studies in cultural background. Part I: Harari. Near Eastern Studies, no. 7. Berkeley: University of California Press.
* Mondon-Vidailhet, François Marie Casimir (1902) La langue Harari et les dialectes Ethiopies du Gouraghe. París: Imprimerie nationale.
* Wagner, Ewald (1983) Harari-Texte in arabischer Schrift : mit Übersetzung und Kommentar. Wiesbaden: F. Steiner.

## Enllaços externs

* Entrada Harari a l'Ethnologue
* Christian recordings in Harari in Global Recordings
* Harraris.com
* Grammatical Outline and Vocabulary of the Harari Language
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
# Lely (Florida)

Lely és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 3.857 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lely tenia 3.857 habitants, 2.037 habitatges, i 1.179 famílies. La densitat de població era de 1.020 habitants/km².
Dels 2.037 habitatges en un 8,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,7% hi vivien parelles casades, en un 3,8% dones solteres, i en un 42,1% no eren unitats familiars. En el 37,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 8,1% tenia menys de 18 anys, un 2,8% entre 18 i 24, un 13,1% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 50,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 65 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.170 $ i la renda mediana per família de 57.361 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.719 $ mentre que les dones 31.139 $. La renda per capita de la població era de 32.430 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lely». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lely». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lelio Colista

Lelio Colista (Roma, 13 de gener de 1629 - Roma, 13 d'octubre de 1680) fou un compositor, llaütista i guitarrista barroc italià.
Finançat pel seu pare, que va ocupar un lloc important a la Biblioteca del Vaticà, Colista va rebre ben aviat una excel·lent formació musical, probablement al Seminari Romano. Va dominar diversos instruments, especialment el llaüt, la guitarra i el tiorba. Ja als 30 anys va ocupar un lloc lucratiu de custodi delle pittore a la capella papal. En la dècada que va seguir (la dècada de 1660) va ser mestre de capella a titular a l'església "San Marcello al Corso" de Roma; es perderen dos oratoris que va escriure per Sant Marcello el 1661 i el 1667. El 1664, juntament amb Bernardo Pasquini, va formar part de la comitiva de 200 que van acompanyar el cardenal Flavio Chigi en una missió diplomàtica a la cort de Lluís XIV a Versalles. Durant els darrers vint anys de la seva vida, va ser un compositor i professor a Roma amb molta demanda. Va ser professor de guitarra de Gaspar Sanz. El 1675 es va convertir en membre de l'"Arciconfraternita delle Sacre Stimatte a Roma".
Va escriure sobretot música instrumental i, tot i que no es van publicar peces durant la seva vida, la seva influència en els músics residents a Roma i Anglaterra va ser significativa. Colista va influir en les sonates de trio de Corelli i Purcell a través de les seves primeres sonates da chiesa per a dos violins i baix continu, que el compositor va descriure com a simfonies. Arcangelo Corelli va mencionar Colista en la prefaci del seu Opus 1 com un dels més professori musici di Roma. Michael Tilmouth titula Colista "sens dubte el més important dels models italians per a les sonates del trio de Henry Purcell", "no només pel que fa a l'estructura general, sinó també en l'ús del terme "canzona" i en la naturalesa i el tractament, tant contrapunta ment com pel que fa a la modificació rítmica del seu material temàtic".
La música de Colista va ser admirada tant pel públic com pels mecenes. El 1650, l'erudit jesuïta Athanasius Kircher va ser descrit com a real "Romanae urbis Orpheus" (veritablement Orfeu de la ciutat de Roma). Les seves obres solen referir-se al catàleg temàtic d'Antonella D'Ovidio, amb el nom de WK.

## Referències i lectura addicional

* 1 2 3 4 5 Michael Tilmouth, entrada sobre Lelio Colista al New Grove Dictionary of Music and Musicians, 1980
* ↑ Keates, Jonathan (1996). Purcell: Una biografia. TARDOR. pàg. 92. ISBN 1-55553-287-X.
* ↑ http://library.chch.ox.ac.uk/music/page.php?set=Mus.+1126
* Wessely, Helene (1961). Lelio Colista: ein römischer Meister vor Corelli; Leben und Umwelt. Wien: Oesterreichischen Akademie Der Wissenschaften.