OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicolasito Pertusato

Nicolás Pertusato també conegut com a Nicolasito Pertusato (1635 - 1710), va ser un nan italià al servei de la cort espanyola durant els regnats de Felip IV i Carles II.
De família noble del Milanesat, Nicolasito va néixer a Alessandria. El seu nom, com el de molts estrangers, el transcrivien vagament els amanuenses de palau i amb el temps, molts investigadors van dividir la seva personalitat en dos, de manera que Nicolás de Pertusato era l'ajudant de cambra i Nicolasito Portosato el nan; malgrat tot, es pot assegurar que es tracta d'un sol individu i aquest és el retratat per Velázquez a Las Meninas.
Va ingressar en palau el 1650 tenint a la reina Marianna d'Àustria a la seva principal valedora. El 1675 és nomenat Ayuda de Cámara, càrrec inusual entre els de la seva condició, passant des d'aleshores a ésser anomenat el senyor Nicolás. A part d'això, a la biografia de Nicolasito, el més interessant és que va morir als 65 anys aproximadament i sense legitimaris, deixant els seus béns a la senyora Paula d'Esquivias. Pertusato va atorgar el seu testament l'any 1703 davant de Sebastián Navarro, escrivà de La seva Majestat obrint-se davant del senyor Manuel Riguero, Tinent Corregidor de Madrid, en 20 de juny de 1710. Per l'encapçalament del testament es coneix la seva pàtria.
Pablo Picasso també el va retratar en la seva anàlisi de Las Meninas, i fins i tot li va dedicar un retrat i un quadre on apareix tocant el piano.

## Referències

* ↑ Número de registre al Museu Picasso: MPB 70.472
# João Ricardo Pereira

João Ricardo Pereira (Luanda, 7 de gener de 1970) és un exfutbolista angolès de les dècades de 1990 i 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Angola. i la seva aparició més notable va ser amb un 0 a 0 contra Mèxic.
Pel que fa a clubs, destacà a Académico Viseu, SC Salgueiros i Moreirense FC.

## Referències

* ↑ João Ricardo Pereira Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Angola 0–1 Portugal». BBC Sport, 11-06-2006 [Consulta: 12 desembre 2014].
* ↑ «Mexico 0–0 Angola». BBC Sport, 16-06-2006. [Consulta: 22 abril 2011].
* ↑ João Ricardo Pereira a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a foradejogo
# William Andre

William Andre (Montclair, 23 d'agost de 1931 - 17 d'octubre de 2019) fou un pentatleta estatunidenc que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics de Melbourne, on disputà dues proves del programa de pentatló modern. Junt a George Lambert i Jack Daniels guanyà la medalla de plata en la competició per equips, mentre en la competició individual fou setè.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món de pentatló modern de 1953 i una de plata als Jocs Panamericans de 1955. Una vegada retirat passà a exercir d'advocat.

## Referències

* ↑ «Deaths». Dartmouth Alumni Magazine. Dartmouth College [Hanover, New Hampshire], March-April 2020.
* 1 2 «Olympedia – Bill Andre». [Consulta: 27 octubre 2021].
# Carline Bouw

Carline Bouw (Epe, 14 de desembre de 1984) és una remadora neerlandesa.

## Referències

* WorldRowing.com - Carline Bouw (anglès)
# Orange (Ohio)

Orange és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.236 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Orange tenia 3.236 habitants, 1.170 habitatges, i 959 famílies. La densitat de població era de 328,8 habitants/km².
Dels 1.170 habitatges en un 41,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,5% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 18% no eren unitats familiars. En el 16,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 3,4% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 29,4% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 89.660 $ i la renda mediana per família de 102.206 $. Els homes tenien una renda mediana de 77.865 $ mentre que les dones 37.667 $. La renda per capita de la població era de 46.296 $. Aproximadament el 2,3% de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Orange». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Orange». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
Viccionari
# Justine Henin

Justine Henin (Lieja, Valònia, Bèlgica, 1 de juny de 1982), és una jugadora de tennis professional retirada que va ostentar el número 1 del rànquing mundial de la WTA durant 117 setmanes.
L'any 2016 fou inclosa en el International Tennis Hall Of Fame.

## Torneigs del Grand Slam
### Campiona individuals (7)

| Any | Campionat | Oponent a la final | Resultat a la final |
| 2003 | Roland Garros | Kim Clijsters | 6-0 6-4 |
| 2003 | US Open | Kim Clijsters | 7-5 6-1 |
| 2004 | Obert d'Austràlia | Kim Clijsters | 6-3 4-6 6-3 |
| 2005 | Roland Garros | Mary Pierce | 6-1 6-1 |
| 2006 | Roland Garros | Svetlana Kuznetsova | 6-4 6-4 |
| 2006 | WTA Tour Championships | Amélie Mauresmo | 6-4 6-3 |
| 2007 | Roland Garros | Ana Ivanovic | 6-1 6-2 |
| 2007 | US Open | Svetlana Kuznetsova | 6-1 6-3 |

### Finalista individuals (4)

| Any | Campionat | Oponent a la final | Resultat a la final |
| 2001 | Wimbledon | Venus Williams | 6-1 3-6 6-0 |
| 2006 | Obert d'Austràlia | Amélie Mauresmo | 6-1 2-0 y ret. |
| 2006 | Wimbledon | Amélie Mauresmo | 2-6 6-3 6-4 |
| 2006 | US Open | Maria Xaràpova | 6-4 6-4 |

## Títols (38; 36+2)
### Individuals (35)

* Llegenda
* Grand Slam (7)
* WTA Tour Championships (1)
* Jocs Olímpics (1)
* Tier I Event (10)
* WTA Tour (17)

### Dobles (2)

* Llegenda
* Grand Slam (0)
* WTA Tour Championships (0)
* Tier I Event (0)
* WTA Tour (2)

### Classificació en torneigs del Grand Slam

| Torneig | 2007 | 2006 | 2005 | 2004 | 2003 | 2002 | 2001 | 2000 | 1999 | Carrera |
| Obert d'Austràlia | - | F | - | G | SF | QF | 4r | 2r | - | 1 |
| Roland Garros | G | G | G | 2r | G | 1r | SF | - | 2r | 4 |
| Wimbledon | SF | F | 1r | - | SF | SF | F | 1r | - | 0 |
| US Open | G | F | 4r | 4r | G | 4r | 4r | 4r | 1r | 1 |
| WTA Tour Championships | | G | - | - | SF | QF | QF | - | - | 1 |
| Llegenda: G:Guanyadora; F:Finalista; SF:Semifinalista; QF:Quarts de final |||||||||||

## Referències

* ↑ «Justine Henin posa fi a la seva carrera». Ara.cat, 26-01-2011. [Consulta: 26 gener 2011].
* ↑ «Justine Henin, Amelie Mauresmo inducted into the International Tennis Hall of Fame» (en anglès). TennisFame.com, 16-07-2016. [Consulta: 20 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Perfil de la WTA Arxivat 2006-08-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Josep Cornudella Cabré

Josep Cornudella Cabré (Vilaplana, 9 de gener de 1900 - Mèxic 1998) va ser un polític, periodista i escriptor català.

## Biografia

De formació autodidacta, Cornudella que també era conegut amb el renom de Pep Poncell, va ser un personatge ben peculiar i polifacètic que va combinar l'ofici de pastor i la passió pel futbol amb la literatura i el compromís polític. Cornudella va ser molt conegut en els cercles republicans i catalanistes de Vilaplana i del Baix Camp. Els articles que publicà Cornudella en els anys 1922 i 1923, sobretot al diari Foment, periòdic de referència de l'esquerra republicana i nacional del país, eren molt combatius i d'un fort component catalanista. Molt influït per l'exemple irlandès, va ser un dels articulistes més coneguts i llegits al Camp de Tarragona, defensava que la llibertat de Catalunya només es podia aconseguir per l'ús de la força (una defensa de la violència molt més simbòlica que no pas real). per aquest motiu, el 1923 va ser detingut per un delicte d'opinió.
Va publicar tres novel·les: El calvari de la Merceneta (Reus: Torre de Vori, 1927), Vides tèrboles (Reus: Llibreria Nacional i Estrangera, 1934) i Al cor de la muntanya (Reus: Llibreria Nacional i Estrangera, 1937). Els tres llibres parlen de la vida a pagès, en un món rural gens idíl·lic, en un moment cronològic sense determinar però que es pot situar entre els anys 20 i 30 del segle xx. Va col·laborar en diferents publicacions, a part de Foment, publicà a Reus, i a L'Esquella de la Torratxa i La Campana de Gràcia. Va participar activament en la vida cultural de Vilaplana, on impulsà la creació d'una biblioteca pública, i d'un grup de teatre pel que va escriure i estrenar algunes obres, i també a Reus, on freqüentava la tertúlia de la llibreria de Salvador Torrell. D'idees catalanistes i d'esquerres, en el decurs de la Guerra Civil va ser un decidit defensor de la causa republicana i antifeixista, i participà en el Socors Roig, portant material al front i distribuint-lo també per la rereguarda. Amb el triomf franquista, es va haver d'exiliar el 1939, primer a França i, el 1942, a Mèxic, on va viure fins a la seva mort.
El 2012 es va reeditar el seu llibre Al cor de la muntanya

## Referències

* ↑ Navais, Joan. «L'ideari independentista del jove Josep Cornudella». Lo Pedrís. [Consulta: 20-VII-2015].
* ↑ Anguera, Pere. "Josep Cornudella Cabré: novel·lista de Vilaplana". A: Al cor de la Muntanya. Reus: Centre de Lectura 2012. Pàgs. IX-XIII. ISBN 9788494063756
* ↑ «Al cor de la Muntanya». Centre de Lectura. [Consulta: 20-VII-2015].

## Bibliografia

* Cent anys...: remembrances d'una vida. Josep Cornudella; recopilació, traducció i correcció Maria Elena Mendizábal i Recasens. Cholula (Mèxic): Altres Costa-Amic, 2003. ISBN 9686977066 (Edició en castellà i català)
# Pius Daví i Segalés

Pius Daví i Segalés (Moià, 25 d'abril de 1891 - Barcelona, 23 d'agost de 1956) va ser un actor i director teatral, deixeble de l'Escola d'Art Dramàtic Adrià Gual. Actuà a la companyia d'Enric Borràs. Es casà amb l'eminent actriu Maria Vila. Amb ella formà, l'any 1925, companyia de teatre. Van ser companyia titular del teatre Romea durant molts anys.

## Biografia

Fill de Francesc Daví i Martí ferrer d'ofici natural de Moià i Dolors Segalés i Boria natural de Tona. Inicià la seva formació artística en l'Escola Catalana d'Art Dramàtic, dirigida per Adrià Gual, en les quals sessions d'art celebrades en el Teatre Auditorium el 1912, es distingí en la interpretació d'obres de Molière, traduïdes al català. Després ingressà en la companyia del gran actor Enric Borràs, que actuava en el teatre Novedades de Barcelona.
El 1919 es casà amb l'actriu Maria Vila, sent ambdós presentats per Enric Borràs en el teatre Calderón de Madrid, amb l'obra La loca de la casa, de Benito Pérez Galdós. Incorporats més tard a la companyia Alba-Bonafé, Pius Daví i la seva esposa recorregueren els escenaris de les principals capitals espanyoles.
El 1924 estrenà Fidelitat, de Josep Maria de Sagarra, en el teatre Romea de Barcelona, del que la companyia Vila-Daví es constituí en titular des de 1927 fins al 1933, estrenant les millors produccions donades a l'escena catalana en aquella època pels més prominents autors, com L'hostal de la Glòria, L'alegria de Cervera i Desitjada, de Josep Maria de Sagarra; Els fills, La llotja i La sorpresa d'Eva, de Josep Maria Millàs-Raurell, i La bruixa blava i La caravana perduda, de Juli Vallmitjana.
En aquell mateix període, donà conèixer, traduïdes al català, encara que conservant les peculiaritats de la seva original presentació escènica, diverses obres del teatre modern estranger, com ara, El procés de Mary Dugan, El faquir Bengapur i El carrer d'Elmer Rice, i altres, que assoliren llargues sèries de representacions. Després realitzà algunes temporades de teatre castellà, estrenant a Madrid Estampas de la Pasión, Luis Fernández Ardavín, la traducció de L'hostal de la Glòria i una adaptació de La novicia de Santa Clara, de William Shakespeare. També estrenà al teatre Romea de Barcelona. El 1925, El partit del diumenge de Valentí Castanys i Alfons Roure.
Reincorporat a l'escena catalana, encara que alternant amb algunes actuacions en castellà, oferí al públic de Barcelona les primícies de noves obres del teatre vernacle. El 1950, per motius de salut, es retirà de la vida artística, deixant de compartir amb la seva esposa els èxits escènics que havien vingut assolint conjuntament.

## Referències

* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia, 09-09-1956, pàg. 24.
* ↑ «La interpretació». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juliol 2013].
* ↑ Registre parroquial de Moià. Baptismes (1889-1904). Foli 47v (consulta 18 de desembre de 2020)

## Bibliografia

* Suplement anys 1955-1956, pàgs. 268-269, de l'Enciclopèdia Espasa (ISBN 84-239-4592-8)
# Nora Norman

Nora Norman (Sabadell) és una cantant catalana de soul. Va estudiar un grau de disseny, però el va deixar per dedicar-se a la música. Viu a Madrid des del 2015.

## Referències

* ↑ «Nora Norman, nueva cita de la Black Night Sessions de la BNS». ElDiario.es, 24-07-2017. [Consulta: 6 setembre 2017].
* ↑ Navarro, Fernando. «Nora Norman, una nueva chica soul llega a la ciudad» (en castellà). El País, 01-03-2016. [Consulta: 6 setembre 2017].
* ↑ Beltran, Edu. «Nora Norman aprova amb bona nota el repte de tocar a casa». iSabadell.cat, 02-09-2017. [Consulta: 6 setembre 2017].
* ↑ Madrid, Karen. «Els sabadellencs Nora Norman i The Beatboys posen la música a la primera nit de Festa Major». Ràdio Sabadell, 01-09-2017. [Consulta: 6 setembre 2017].
# Olli Heinonen

Olli Heinonen (Lesogorsky, 7 de gener de 1937) fou un futbolista finlandès de la dècada de 1960.
Fou 29 cops internacional amb la selecció finlandesa.
Pel que fa a clubs, destacà a Viipurin Reipas, Tampereen Ilves-Kissat i Lahden Reipas.

## Referències

* ↑ Olli Heinonen a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Hall of Fame Suomen Jalkapallomuseo Arxivat 2014-04-20 a Wayback Machine. 28.10.2016]
* ↑ Soininen, Heidi (toim.). Suomen Palloliitto. Jalkapallokirja 2008, 2008, p. 32. ISBN ISSN 0787-7188.
* ↑ Vuorinen, Juha & Kasila, Markku. Suomen urheilumuseosäätiö. Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006, 2007, p. 71. ISBN ISBN 978-952-99075-9-5.
# Okutama

Okutama (奥多摩町, Oku-Tama-machi) és un municipi pertanyent al districte de Nishitama, a Tòquio (Japó).

## Geografia

Okutama es troba entre les muntanyes del mateix nom en la zona més occidental del Tòquio Occidental, dins del districte de Nishitama i limitant amb la prefectura de Saitama i la prefectura de Yamanashi. Geogràficament, Okutama té el terme municipal més gran de tot Tòquio. El mont Kumotori, el pic més alt de Tòquio amb 2017 metres d'alçada, divideix Okutama de les muntanyes d'Okuchichibu a la veina Saitama i de Yamanashi. El punt més alt i occidental de Tòquio es troba a Okutama així com el llac Okutama, important font d'aigua potable per a Tòquio. El municipi d'Okutama limita a Tòquio amb els municipis de Akiruno, Ōme i Hinohara; a Saitama amb els municipis de Chichibu i Hannō i a Yamanashi amb els municipis d'Uenohara, Kosuge i Tabayama.

## Història

L'any 1955 es fundà el municipi d'Okutama a partir de la unió dels antics municipis d'Hikawa, Ogouchi i Kori.

## Administració
### Batlles

L'actual batlle (des del 2016) és:
* Fumio Kawamura

### Assemblea municipal

La composició és la següent:
| Partit | Partit | Membres |
| Grup Aigua Verda | PLD-Ind | 8 / 12 |
| Kōmeitō | KMT | 1 / 12 |
| Partit Comunista Japonés | PCJ | 1 / 12 |
| Okutama Ishin Kai | Ind | 1 / 12 |
| Tomin First no Kai | TF | 1 / 12 |
| Independents | Ind | 0 / 12 |
| Escons vacants | | 0 / 12 |

## Transports
### Ferrocarril

Okutama disposa de l'estació d'Okutama, operada pels Ferrocarrils Japonesos (JR). La línia Ōme que comença a Tachikawa té el seu final a Okutama.

### Cotxe de línia

L'empresa Nishi Tokyo Bus opera la línia local de cotxes de línia transportant els passatgers cap al llac Okutama, la cova de Nippara, als pobles de Tabayama i Kosuge (tots dos a la prefectura de Yamanashi) des de l'estació d'Okutama.

## Referències

* ↑ https://seijiyama.jp/area/card/3624/bKhVBC/M?S=lcqdt0qdqf0k
* ↑ http://www.town.okutama.tokyo.jp/gyose/gikai/gin.html Arxivat 2019-05-05 a Wayback Machine.
* ↑ Membres del PLD
* ↑ https://www.tokyo-jimin.jp/introduction2/gikai_santama/okutama.html Arxivat 2019-07-09 a Wayback Machine.
# Okúlovo

«Okúlovo» té aquests significats:
* Okúlovo (Leningrad), localitat de l'óblast de Leningrad, a Rússia
* Okúlovo (Nóvgorod), localitat de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia
* Okúlovo (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
# Okólnitxi

Okólnitxi (en rus окольничий) és un antic rang i posició en la cort dels governants de Moscou des de la invasió mongola de Rússia fins a les reformes de govern de Pere I. La paraula deriva del mot rus per definir prop, proper, amb el significat de «qui s'asseu prop del tsar».
Els deures dels primers okólnitxi incloïen organitzar els viatges dels grans prínceps i dels tsars, les residències per als ambaixadors estrangers i presentar-los a la cort.
Al començament el seu nombre era molt reduït, però amb el temps augmentà, i adquiriren més deures. Un okólnitxi podia dirigir una oficina estatal (prikaz) o un regiment, podia ser ambaixador o membre de la duma estatal. Aquest rang era el segon més alt després del de boiar, tot i que sovint s'encarregaven de les mateixes tasques. Segons el sistema de méstnitxestvo, una persona no podia ser nomenada boiar si no existia algú a la seva família que hagués ostentat aquest títol o el d'okólnitxi recentment. Conseqüentment, aquesta última posició social era un pas previ per als que no eren nobles perquè se'ls atorgués la boiardia. Àdhuc el príncep Dmitri Pojarski, encara que fos un kniaz ruríkida per naixement i "Salvador de la Pàtria" per gràcia reial, no podia aspirar a una posició major que la d'okólnitxi, atès que ni els seus pares ni els seus oncles havien posseït mai un rang major del d'stólnik. Sota els Romànov, a les divuit famílies més nobles de Moscòvia se'ls atorgà el privilegi de començar llur carrera oficial des del rang d'okólnitxi, sense haver de passar per cap dels rangs inferiors, com el d'stólnik. Durant la mateixa època, aparegueren diferències entre els okólnitxi, de manera que alguns d'ells tenien més rang que els boiars no propers.
# Oxytropis

Oxytropis és un gènere de plantes amb flors de la família de les fabàcies.
Són plantes tòxiques pels animals ramaders com també ho acostumen a ser les espècies del gènere pròxim astragalus (els dos gèneres s'anomenen locowed en anglès).
El gènere Oxytropis consta d'unes 300 espècies que són originàries d'Euràsia i Amèrica del Nord i algunes arriben a viure a la tundra àrtica.
Als Països catalans són autòctones Oxytropis lapponica (al Pallars Jussà), Oxytropis montana (Pirineus), Oxytropis halleri (Pirineus) Oxytropis campestris (Pirineus) i Oxytropis foucaudii (Baixa Ribagorça).
El gènere el componen plantes perennes piloses que fan inflorescències en raïm de color rosat, porpra, blanc o groc com a caràcter diferenciador amb altres lleguminoses les seves flor tenen la quilla acabada en un pic agut.
Algunes espècies:
* Oxytropis arctica - Àrtica
* Oxytropis bella
* Oxytropis borealis - boreal
* Oxytropis campestris - de camp
* Oxytropis deflexa -
* Oxytropis jaquinii
* Oxytropis kobukensis - de Kobuk
* Oxytropis lambertii - flor porpra
* Oxytropis monticola - flor groga
* Oxytropis nitens
* Oxytropis oreophila - de muntanya
* Oxytropis oxyphylla
* Oxytropis parryi -
* Oxytropis prostrata
* Oxytropis pseudoglandulosa
* Oxytropis riparia -
* Oxytropis sericea - flor blanca
* Oxytropis strobilacea
* Oxytropis todomoshiriensis

## Referències

* ↑ Flors dels Països Catalans, Bolòs i Vigo, Barcelona 1980

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
# Oulad Ftata

Oulad Ftata (àrab أولاد فتاتة) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.625 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Organic Letters

Organic Letters (abreviatura Org. Lett.) és una important revista científica dedicada a la química orgànica i a la bioquímica. És publicada des del juliol de 1999 per la Societat Química Americana. El seu factor d'impacte és 6,364 el 2014, any en què fou citada 80 234 cops. Ocupa la 4$^a$ posició de qualitat de revistes dedicades a la química inorgànica en el rànquing SCImago, i la 21$^a$ en la categoria de química analítica.
Organic Letters és la revista amb un factor d'impacte més alt en el camp de la química orgànica. Publica breus informes sobre la recerca d'avantguarda, enfocaments creatius i idees innovadores en una àmplia gamma d'aspectes de la química orgànica per a ser compartits de forma ràpida amb altres científics.

## Referències

* ↑ «Journal Rankings». SCImago, Journal & Country Rank, 2015. [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ «Organic Letters». ACS Publications. [Consulta: 22 març 2015].

## Enllaços externs

* Web Organic Letters
# Oxyepoecus inquilinus

Oxyepoecus inquilinus és una espècie de formiga de la subfamília dels mirmicins. És endèmica de l'Argentina. Apareix com a espècie vulnerable en la Llista Vermella de la UICN.

## Referències

* ↑ Grup d'Especialistes en Insectes Socials de la UICN. «Oxyepoecus inquilinus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 1996. DOI: 10.2305/IUCN.UK.1996.RLTS.T15775A5138374.en. [Consulta: 5 març 2021].