OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guerra otomano-safàvida (1532-1555)

La Guerra Otomano-Safàvida de 1532 a 1555 va ser un dels molts conflictes bèl·lics entre l'Imperi Otomà i l'Imperi Persa. Liderats per Solimà I el Magnífic i el Xa Tahmasp I la guerra es va desenvolupar en tres campanyes entre 1532-36, 1548-49 i 1553-55. El conflicte va esclatar arran de disputes territorials frontereres entre els dos imperis, la possibilitat d'una aliança dels perses amb els Habsburg i l'assassinat del governador de Bagdad per ordre del Xa. Generalment els otomans van portar la iniciativa del conflicte, amb els perses en constant retirada efectuant una estratègia de terra cremada. El Tractat d'Amasya va garantir guanys territorials pels otomans, que controlaren Bagdad i les desembocadures del Tigris i l'Eufrates.

## Referències

* ↑ Parry, V.J.. The Reign of Suleiman the Magnificent, 1520-1566 (en anglès). Cambridge University Press, 1976, p. 94.

## Vegeu també

* Çaldiran
* Van
# Proscalòpids

Els proscalòpids (Proscalopidae) són una família extinta de mamífers eulipotifles que visqueren a Àsia i Nord-amèrica des de l'Eocè superior fins al Miocè inferior, fa entre 16 i 37,2 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà, els Estats Units i Mongòlia. Sembla que excavaven movent les potes anteriors de dalt a baix o de baix a dalt amb l'ajuda del cap, a diferència dels talpins i escalopins d'avui en dia, que ho fan amb moviments laterals de les potes anteriors. Tenien les dents molars de tipus dilambdodont. Ocupaven el mateix nínxol ecològic que els talps.

## Referències

* 1 2 Entrada «Proscalopidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 juliol 2024].
* 1 2 Asher, 2018, p. 328.
* ↑ Geisler, 2004, p. 166.
* ↑ Rose, 2006, p. 155.

## Bibliografia

* Asher, R. J. «Diversity and relationships within crown Mammalia». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 301-352. ISBN 978-3-11-027590-2.
* Geisler, J. H. «Humeri of Oligoscalops (Proscalopidae, Mammalia) from the Oligocene of Mongolia» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 285, 2004, pàg. 166-176. DOI: 10.1206/0003-0090(2004)285<0166:C>2.0.CO;2.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Sándor Ivády

Sándor Ivády (Budapest, 1 de maig de 1903 - Viena, 21 de desembre de 1998) va ser un waterpolista hongarès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on tot i que no jugà cap partit, fou cinquè en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, va guanyar la medalla de plata en la competició de waterpolo i el 1932, als Jocs de Los Angeles, guanyà la medalla d'or. En el seu palmarès també destaquen una lliga hongareses de waterpolo i dos campionats d'Europa (1931 i 1934). Una lesió a l'espatlla va posar punt final a la seva carrera esportiva. Entre 1937 i 1939 va entrenar l'equip nacional, amb qui va guanyar el campionat europeu de 1938.
Ivády es va doctorar en ciències polítiques per la Universitat de Szeged. Entre 1933 i 1945 va treballar pel Ministeri d'Agricultura. Després de la Segona Guerra Mundial, va ser internat a Kistarcsa i Recsk i el 1956 s'exilià a Viena, on exercí d'entrenador.

## Referències

* 1 2 3 «Sándor Ivády Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 26 juliol 2018].
# Ahmet Akdilek

Ahmet Akdilek (Konya, 9 de març de 1988) fou un ciclista turc, professional des del 2011 al 2019. El 2015 es proclamà campió nacional en ruta.

## Palmarès

* 2015
** Campió de Turquia en ruta
** 1r al Tour de Çanakkale i vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Cycling Museum - Ahmet AKDÝLEK». [Consulta: 26 octubre 2024].
* ↑ «CycleBase» (en anglès britànic). [Consulta: 26 octubre 2024].
# Fernand Arnout

Fernand Arnout (18è districte de París, 8 de desembre de 1899 - 10è districte de París, 30 de gener de 1974) fou un aixecador francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on fou cinquè en la prova del pes lleuger, per a aixecadors amb un pes inferior a 67,5 kg, del programa d'halterofília. Vuit anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, guanyà la medalla de bronze en la prova del pes lleuger del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaquen tres rècords del món.

## Referències

* 1 2 3 «Fernand Arnout Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 11 juliol 2018].
# The Dublin Penny Journal

The Dublin Penny Journal va ser un setmanari, i posteriorment una sèrie de volums publicats, amb seu a Dublín, Irlanda, entre 1832 i 1836. Publicat cada dissabte, per JS Folds, George Petrie i Caesar Otway, el Penny Journal s'ocupava en qüestions d'història, llegendes, topografia i identitat irlandesa, i estava il·lustrat amb diversos mapes i xilografies. Tot i que originalment era una publicació de poca difusió, amb només alguns milers d'exemplars en la seva primera edició, la popularitat va anar creixent i va provocar un augment de la tirada. En deixar de publicar-se el 1836, s'havien publicat 206 obres en quatre volums i es van vendre a l'engròs a Londres, Liverpool, Manchester, Birmingham, Edimburg, Glasgow, Nova York, Filadèlfia, Boston i París.

## Referències

* ↑ Welch, Robert «A History of Verse Translation from the Irish, 1789-1897». Irish Literary Studies. Rowman & Littlefield, 24, 1988, pàg. 91. ISSN: 0140-895X.
* ↑ O'Toole, Terence «National Emblems». Dublin Penny Journal. J.S. Folds [Dublin], I, II, 07-07-1832, pàg. 9–10. ISSN: 2009-1338. JSTOR: 30002549. OCLC: 248571359.
* ↑ «The Dublin Penny Journal» (en anglès). JSTOR. [Consulta: 5 agost 2021].
* ↑ «Preface». Dublin Penny Journal. J.S. Folds [Dublin], I, I, 30-06-1832, pàg. 1–5. ISSN: 2009-1338. JSTOR: 30003732. OCLC: 248571359.
# Van Gogh (Kodallı)

Van Gogh és una òpera del compositor turc Nevit Kodallı composta en la dècada del 1950. Explica la vida del pintor Vincent van Gogh. El llibret pertany als escriptors turcs Orhan Asena, Aydın Gün i Bülent Sokullu, escrit el 1956, i basant-se en Lust for Life d'Irving Stone.

## Referències

* ↑ George Brown Mair. Doctor in Turkey. R. Hale, 1961, p. 124.
* ↑ Nevit Kodalli. Van Gogh: 5 tablo' luk opera. Libretto: Irving Stone 'un "Lust for life" adli eserinden. Hazirlayanlar: Orhan Asena, Bülent Sokullu, Aydin Gün. o.V., 1956.
# Palaeosinopa

Palaeosinopa és un gènere extint de mamífers cimolests de la família dels pantolèstids que visqueren a Europa i Nord-amèrica des del Paleocè superior fins a l'Eocè inferior, fa entre 48,6 i 58,7 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Bèlgica, el Canadà, els Estats Units i França. És el pantolest més antic conegut. Diversos aspectes de la seva anatomia, entre els quals hi ha la morfologia de l'húmer, fan pensar que era un animal semiaquàtic semblant a les llúdries. La troballa de peixos al seu estómac apunta en la mateixa direcció. El nom genèric Palaeosinopa significa ‘Sinopa antiga’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Palaeosinopa» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 23 juliol 2024].
* ↑ Rose, 2006, p. 100.
* ↑ Rose, 2006, p. 101.
* ↑ Palmer, 1904, p. 504.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Sándor Németh

Sándor Németh (Sümeg, 8 d'agost de 1925 - Budapest, 7 de desembre de 1993) fou una nedador hongarès que va competir durant la dècada de 1940.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la prova dels 200 metres braça del Campionat d'Europa de 1947, rere Roy Romain i Anton Cerer. L'any següent, als Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, quedà eliminat en sèries en la cursa dels 200 metres braça del programa de natació.

## Referències

* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 29 juliol 2020].
* ↑ Sándor Németh a Sports Reference (arxivat)
# Moriz Henneberger

Moriz Henneberger (Basilea, 16 d'octubre de 1878 – 7 d'abril de 1959) fou un jugador d'escacs suís.

## Resultats destacats en competició

Fou 5 cops Campió de Suïssa, el 1899 a Lausana, el 1906 a Basilea (ex aequo amb Walter Henneberger), el 1909 a Zúric, el 1911 (ex aequo amb Walter Henneberger, Kurt Krantz, i Erwin Voellmy), i el 1914 (ex aequo amb Dietrich Duhm).

## Olimpíades d'escacs

Henneberger va representar Suïssa a la II Olimpíada d'escacs a La Haia, 1928, on jugant al 5è tauler va fer 3 punts de 10 partides (+2 =2 -6), un 30%. Suïssa va quedar en 6a posició (de 17 equips).

## Referències

* ↑ Historial del campionat suís Arxivat 2008-01-27 a Wayback Machine. (italià) [Consulta 26 desembre 2009]
* ↑ OlimpBase :: II Olimpíada, La Haia 1928 Equip suís (anglès) [Consulta 26 desembre 2009]
* ↑ «2na Olimpíada d'escacs, La Haia 1928, resultats individuals». OlimpBase. [Consulta: 10 agost 2020].
# BAIE

BAIE (associació Barcelona Aeronàutica I de l'Espai) és un clúster d'aeronàutica i espai de Catalunya. Avui BAIE té més de 90 socis. És membre de l'associació de clústers aeronàutics d'Europa European Aviation Clústers Partnership. És una plataforma creada el novembre de 2000 com iniciativa del batlle de Barcelona Joan Clos, que té com a objectiu promoure la regió Metropolitana de Barcelona i Catalunya com un escenari competitiu per a les activitats relacionades amb la indústria aeronàutica i l'espai. Té la seu a la ciutat de Barcelona, Edifici Nexus II, del Campus Nord de la Universitat Politècnica de Catalunya.
Els principals objectius de la Baie són:
* Desenvolupar un clúster per augmentar l'activitat de la indústria aeroespacial (aeronàutica i espai) del sector a la Regió Metropolitana de Barcelona i a Catalunya.
* Atreure la inversió de les indústries aeroespacials de la regió.
* Establir relacions estratègiques, acords de cooperació i de I + D dins de la comunitat aeronàutica i l'espai, especialment a causa de la proximitat amb la zona de Tolosa (seu d'Airbus).

## Membres

| ABAC ENGINYERIA S.L. ABERTIS INFRAESTRUCTURAS AD TELECOM ALG APPLUS+ LGAI TECHNOLOGICAL CENTER ARITEX CADING ATOS ORIGIN AUTOSTAMP, SA CIMNE (UPC) CIMSA Ingeniería de Sistemas, S.A. Composites ATE FICOSA INTERNATIONAL GESTIÓ I PROMOCIÓ AEROPORTUÀRIA (GPA) | GTD Ingeniería de sistemas y de software GUTMAR,S.A. MECANICA DE PRECISION HOFMANN IBÈRICA IDOM INDUSTRIA HELICAT & ALAS GIRATORIAS S.L INDRA ESPACIO S.A. INGENIA AIE INHISET ISEE 2007 MAPRO MAZEL MIER COMUNICACIONES, S.A. NTE-SENER S.A. | PRAE TRADE PROCON SYSTEMS PROMAUT RUCKER IBÉRICA SENER Ingeniería y Sistemas, S.A. SERRA SOLDADURA, S.A. SISNEXT Enginery SÒLID ENGINYERIA STARLAB Barcelona, S.L. TAXIJET TELSTAR TECNOLOGÍA MECÁNICA, S.L. ULTRAMAGIC,S.A. W AERONAUTICA |

## Referències

* 1 2 European Aviation Clústers Partnership
* 1 2 Pegase: GNSS in the EU Regions

## Enllaços externs

* Web oficial Baie
* Diputació de Barcelona
* El clúster aeroespacial BAIE recibe el premio Mundo Empresarial Europeo 2009, Aerotendencias.com
# Fernande Caroen

Fernande Caroen (Oostende, 27 de juliol de 1920 - Oostende, 16 d'abril de 1998) va ser una nedadora belga que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va disputar tres proves del programa de natació. Fou quarta en la prova dels 400 metres lliures, mentre en les altres dues proves quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès destaquen dues medalles de bronze en els 400 metres lliures del Campionat d'Europa de natació de 1938 i 1947.

## Referències

* 1 2 «Fernande Caroen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 4 març 2019].
* ↑ EUROPEAN SWIMMING CHAMPIONSHIPS (WOMEN). gbrathletics.com
# Hans Gmür

Hans Gmür (Coira, Grisons, 1 de febrer de 1927 - Nottwil, cantó de Lucerna, 15 d'abril de 2004) fou un compositor, autor i director teatral suís.

## Biografia

Quan era estudiant a la Universitat de Zúric va compondre peces per al Cabaret Fédéral. De 1953 a 1959 va dirigir anuncis i documentals. La seva primera obra va ser realitzada el 1960, Schön ist die Jugend.
Després de deixar la publicitat fins a 1964 va ser responsable del departament d'entreteniment de Ràdio Zuric (avui Radio SRF). Des de 1964 va escriure a la secció Unwahre Geschichten al diari Die Weltwoche. Va ser co-editor en cap de la revista femenina Annabelle entre 1966 i 1970 juntament amb Eva Maria Borer i es va convertir en autònom el 1972.
Va fer història la ràdio suïssa dels anys seixanta i setanta amb esdeveniments dissabte a la tarda com "Mini Meinig - Dini Meinig", "Oder" i "Barber von Seldwyla". Ha escrit més de 50 musicals, com "Heroes, Heroes" (juntament amb Udo Jürgens), "Bibi Balù", "Z wie Züri" i "Hotel Happy End", a més de presentar el "Bernhard-Apéro" a Zuric des de 1974 durant molts anys al Bernhard-Theater Zürich. El 1975 va produir juntament amb el trio Eugster i Ines Torelli, el seu èxit Gigi von Arosa. De 1977 a 1993 va dirigir el programa de televisió en alemany Ich trage einen großen Namen.
Hans Gmür va treballar amb famosos suïssos com Werner Wollenberger, Max Rüeger i Charles Lewinsky zusammen. A les seves obres, inclosos molts musicals de Zuric, hi participaren actors com Ruedi Walter, Margrit Rainer, Stephanie Glaser, Jörg Schneider, Ursula Schaeppi, Ines Torelli i Paul Bühlmann. El punt més alt de la seva carrera va arribar quan va obtenir la Rose d'Or de Montreux (Suïssa) el 1969 per a la revista Holiday in Switzerland. Va compondre més de 50 peces.
La seva veu i l'alemany dialectal dels grisons van formar part durant moltes dècades de les produccions suïsses de teatre i ràdio.

## Filmografia

* Der Mustergatte (guionista, 1959)

## Referències

* ↑ «Bernhard-Theater, Zürich ZH» (en alemany). theaterwissenschaft.ch, 22-11-2013. [Consulta: 25 agost 2015].

## Bibliografia

* Andreas Kotte. Theaterlexikon der Schweiz (TLS) / Dictionnaire du théâtre en Suisse (DTS) / Dizionario Teatrale Svizzero / Lexicon da teater svizzer. 1. Zürich: Chronos, 2005, p. 724–725. ISBN 978-3-0340-0715-3. OCLC 62309181. LCCN 2007423414.

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Hans Gmür» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Gmür, Hans en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Javi Soria

Francisco Javier 'Javi' Sáiz Soria (nascut el 16 de maig de 1984 a Conca, Castella-la Manxa ) és un antic futbolista professional espanyol que va jugar com a defensa central o migcampista defensiu.

## Referències

* 1 2 3 «Javi Soria» (en castellà). .

## Enllaços externs

* Javi Soria a BDFutbol
* Fitxa de Javi Soria a Futbolme (castellà)
* Javi Soria a La Preferente (castellà)
* Javi Soria, Fitxa a Soccerway
# Carrer de Baix (Sant Gregori)

El Carrer de Baix és un carrer catalogat com a monument del municipi de Sant Gregori (Gironès) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Carrer que ocupa l'antic Camí Ral al seu pas per Sant Gregori. Es tracta d'un conjunt d'estatges unifamiliars entre mitgeres que ocupen les dues bandes del carrer. Són edificis desenvolupats en planta baixa i una o dues plantes superiors, fetes amb parets portants de maçoneria i generalment arrebossada a les façanes, i les cobertes són de teula àrab a dues vessants. Les portes d'entrada a les cases són emmarcades amb carreus i tenen llinda d'una sola peça, en alguna llinda hi ha gravat l'any de la construcció. La majoria tenen un balcó a la façana principal construït amb una solera de pedra emmotllurada i barana amb barrots verticals de ferro.

## Història

L'actual carrer de Baix formava part del Camí Ral que comunicava la ciutat de Girona amb Sant Martí de Llémena. En ell s'hi trobava l'Hostal, Cal Esclopeter que antigament havia servit d'Escola, Cal Barber, i altres serveis. Amb l'actual traçat de la carretera aquest sector ha quedat sensiblement marginat. Els anys gravat en les diferents llindes són: 1755, 1799, 1800.

## Referències

* 1 2 «Carrer de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2012].
# Heteroglyphis dewoletzky

Heteroglyphis dewoletzky és una espècie extinta de mamífer litoptern de la família dels proterotèrids que visqué a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 42 i 48 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Es tracta de l'única espècie del gènere Heteroglyphis. Fou descrit a partir d'una dent molar superior aïllada que presenta característiques de tipus bunodont i lofodont alhora. L'autor del tàxon, el paleontòleg helveticoargentí Santiago Roth, no oferí cap explicació de l'etimologia del seu nom.

## Referències

* 1 2 Entrada «Heteroglyphis dewoletzky» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ Roth, 1899, p. 387.

## Bibliografia

* Roth, S. «Aviso preliminar sobre mamíferos mesozóicos encontrados en Patagonia» (en castellà). Revista del Museo de La Plata, 9, 1899, pàg. 381-388.
# Tapio Sipilä

Tapio Sipilä (Kiiminki, 26 de novembre de 1958) és un ex-lluitador finlandès, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant la dècada de 1980.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics. El 1980, als Jocs de Moscou, fou eliminat en sèries de la prova del pes lleuger del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, guanyà la medalla de plata en la mateixa competició, mentre el 1988, als jocs de Seül, guanyà la de bronze novament en la prova del pes lleuger.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i dues de plata al Campionat del món de lluita, quatre de bronze al Campionat d'Europa de lluita i tres medalles d'or, cinc de plata i una de bronze als campionats nòrdics.

## Referències

* ↑ «Tapio Sipilä Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ Sipilae, Tapio (FIN) a International Wrestling Database
# Filippo Bottino

Filippo Emanuele Bottino (Gènova, 9 de desembre de 1888 – Sestri Ponente, 18 d'octubre de 1969) fou un aixecador italià que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà la prova del pes pesant, per a aixecadors amb un pes superior a 82,5 kg, del programa d'halterofília. En ella guanyà la medalla d'or amb un pes total de 265,0 kg alçats. El 1924 a disputar la mateixa prova als Jocs de París, però fou sisè.
El 1922 fou el primer italià en aconseguir un rècord del món en halterofília. Durant la seva carrera esportiva va guanyar 11 campionats italians, set d'ells en el pes pesant, entre 1913 i 1922. Pels seus èxits fou nomenat Cavaller de la República Italina, va rebe a Medalla d'Honor al Mèrit Esportiu i va ser nomenat membre honorari de la Federació d'halterofília.

## Referències

* 1 2 «Filippo Bottino Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 29 juny 2017].
* ↑ Fitxa de Filippo Bottino, al web de l'Associazione Medaglie d'Oro al Valore Atletico Palazzo C.O.N.I.]
# Coppa Sabatini 2024

La Coppa Sabatini 2024 va ser la 72a edició de la Coppa Sabatini, una cursa ciclista d'un dia que es disputà el 12 de setembre de 2024 sobre un recorregut de 197,6 quilòmetres. La cursa formava part del calendari de l'UCI ProSeries 2024 amb una categoria 1.Pro.
El vencedor fou el suís Marc Hirschi (UAE Team Emirates), que s'imposà en solitari en l'arribada a Peccioli. Gregor Mühlberger (Movistar Team) i Anders Foldager (Team Jayco AlUla), segon i tercer respectivament, completaren el podi.

## Equips

L'organització convidà a 17 equips a prendre part en aquesta cursa.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Marc Hirschi repite como vencedor del Gran Premio Ciudad de Peccioli-Coppa Sabatini» (en spanish), 12-09-2024. [Consulta: 8 novembre 2024].
* ↑ «Startlist for Coppa Sabatini 2024». [Consulta: 8 novembre 2024].
# Jean-Claude Carrière

Jean-Claude Carrière (Colombièiras d'Òrb, 17 de setembre de 1931 - 9è districte de París, 8 de febrer de 2021) fou un escriptor francès; col·laborador de Buñuel durant l'última etapa del cineasta com a coautor de sis guions (entre el 1964 i el 1977) i com a redactor de Mi último suspiro, un llibre que recull les memòries de Buñuel que havia dit tantes vegades que no li agradava parlar de si mateix ni del seu cinema. A Carrière se li atribueix el petit inventari de les cinc obsessions de Buñuel: Déu, la mort, les dones, el vi i els somnis; amb aquesta cita comença Baxter la biografia del cineasta. Carrière és autor del llibre El Círculo de los mentirosos, aparegut a l'editorial Lumen, i del monòleg Els mots i la cosa, adaptat al català per Ricard Borràs i publicat per Blackie Books.

## Referències

* ↑ «Jean-Claude Carrière». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Taryn Woods

Taryn Woods (Sydney, 12 d'agost de 1975) fou una waterpolista australiana que va competir durant les dècades de 1990 i 2000. El seu pare, David Woods, i germà, Gavin Woods, també foren destacats waterpolistes.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics de Sydney, on guanyà la medalla d'or en la competició de waterpolo. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or a la Copa del Món de waterpolo de 1995.

## Referències

* 1 2 «Taryn Woods Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2012. [Consulta: 10 setembre 2019].
# Firmin Flamand

Firmin Flamand va ser un tirador amb arc belga que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar quatre proves del programa de tir. Guanyà la medalla d'or en dues de les proves que disputà: ocell gran fix, per equips i ocell petit fix, per equips; i la de bronze en la prova d'ocell gran fix individual. En la prova de tir a l'ocell petit fix individual fou quart.

## Referències

* ↑ «Firmin Flamand Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 d’agost 2011. [Consulta: 25 juny 2017].
# François-Xavier Le Chauff de la Blanchetière

Marie François Xavier Gonzague Le Chauff de La Blanchetière, (Vallet (Bretanya històrica), 12 de març, 1790 - 1 de gener, 1843), va ser un noble bretó que va participar en la guerra de Vendée i la Chouannerie de 1832.

## Biografia

Marie François Xavier Gonzague Le Chauff de La Blanchetière era fill d'Armand Fidèle Constant Le Chauff, senyor de La Blanchetière i La Bérangeais, i de Flavie Reliquet du Poyet. Els seus pares van ser assassinats durant la Revolució, el seu pare als ofegaments de Nantes i la seva mare pels "Blues".
Va ser alcalde de Vallet els primers anys de la restauració entre 1819 i 1822, després cap chouan durant l'última guerra de Vendée el 1832, comandant 10 parròquies (és a dir, 900 homes) a les vinyes de Nantes, va ser un dels servidors més fidels de la duquessa de Berry.
Ell i la seva família van ser escorcollats al seu castell de la Blanchetière en Vallet, dirigits pel general Dermoncourt. Després dels fets de la insurrecció legitimista i la seva condemna a treballs forçats per vida en absència, la família Le Chauff va haver de fugir de França, primer a Jersey. Es van establir sobretot a Àustria amb l'antiga duquessa de Berry (després comtessa Lucchesi-Palli).
François-Xavier Le Chauff de la Blanchetière va acabar la seva carrera com a inspector forestal del comte de Chambord a Vassy a la Champagne.

## Fonts

* Antony Dugast, Vallet 1832, un xef chouan a la Vendée de Madame, Edicions Opéra març 2011, prefaci de Jean de Malestroit.
* Biblioteca Nacional de França, catàleg general.