OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àtal III de Pèrgam

Àtal III de Pèrgam Filomètor Evergetes (grec antic: Ἄτταλος Φιλομήτωρ Εὐεργέτης, Áttalos Philomḗtōr Euergétēs, Amant la seva mare, el Benefactor) va ser rei de Pèrgam (139 aC a 133 aC) fill d'Èumenes II i d'Estratonice, filla d'Ariarates IV de Capadòcia. D'infant va ser portat a Roma després del 152 aC i presentat al Senat juntament amb Alexandre I Balas.
Va succeir al seu oncle Àtal II quan aquest va morir l'any 139 aC. La seva extravagància va ser notable i a més va matar molts parents i amics. Més tard, ple de remordiment, va deixar els afers públics o es va dedicar a l'escultura i a la jardineria (sobre la qual va escriure un llibre).
Va morir de febre causada per una insolació el 133 (va treballar al sol en un monument dedicat a la seva mare). En el seu testament va deixar el regne al poble de Roma. El seu germanastre Andrònic (bastard d'Èumenes II), es va apoderar del regne i es va proclamar rei amb el nom d'Èumenes III.

## Referències

* 1 2 3 Attalus III A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology Ed. William Smith. ed. 1813-1893
# Àlex Simon i Casanovas

Àlex Simon i Casanovas (Gràcia, Barcelona, 1960) és un guia de muntanya i professor d'escalada català. El cim Casanovas, a l'illa Livingston, en les Illes Shetland del Sud, té aquest nom en honor seu.
Va ser el cap de l'equip de guies de muntanya a la Base Antàrtica Joan Carles I entre 2001 i 2006. Organitza esdeveniments esportius i travesses polars. Va fer la feina logística i de guia en el vaixell Professor Multanovskiy durant l'estiu antàrtic 2009–2010, i també a l'Antàrtida en el vaixell Ocean Nova el 2010–2011.
Entre els anys 2012 i 2022 l'Àlex organitzà l'Arctic Circle Winter Races (abans Rovaniemi150) i des de 2013 el Lapland Extreme Challenge, així com altres esdeveniments.

## Publicacions

* Àlex S. Casanova. [The Snowmobile Bible: Progressive safety over dangerous terrain]. Lulu Inc., 2008. 112 pp. ISBN 9781409223634

## Referències

* 1 2 PeoplePill. «Àlex Simón i Casanovas: Spanish explorer (born: 1960)» (en anglès). [Consulta: 9 juliol 2020].
* ↑ «Casanovas Peak» (en anglès). SCAR Composite Gazetteer of Antarctica. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ «Rovaniemi150» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-02. [Consulta: 9 juliol 2020].
* ↑ «WELCOME TO THE LAPLAND EXTREME CHALLENGE» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-11. [Consulta: 9 juliol 2020].
# Àlex Sáez i Jubero

Àlex Sáez i Jubero (Girona, 6 de juliol de 1969) és un advocat i polític català, diputat en la VIII, IX i X Legislatures. Llicenciat en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona i màster en Polítiques Públiques i Socials per la Universitat Pompeu Fabra-Johns Hopkins. Advocat. Soci- director del despatx Àlex Sáez advocats, especialitzats en Dret de l'assegurança i responsabilitat civil. Assessoren en aquest matèria a algunes de les principals entitats del sector. El 2.017 va rebre el premi De Ley al despatx juridic de referència a Girona.
És conseller de Presidència de Foment del Treball Nacional, i membre de la seva junta directiva.
Va ser President de Joves Advocats de Girona (1997-1999) i membre fundador de Joves Advocats de Catalunya, i també va ser diputat de la Junta de Govern del Col·legi d'Advocats de Girona (1998-2003).
Va ser regidor de l'Àrea de Cultura i Esports, i de Personal, Cooperació i Joventut en l'Ajuntament de Girona (1999-2004) i primer secretari del PSC-PSOE a Girona (2.000-2.008). Fou elegit diputat per la província de Girona a les eleccions generals espanyoles de 2004, 2008 i 2011. Va ser vicepresident de les comissions d'exteriors i també de la mixta de la Unió Europea i portaveu a les comissions d'exteriors i justícia. Va ser ponent de nombroses lleis parlamentàries. Entre d'elles, en l'àmbit de justícia la modificació del codi civl que va permetre el matrimoni entre persones del mateix sexe, la llei que regula l'accés a la professió d'advocat i procurador, la llei de societats professionals o la reforma del codi penal; En l'àmbit d'exteriors entre d'altres la llei d'acció i del servei exterior i la llei de tractats internacionals; en l'àmbit de cultura la llei de devolució dels papers de Salamanca a la Generalitat de Catalunya i la reforma de la llei de propietat intel·lectual.
Va formar part de l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa i de l'Assemblea Parlamentària de la Unió Interparlamentària.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Blog d'Àlex Sáez
# Èurit (fill de Posidó)

Èurit, (en grec antic Εὔρυτος) va ser, segons la mitologia grega, un fill de Posidó i Molíone. Ell i el seu germà Ctèat eren coneguts com els Moliònides. Els dos germans van ser adoptats per Àctor, germà d'Augias.
Es deia que havien nascut d'un ou de plata semblant al que havia albergat els fills de Leda. De vegades se'ls considera un únic personatge monstruós, amb dos caps i un únic cos. A la Ilíada, on apareixen per primera vegada, es diu que són dos herois, d'estatura i força considerable, però humans. Èurit es va casar amb Terèfone, filla de Dexamen. Tant ell com el seu germà van morir a mans d'Hèracles quan ajudaven el seu oncle Augias a defensar el seu reialme.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 123. ISBN 9788496061972.
# Èurite

Èurite (grec antic: Εὐρύτη) va ser, segons la mitologia grega, una nimfa que amb Posidó va tenir un fill, Halirroti, personatge que té relació amb l'origen del nom de l'Areòpag d'Atenes.
Una altra Èurite era l'esposa de Portàon, rei de Calidó, amb el que va tenir diversos fills: Eneu, Agri, Estèrope, Alcàtous, Melas, i Leucopeu.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 159, 455. ISBN 9788496061972.
# Àdia

Àdia fou una ciutat assíria situada al sud-est de Nínive, entre aquesta ciutat i el riu Khusur, tot i que el lloc exacte es desconeix. S'hauria revoltat contra Salmanassar III segons un text de Shamshi-Adad IV. A la caiguda de Nínive va agafar importància i en el període hel·lenístic fou capital de la satrapia d'Adiabene que va rebre el nom de la ciutat i que estava al sud de l'Arbelitis, a l'oest de Calacene i al nord de Corduena.

## Referències

* ↑ Toffteen, Olaf Alfred. Researches in Assyrian and Babylonian Geography.
# Redskin

En el context polític i social del moviment cap rapat (skinhead), un redskin és un skinhead d'esquerra, ja sigui comunista o anarquista en menor mesura. Es caracteritzen per defensar unes idees anticapitalistes. I es basa en la defensa dels interessos de la classe obrera i l'antifeixisme. El subgrup més important dins dels redskins són els RASH Un sub-grup caracteritzat per la unió entre militants anarquistes i comunistes.
Els tirants i els cordons vermells, són de vegades vestits pels redskins, per demostrar la seva tendència esquerrana, encara que en algunes àrees geogràfiques això demostra creences feixistes. Alguns redskins tenen el cabell curt enrere i als costats del cap, deixant-se més cabell a dalt, en oposició al rapat complet original. Aquest estil va ser usat pels membres de la banda The Redskins, encara que va ser més popular entre els caps rapats redskins francesos a finals dels anys 1980. També va ser popular entre els redskins francesos, l'hàbit de fer servir a l'inrevés les seves flight jackets (jaquetes d'aviador), perquè el recobriment taronja de les seves jaquetes es mostrés. Símbols de l'esquerra política, com el cercle antifeixista amb les fletxes cap avall, la bandera anarquista (entre anarquistes), la bandera de la Unió Soviètica (entre els caps rapats comunistes), o els símbols de la Quarta Internacional (entre els militants trotskystes) són sempre usats, per demostrar la seva militància política.
# Zina

Zina és una pel·lícula britànica del 1985 dirigida per Ken McMullen. Explica la història d'una Antígona del segle XX, Zinaida Volkova (Domiziana Giordano), filla de Lev Trotski. A la dècada de 1930 a Berlín, Zina està sent tractada pel psicoterapeuta adleraià Arthur Kronfeld (Ian McKellen). Durant aquesta psicoanàlisi, que inclou una mica d'hipnosi, recorda incidents tant de la seva pròpia vida com de la del seu pare, com a líder de la Revolució Russa, com a titular del poder estatal i més tard a l'exili. En el context del deteriorament progressiu de la situació a Europa, amenaçada per l'ascens del feixisme i l'espectre de la Segona Guerra Mundial, la identificació de Zina amb Antígona es fa cada cop més creïble. Quines eren les seves al·lucinacions comencen a prendre forma objectiva als carrers. La dinàmica de la tragèdia grega, sempre a l'espera, fa un pas endavant per prendre el control.

## Repartiment

* Domiziana Giordano com a Zina Bronstein
* Ian McKellen com el professor Kronfeld
* Philip Madoc com a Trotski
* Rom Anderson com a Maria
* Micha Bergese com a Molanov
* Dominique Pinon com a Pierre
* Gabrielle Dellal com a taquígrafa
* William Hootkins com a Walter Adams
* Leonie Mellinger com a taquígrafa alemanya
* Paul Geoffrey com Lyova
* Tusse Silberg com a Jeanne
* Maureen O'Brien com a Natalya
* George Yiasoumi com André Breton
* George Levantis com a Kharalambus
* Leonie Mellinger com a taquígrafa alemanya
* Jeffrey Teare com a agent de Stalin a la galeria d'art
* Eleanor Greet com a agent de Stalin a la galeria d'art

## Premis

Va guanyar el Premi especial del Jurat al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1985 Al Fantasporto de 1986 va guanyar el premi a la millor actriu, al millor guió, el premi de la crítica i el premi del públic.

## Notes

* ↑ Commemorative Article (1986) for Arthur Kronfeld
* ↑ Premis del 1985 al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ Ken McMullen al British Council

## Enllaços externs

* Zina a YouTube
# Àngmar

Àngmar ("casa de ferro" en síndarin) és un regne de l'univers fictici de J.R.R. Tolkien.
Va ser fundat l'any 1300 de la Tercera Edat a la part més septentrional de la Terra Mitjana, al nord de les Muntanyes Boiroses, per part del senyor dels nazgûl i que passà a ser conegut com el Rei bruixot d'Àngmar. La capital del regne era a Carn Dûm.
L'establiment d'Àngmar tingué lloc poc després del retorn de l'esperit de Sàuron a Dol Gúldur, i es presumeix que les actuacions del Rei bruixot per desestabilitzar els regnes dels dúnedain es feien seguint les indicacions de Sàuron.
Poc després de la fundació del regne va entrar en guerra contra els regnes dels dúnedain que havien sorgit de la desintegració d'Àrnor: Arthedain, Cardolan i Rhudaur. El Rei bruixot va conquerir Rhudaur, el menys poderós dels regnes, i va substituir el seu rei per un dels homes natius dels turons (probablement descendent del llinatge maleït d'Ulfang).
Sota el control d'Àngmar, Rhudaur va atacar Arthedain el 1356 a la frontera de la Pica del Temps. El rei Àrgeleb I va morir, però Arthedain va aconseguir repel·lir l'atac amb l'ajuda de Cardolan.
El 1409 Àngmar va atacar Cardolan destruint el regne. Al mateix temps, Rhudaur va ser annexionat a Àngmar deixant Arthedain com l'únic regne dels dúnedain al nord.
Durant 500 anys Arthedain va resistir, fins que el 1974 Àngmar va reagrupar totes les seves forces i va llençar un atac final. En l'envestida van arrasar Fórnost, la capital d'Arthedain.
Un any després, el príncep Eàrnur de Góndor va arribar per ajudar a Arthedain, però ja era massa tard per salvar el regne. De tota manera, l'exèrcit de Góndor reforçat amb els elfs de Lindon i Rivendell, i els dúnedain del nord que havien sobreviscut, van atacar les forces d'Àngmar a la batalla de Fórnost. El Rei bruixot es va escapar i va fugir a Mórdor, però el seu exèrcit i el seu regne van ser destruïts.
# Zoutleeuw

Zoutleeuw (en francès, Léau i localment sovint abreujat com Leeuw (pronúncia «leu») és una ciutat de la província belga del Brabant Flamenc regat pel Kleine Gete que conflueix damunt de la ciutat al nucli de Budingen amb el Grote Gete per a formar el Gete. A l'edat mitjana, el riu era navegable i Zoutleeuw tenia un port de mercaderies.
El nom Leeuw significa «turó» probablement una al·lusió als túmuls, i s'hi afegí Zout (sal) a partir del segle XVI en reconeixement del dret del poble d'imposar un impost sobre la sal. A més de Zoutleeuw, el terme municipal també inclou els següents nuclis de població: Budingen, Dormaal, Halle-Booienhoven i Helen-Bos.
Al segle XII, la ciutat es trobava a la ruta comercial de Bruges a Colònia. El 1130 es va construir la primera muralla. el 1312 Zoutleeuw va esdevenir una de les set ciutats imperials lliures del ducat de Brabant conegut per la indústria batanara. Va rebre uns privilegis dels ducs de Brabant, en bescanvia d'ajuda a la defensa del territori contra les invasions del principat de Lieja.
* Església de Sant Leonard
* Campanar (detall)
* Nijganzenvinne
* Mota

## Referències

* ↑ Kempeneers, Paul. Zoutleeuw. Een toponymisch-geschiedkundige studie (en neerlandès). Monografia XIX. Leuven: Instituut voor Naamkunde, 2003 (Nomina geographica flandrica).
# Chinoperla nigroflavata

Chinoperla nigroflavata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids. Es troba a Fujian (la Xina).

## Referències

* ↑ Wu, C.F., 1948. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 17(1):78.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Sivec, I. & B.P. Stark, 2010. Five new species of Chinoperla Zwick (Plecoptera: Perlidae) from Vietnam and Thailand. Illiesia, 6(08):62-74. «PDF».

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:267, 274.
* Sivec & Stark, 1988. A: Sivec, Stark & Uchida. Synopsis of the world genera of Perlinae (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 16:54.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1980. Handbuch der Zoologie : eine Naturgeschichte der Sta¨mme des Tierreiches 4(2) 2(7):130.
* Zwick, P., 1982. Aquatic Insects 4(3):167-170.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 23 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* BioLib (anglès)
# Borani

Borani o Boranı (turc) és un plat de bulgur i verdures comù a la cuina persa i a diverses regiones de Turquia. "Boranı" existe en la cuina turca des del segle xvi. En Turquia les verdures que se utilitzen per a la boranı són espinac, vigna unguiculata i mongetes verdes. Aquest plat generalment se serveix amb una salsa de iogurt o iogurt amb all.

## Referències

* ↑ M. Sabri Koz. Yemek kitabı: tarih, halkbilimi, edebiyat. Kitabevi, 2002. ISBN 978-975-7321-74-3.
# Jean-Pierre Danguillaume

Jean-Pierre Danguillaume (Joué-lès-Tours, 25 de maig de 1946) és un ciclista francès, ja retirat, que fou professional entre 1970 i 1978. El seu pare André, el seu oncle Camille i el seu germà Jean-Pierre, també van ser ciclistes professionals.
El 1968, com a ciclista amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on fou quinzè en la prova en ruta del programa de ciclisme. Com a ciclista professional, sempre a l'equip Peugeot, aconseguí més de 60 victòries, destacant set etapes del Tour de França i el GP Ouest France-Plouay de 1971. Al mundial en ruta de 1975 fou tercer.
En retirar-se es passà a exercir de director esportiu de l'equip Mercier-BP. Després de la dissolució de l'equip es va incorporar a Coca-Cola Enterprises com a executiu, gestionant la presència de l'empresa al Tour de França com a un patrocinador.

## Palmarès

* 1967
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Escòcia
* 1969
** 1r de la Cursa de la Pau (amateur)
** 1r al Tour de Loir i Cher
* 1970
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1971
** 1r al GP Ouest France-Plouay
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1973
** 1r al Critèrium International
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa del Midi Libre
* 1974
** 1r a la Midi Libre
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
* 1975
** 1r al Gran Premi de Cannes
** 1r a la París-Bourges
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
** Vencedor d'una etapa del Midi Libre
* 1976
** 1r a Châteauroux - Classic de l'Indre
** Vencedor d'una etapa de la Tour de Còrsega
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1977
** 1r al Tour de l'Aude
** 1r al Tour de l'Indre i Loira i vencedor de 2 etapes
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de la Dauphiné Libéré
* 1978
** Vencedor d'una etapa de la Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Aude

### Resultats al Tour de França

* 1970. 64è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1971. 18è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1972. 21è de la classificació general
* 1973. 22è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1974. 13è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1975. Abandona (17a etapa)
* 1976. 22è de la classificació general
* 1977. 35è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1978. Abandona (17a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1971. 31è de la classificació general
* 1974. 7è de la classificació general

## Referències

* 1 2 3 4 «DANGUILLAUME Jean-Pierre». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Olympedia – Jean-Pierre Danguillaume». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Palmarès de Jean-Pierre Danguillaume (Fra)». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jean-Pierre DANGUILLAUME» (en italià). [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ « JE SUIS UN ENFANT GATÉ » (en francès), 02-11-2011. [Consulta: 28 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Jean-Pierre Danguillaume
# Maria Comnena (filla de Manuel I)

Maria Comnena (grec: Μαρία Κομνηνή η Πορφυρογέννητη) (Constantinoble, març 1152 $^{(Gregorià)}$ - Constantinoble, juliol 1182 $^{(Gregorià)}$) va ser una aristòcrata romana d'Orient, reina d'Hongria i Tessalònica, filla de l'emperador romà d'Orient Manuel I Comnè i Berta de Sulzbach. El 1163 va ser promesa pel seu pare al futur rei Béla III d'Hongria, que esperava ser el seu hereu al tron. No obstant això, l'enllaç va trencar-se en néixer el primer fill varó de Manuel, el futur Aleix II Comnè.
Maria va estar posteriorment promesa amb Guillem II de Sicília, tot i que el seu pare també va cancel·lar l'enllaç. Finalment va casar-se amb Renyer de Montferrat, fill de Guillem V de Montferrat, que va rebre el títol de Cèsar i el regne de Tessalònica. Després de la mort del seu pare, Maria i el seu marit van veure's implicats en intrigues contra la seva madrastra Maria d'Antioquia, regent d'Aleix II Comnè, motiu pel qual van ser assassinats poc després de l'ascens d'Andrònic I Comnè.
El seu sobrenom «Porfirogènita», es refereix al fet que va néixer «en la porpra», és a dir en el Palau de Constantinoble, mentre el seu pare era emperador.

## Referències

* ↑ «Maria Comnena (filla de Manuel I)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Matxa

El matxa (japonès: 抹茶, IPA: [matːɕa]), també anomenat te japonès en pols, és un te verd molt que es fa servir en la cerimònia del te al Japó. S'obté de les fulles, netes del pecíol i la nervadura, de plantes cultivades temporalment a l'ombra, que produeix una infusió molt refrescant, amb un contingut de teïna elevat i un gust intens, lleugerament amargant però amb un punt de dolçor.
El te molt té el seu origen a la Xina de temps de la dinastia Song. L'any 1191, el monjo budista Eisai va portar el te molt al Japó, amb la introducció del budisme zen. Amb el temps, el te molt va desaparèixer de la Xina, però va arrelar al Japó gràcies als costums dels monestirs budistes. Més tard, les classes altes de la societat japonesa van adoptar aquest te, entre els segles XIV i XVI.

## Preparació

Abans de servir-ho, es passa el matxa per un colador molt fi per eliminar els grumolls, amb l'ajuda d'una espàtula de fusta. A la cerimònia del te, el matxa colat es diposita primer en un recipient anomenat xaki. Amb una cullera especial anomenada chashaku es posa una mesura (una culleradeta) en el bol de te. S'hi afegeix una mica d'aigua no gaire calenta. A continuació, s'agita la barreja ràpidament amb la brotxa de bambú anomenada chasen fins a obtenir una consistència cremosa amb escuma a la superfície. Tradicionalment, se serveix acompanyat d'un dolç anomenat wagashi.
El matxa és un ingredient de la rebosteria japonesa com el ja esmentat wagashi, o el kasutera, manju, monaka i el akigori. També s'empra per a batuts de llet, gelats, púdings i altres postres occidentals.

## Referències

* ↑ «matxa». Neoloteca. TERMCAT. [Consulta: 25 novembre 2023].
* 1 2 «Tes del Japó: nous termes mil·lenaris». El blog del TERMCAT, 27-02-2018.
* ↑ Zulaica, Snyder & Clum, 2015, p. 3-4.

## Bibliografia

* Zulaica, Anna V.; Snyder, Mariza; Clum, Lauren. The Matcha Miracle: Boost Energy, Focus and Health with Green Tea Powder (en anglès). Berkeley: Ulysses Press, 2015-07-20. ISBN 9781612435039.
# Matvéievo

Matvéievo (en rus: Матвеево) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 123. Pertany al districte (raion) de Viàtskie Poliani.

## Referències

* ↑ «Varmino» (en anglès). GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Вятскополянского района Кировской области». Официальный сайт администрации Вятскополянского района.