OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi del Canadà de motociclisme

* Aquest article tracta sobre velocitat. Si cerqueu informació sobre motocròs, vegeu «Gran Premi del Canadà de Motocròs».
El Gran Premi delCanadà de motociclisme fou un esdeveniment esportiu que es disputà en una sola ocasió (la temporada de 1967), al Circuit de Mosport, dins del calendari del Campionat del món de motociclisme.

## Guanyadors

| Any | Circuit | 125 cc | 125 cc | 250 cc | 250 cc | 500 cc | 500 cc | Detalls |
| Any | Circuit | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Detalls |
| 1967 | Mosport | Bill Ivy | Yamaha | Mike Hailwood | Honda | Mike Hailwood | Honda | Detalls |

## Bibliografia

* «Le Grand Prix du Canada» (en francès). Racing Memory. [Consulta: 6 abril 2008].
* Mas Godayol, Josep (Director). «Gran Premio del Canadá». A: Dos Ruedas. Gran enciclopedia ilustrada de la moto (en castellà). Barcelona: Editorial Delta, 1980, p. 340-343 (vol. II). ISBN 84-85822-03-X.
# Gliptoteca

Una gliptoteca és un museu dedicat a la conservació d'obres d'escultura en general, però més particularment de pedres fines gravades.
Marc Emili Escaure, home d'Estat romà que va morir l'any 87 aC, va ser el primer que va formar una col·lecció d'aquest tipus. Pompeu va seguir el seu exemple. Juli Cèsar va exposar al temple de Venus Gènitrix les pedres de què s'havia apoderat i que pertanyien a Mitridates. Marcel, fill adoptiu d'Octavi, va formar una altra col·lecció que va exposar al públic dins el temple d'Apol·lo Palatí.
Al segle xvi, els Mèdici van reunir una magnífica col·lecció de pedres gravades i aviat es va estendre l'afició i van trobar imitadors a la resta d'Europa.

## Vegeu també

* Gliptoteca de Múnic
* Ny Carlsberg Glyptotek (a Copenhaguen)
* Gliptoteca d'Atenes
* Gliptoteca del Zagreb

## Referències

El contingut d'aquest article incorpora material del Diccionari Enciclopèdic Hispano-Americà de l'any 1892, que es troba al domini públic.
# Grenora

Grenora és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 202 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grenora tenia 202 habitants, 98 habitatges, i 58 famílies. La densitat de població era de 132,2 hab./km².
Dels 98 habitatges en un 17,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,1% hi vivien parelles casades, en un 3,1% dones solteres, i en un 39,8% no eren unitats familiars. En el 39,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,3% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 29,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 126 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.250 $ i la renda mediana per família de 37.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.750 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 13.960 $. Cap de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grenora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grenora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Grup de la bournonita

El grup de la bournonita és un grup de minerals de la classe dels sulfurs que cristal·litzen en el sistema ortoròmbic. El grup està format per quatres espècies minerals: bournonita, cerromojonita, seligmannita i součekita, totes elles sulfosals.
| Espècie | Fórmula |
| Bournonita | PbCuSbS₃ |
| Cerromojonita | CuPbBiSe₃ |
| Seligmannita | PbCuAsS₃ |
| Součekita | PbCuBi(S,Se)₃ |
Segons la classificació de Nickel-Strunz els minerals que integren aquest grup pertanyen a "02.GA: nesosulfarsenats, nesosulfantimonats i nesosulfbismutits sense S addicional» juntament amb els següents minerals: proustita, pirargirita, pirostilpnita, xantoconita, samsonita, skinnerita, wittichenita, lapieïta, mückeïta, malyshevita, lisiguangita, aktashita, gruzdevita, nowackiïta, laffittita, routhierita, stalderita i erniggliïta.
Dels quatre minerals d'aquest grup només la bournonita ha estat descrita als territoris de parla catalana. Se n'ha trobat a les mines de Batera (Cortsaví, Vallespir), a La Cazote (Oms, Rosselló), a la mina de Les Ferreres (Rocabruna, Ripollès) i a Cierco (Vilaller, Alta Ribagorça).

## Referències

* ↑ «Bournonite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 març 2022].
# Glossogobius ankaranensis

Glossogobius ankaranensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Madagascar.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Banister, K.E. 1994. Glossogobius ankaranensis, a new species of blind cave goby from Madagascar (Pisces: Gobioidei: Gobiidae). Aqua 1(3):25-28.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Proudlove, G.S. 1997. A synopsis of the hypogean fishes of the world. p. 351-354. A Proceedings of the 12th International Congress of Speleology, La Chaux de Fonds, Suïssa. vol. 3.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Grup de la carminita

El grup de la carminita és un grup de minerals de la classe dels fosfats. Està format per tres espècies: la carminita, la crimsonita i la sewardita. Químicament, tant la carminita com la sewardita són arsenats, mentre que la crimsonita és un fosfat. Totes tres cristal·litzen en el sistema ortoròmbic.
| Espècie | Fórmula |
| Carminita | PbFe³⁺₂(AsO₄)₂(OH)₂ |
| Crimsonita | PbFe³⁺₂(PO₄)₂(OH)₂ |
| Sewardita | CaFe³⁺₂(AsO₄)₂(OH)₂ |
Segons la classificació de Nickel-Strunz els minerals d'aquest grup pertanyen a «08.BH: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: thadeuïta, durangita, isokita, lacroixita, maxwellita, panasqueiraïta, tilasita, drugmanita, bjarebyita, cirrolita, kulanita, penikisita, perloffita, johntomaïta, bertossaïta, palermoïta, adelita, arsendescloizita, austinita, cobaltaustinita, conicalcita, duftita, gabrielsonita, nickelaustinita, tangeïta, gottlobita, hermannroseïta, čechita, descloizita, mottramita, pirobelonita, bayldonita, vesignieïta, paganoïta, jagowerita, carlgieseckeïta-(Nd), attakolita i leningradita.

## Referències

* ↑ «Carminite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2023].
# Guitarra de canya

La guitarra de canya (o guitarra d'ossos, escaleta) és un instrument que com diu el nom una part està constituït per canya i va penjada al coll. Per tocar-la es frega amb dues baquetes més o manco fines de dalt a baix. Depenent del tros de la canya on fregues pot donar un so diferent. És un instrument rítmic, és a dir, de percussió. Es pot trobar principalment a Catalunya i països mediterranis, com Mallorca.

## Referències

* ↑ Xosé Aviñoa. Història de la música catalana, valenciana i balear. Edicions Península 62, 2001, p. 23, 108. ISBN 978-84-297-4830-7.
* Pàgina d'instruments Arxivat 2011-08-22 a Wayback Machine.
Viccionari
# Gleb Vladímirovitx Nossovski

Gleb Vladímirovitx Nossovski (Moscou, 26 de gener de 1958), rus: Глеб Владимирович Носовский, és un matemàtic rus.
És un seguidor de la teoria sobre la Nova Cronologia. Va obtenir el grau de Candidat a doctor en ciències físiques i matemàtiques per la Universitat Estatal de Moscou "Lomonósov" en 1988. És especialista en teoria de les probabilitats, estadística matemàtica, teoria de processos aleatoris, teoria de l'optimització, equacions diferencials estocàstiques, simulació computacional de processos estocàstics. Va treballar a l'Institut de Recerques Còsmiques (Moscou) i a l'Institut d'Eines i Instruments de Moscou. Va formar part de l'equip que va treballar al Japó en el marc del projecte de col·laboració científica entre la Universitat "Lomonósov" i la Universitat d'Aizu a l'àrea de geometria computacional.
En l'actualitat treballa amb el grau de científic principal en el laboratori de mètodes computacionals del departament de geometria diferencial i les seves aplicacions a la Facultat de Mecànica Teòrica i Matemàtica de la Universitat "Lomonósov". Així mateix, forma part de l'equip, dirigit per Anatoli Fomenko, que està desenvolupant la sorollosa Nova Cronologia. considerada pel món científic com a pseudociència.

## Revisionisme històric

Des de 1995 Gleb Nosovski ha estat coautor de llibres sobre la Nova Cronologia.
* Juntament amb Kalàixnikov i Anatoly Fomenko va datar l'Almagest de Claudi Ptolemeu entre l'onze i el setzè segle.
* Juntament amb Fomenko va datar alguns horòscops egipcis vells datant-los del 1000 dC. o com a molt tardar el 1700 dC..
* Dins 2003, juntament amb Fomenko va utilitzar mètodes astronòmics per a calcular que Jesús va viure vers els anys 1152-1185 dC..
Cal dir que hi ha altres científics russos que condemnen la Nova Cronologia per ser segons ells pseudocientífica.

## Llibres

* A.T. Fomenko, G.V. Nosovskiy, V.V. Kalashnikov: History: Fiction or Science? Chronology 3, Astronomical methods as applied to chronology. Ptolemy’s Almagest. Tycho Brahe. Copernicus. The Egyptian zodiacs. ISBN 2-913621-08-2
* A.T. Fomenko, G.V. Nosovskiy :History: Fiction or Science? Chronology 4, Russia.Britain.Byzantium.Rome. ISBN 2-913621-10-4

## Vegeu també

* Pedra de motlle
* Geopolímer
* Pedra de Coade
* Joseph Davidovits
* Anatoli Fomenko
* Pedra esculpida

## Referències

* 1 2 Bulletin "In defence of science" #1 of the Russian Academy of Sciences (en Rús) download - PDF
* ↑ Bulletin "In defence of science" #2 of the Russian Academy of Sciences (en Rús) download - PDF

## Enllaços externs

* Lloc web Oficial de Nova Cronologia (en rus)
* Cronologia
* NOVA CRONOLOGIA GLOBAL D'ANATOLY FOMENKO(pdf) Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine.
# Guisla de Besora

Guisla de Besora († d. 6 octubre 1088), filla de Gombau de Besora i la seva primera dona Guisla.
Per intermediació de Guislabert I de Barcelona es va casar (~1032) amb Mir Geribert, príncep d'Olèrdola, que havia enviudat feia poc. Varen tenir tres fills:
* Gombau (d. 17 octubre 1029 - d. 12 setembre 1067)
* Arnau Miró (d. 17 octubre 1029 - d. 13 novembre 1090)
* Ramon († d. 31 octubre 1060).

## Referències

* ↑ «Catalan Nobility» (en anglès), 2015. [Consulta: 6 febrer 2015].

## Bibliografia

* Ruiz Domènec, José Enrique. Quan els vescomtes de Barcelona eren. Barcelona: Fundació Noguera, 2006. ISBN 84-9779-475-3.

## Vegeu també

* Llinatge Besora
# Gunpowder

El Gunpowder (xinès: 珠茶; pinyin: zhū chá; lit. 'te de perles'; pronunciat [ʈʂú ʈʂʰǎ]) és un te verd xinès originari de la província del Zhejiang. Deu el seu nom a la seva versemblança amb els grans de pólvora de les seves fulles caragolades en forma de boles. Els xinesos l'anomenen zhchá perles de te, i la varietat més freqüent fora de la Xina o al te oolong amb propietats antioxidants.
La producció de te gunpowder es remunta a la dinastia Tang 618–907. però la seva introducció a Taiwan no fou fins als anys 1800. Va ser introduït per primera vegada a Taiwan al segle XIX. Les fulles de te de pólvora es marceixen, es couen al vapor, s'enrotllen i després s'assequen. Tot i que antigament les fulles individuals es manipulaven a mà, avui en dia tots els tes de pólvora de grau més alt s'enrotllen amb màquines. L'enrotllament fa que les fulles siguin menys susceptibles a danys físics i trencaments i els permet conservar més el seu sabor i aroma. A més, permet envellir certs tipus de tes oolong durant dècades si es cuiden torrant-los ocasionalment.
Les boles brillants indiquen que el te és relativament fresc i de bona qualitat. La mida de les boles també s'associa amb la qualitat, i les més grans es consideren una marca de te de menor qualitat. El te gunpowder d'alta qualitat tindrà boles petites i ben enrotllades. El te es divideix en diversos graus utilitzant una combinació de números i lletres

## Referències

* ↑ Wildish, Stephen. How to Drink Tea (en anglès). Random House, 2020-09-17, p. 178. ISBN 978-1-4735-8193-7.
* ↑ Zhu, Qin Yan; Hackman, Robert M.; Ensunsa, Jodi L.; Holt, Roberta R.; Keen, Carl L. «Antioxidative activities of oolong tea». Journal of Agricultural and Food Chemistry, 50, 23, 06-11-2002, pàg. 6929–6934. DOI: 10.1021/jf0206163. ISSN: 0021-8561. PMID: 12405799.
* ↑ Salter, Nicola. Hot Water for Tea: An inspired collection of tea remedies and aromatic elixirs for your mind and body, beauty and soul (en anglès). Archway Publishing, 2013-10-21, p. 63. ISBN 978-1-4808-0247-6.
* ↑ Dennig, Jens. Learning by brewing - TEXT EDITION: The easy way to better tea (en anglès). JENS DENNIG, 2020-08-01.
* ↑ Piovan*, Anna; Filippini, Raffaella; Vecchia, Francesca Dalla; Caniato, Rosy «Comparative Study of Leaf Morphology, Phenolics and Methylxanthines in Camellia sinensis Teas from the Italian Market» (en anglès). Journal of Pharmacognosy and Phytochemistry, 2, 5, 2014, pàg. 154–160. ISSN: 2349-8234.
# Guns n' Wankers

Guns n' Wankers és un grup de punk rock anglès format per exmembres de Snuff i de la banda de rock anglesa The Wildhearts a principis de la dècada del 1990. El grup estava format per Duncan Redmonds (veu i guitarra), Pat Walters (bateria i veu) i Joolz Dean (baix i veu). Els tres van formar la banda el mateix dia que Snuff va tocar el seu concert de comiat (ara reformat) al Kilburn National Club.
Després de fer una gira pel Regne Unit amb Leatherface, NOFX i Wat Tyler, el grup va realitzar alguns enregistraments publicats en forma d'EP a través de Rugger Bugger Records i compilats posteriorment per Fat Wreck Chords.
Guns n' Wankers es va separar a causa de la reconstitució de Snuff. Pat Walters va passar a tocar amb el cantant i compositor Marc Carroll a The Hormones i Joolz Dean va formar la el grup de punk rock Dogpiss.
La cançó «Skin Deep» es va publicar a l'àlbum recopilatori de Fat Wreck Chords Fat Music for Fat People (1994).

## Discografia

* Pop (1994)
* Metal (1994)
* Hardcore (1994)
* Silly (1994)
* G 'N' W (1994)
* For Dancing and Listening (1994)
* Pop - Hardcore - Metal - Silly (The Complete Recordings '93-'94) (2019)

## Referències

* ↑ «Julian Parkin». Julian Parkin. [Consulta: 6 març 2018].
* ↑ Brown, Krispy. «The Scary Clown Presents... Guns N' Wankers Are Back!» (en anglès americà). The Scary Clown Presents, 18-02-2019. [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Snuff - Farewell Show - Kilburn National - 1991». YouTube, 19-06-2015. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2018. [Consulta: 6 març 2018].
* ↑ «Snuff "That's Fine" 7″ OOP NoFx Guns N' Wankers Leatherface nglish». eBay. Arxivat de l'original el 6 de març 2018. [Consulta: 6 març 2018].
* ↑ «GunsNWankers - Main Page - FatWreckWiki» (en anglès). www.fatwreckwiki.com. [Consulta: 6 març 2018].
* ↑ «For Dancing and Listening, by Guns 'n' Wankers». Guns 'n' Wankers. [Consulta: 6 març 2018].
* ↑ «Dogpiss - Main Page - FatWreckWiki» (en anglès). www.fatwreckwiki.com. [Consulta: 6 març 2018].
# Gusttavo Lima

Nivaldo Batista Lima, més conegut pel nom artístic de Gusttavo Lima, (Presidente Olegário, Minas Gerais, 3 de setembre de 1989) és un cantant, compositor i instrumentista brasiler de música sertaneja, un gènere musical brasiler proper en els seus orígens al country.
Cantant des dels nou anys, Gusttavo Lima va iniciar la seva carrera com a solista als 18 anys. Es va fer famós arreu del Brasil l'estiu del 2011 amb l'estrena de la cançó "Balada Boa" del seu segon àlbum Gusttavo Lima e Você. Amb aquest àlbum va vendre més de 50.000 còpies posicionant-se així al Top 10 de Billboard Brasil i aconseguint un disc de platí. Al llarg del 2011 va ser la tercera persona més cercada al Brasil a Google, només superat per Paula Fernandes i Bruno Mars. Gusttavo Lima va arribar a recaptar al voltant de 150.000 reals per concert, cosa que el situa al costat d'altres artistes brasilers com Jorge & Mateus, Paula Fernandes, Luan Santana i Michel Teló. El gener del 2012 va fer concerts a nou ciutats dels Estats Units d'Amèrica, incloses Boston i Las Vegas. El 2010 publicà el seu primer disc Inventor dos Amores que incloïa 22 cançons.

## Discografia

| (2011) | Àlbums d'estudi Gusttavo Lima (2009) Do Outro Lado da Moeda (2014) Buteco do Gusttavo Lima Vol. 2 (2017) O Embaixador Falando de Amor (2021) | En directe Inventor dos Amores (2010) Gusttavo Lima e Você (2011) Ao Vivo em São Paulo (2012) Buteco do Gusttavo Lima (2015) 50/50 (2016) O Embaixador (2018) O Embaixador in Cariri (2019) Embaixador The Legacy (2020) Buteco In Boston (2021) Buteco Goiânia - Ao Vivo (2022) |

## Referències

* 1 2 3 Moreno, Vitor «Gusttavo Lima explica o que é o "tchê tchêrere tchê tchê"» (en portuguès). F5/Folha.com, 22-11-2011.
* ↑ Correa, Paola «Gusttavo Lima faz 22 anos e comemora sucesso, mesmo achando suas canções bregas» (en portuguès). R7, 03-09-2011. Arxivat 2012-01-07 a Wayback Machine.
* ↑ «Billboard Brasil Hot 100 Airplay» (en portuguès). Billboard Brasil, 01-11-2010. ISSN: 977-217605400-2.
* ↑ «TOP 5 BRASIL MUSICA - SEMANAL: 31/10/2011 – 04/11/2011» (en portuguès). Crowley Broadcast Analisys. Arxivat de l'original el 2011-11-14. [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ «Gusttavo Lima lança CD/DVD e canta seus sucessos no palco do Domingão do Faustão» (en portuguès). NheNheNhem, 21-11-2011. Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ «Paula Fernandes foi a pessoa mais buscada no Google Brasil em 2011» (en portuguès). G1, 15-12-2011.
* ↑ «Com cachês de até R$ 300 mil, Michel Teló, Paula Fernandes e outros cantores sertanejos provam que 2011 foi dos artistas solo» (en portuguès). viola Show, 09-01-2012. Arxivat 2012-12-08 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-12-08. [Consulta: 14 gener 2012].

## Enllaços externs

* Gusttavo Lima - Lloc web oficial
* Videoclip oficial de "Balada Boa" a YouTube
# Gymnogeophagus balzanii

Gymnogeophagus balzanii és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Paranà (Brasil, el Paraguai i Argentina) i Uruguai (Uruguai i Brasil).

## Referències

* ↑ Miranda Ribeiro, A. de 1918. Dous generos e tres especies novas de peixes Brasileiros determinados nas collecções do Museu Paulista. Rev. Mus. Paulista v. 10: 787-791, 1 pl.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gymnogeophagus lacustris

Gymnogeophagus lacustris és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Rio Grande do Sul (Brasil).

## Referències

* ↑ Miranda Ribeiro, A. de 1918. Dous generos e tres especies novas de peixes Brasileiros determinados nas collecções do Museu Paulista. Rev. Mus. Paulista v. 10: 787-791, 1 pl.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Harry Kümel

Harry Kümel (Anvers, Bèlgica, 27 de gener de 1940) és un director de cinema belga.

## Biografia

Harry Kümel és « Régent de Démonologie et Occultisme » del Collège de Pataphysique.
Conegut sobretot per la seva versió de Malpertuis, amb Orson Welles i Sylvie Vartan (1972), una adaptació de la novel·la fantàstica de Jean Ray. El 1971 realitza Les Lèvres rouges, una pel·lícula de gènere acolorit amb Delphine Seyrig en el paper d'una vampir lesbiana.
Surt als crèdits de cinc Sèries roses entre 1986 i 1990 i, el 1991,dirigeix una adaptació acadèmica d'una novel·la de Louis Couperus titulada com a el llibre Eline Vere .
Ensenya cinema a la universitat.

## Filmografia

* 1963: Hendrik Conscience
* 1965: De Grafbewaker
* 1969: Monsieur Hawarden
* 1971: Les Lèvres rouges, amb Delphine Seyrig
* 1972: Malpertuis, amb Orson Welles i Michel Bouquet
* 1978: Het verloren paradijs
* 1985: The Secrets of Love
* 1987: Sèrie rose (1 episodi)
* 1990: Sèrie rose (5 episodis)
* 1991: Eline Vere, amb Marianne Basler i Aurore Clément