OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Topfree

Topfree és el nom que es dona a un moviment social existent en alguns llocs de l'Amèrica del Nord que es proposa concedir a les dones el dret d'anar nues de cintura en amunt (topless) allà on els homes ho poden fer legalment i sense cap problema, com ara a la platja, en una piscina o en un parc. Així, a més, s'aconseguiria que les mares lactants no necessitessin buscar un lloc amagat per donar mamar als seus fills.
No es tracta pas, però, de reivindicar el dret a anar nu de cintura cap amunt en llocs com ara un restaurant, on aquesta pràctica no es permet pas ni als homes ni a les dones.
Una de les lluites d'aquest moviment té lloc a Califòrnia, on la fiscal Liana Johnsson afirma que sota la Llei Megan, les dones acusades d'exhibició indecent, ja sigui per donar mamar o per prendre el sol sense sostens, poden ser fitxades com a agressores sexuals, igual com els violadors i els pederastes.
Els promotors d'aquest moviment usen el terme Topfree per evitar les connotacions sexuals o eròtiques de topless

## Topfree a l'Amèrica del Nord

Llocs i regions de l'Amèrica del Nord on, en teoria, la llei reconeix el dret de la igualtat topfree:

### Canadà

* Colúmbia Britànica
* Manitoba
* Ontario

### Estats Units

* Estats:
** Hawaii
** Maine
** Nova York
** Ohio
** Texas
* Ciutats:
** Ashland, Oregon
** Boulder, Colorado
** Denver, Colorado
** Eugene, Oregon
** Happy Valley, Oregon
** Moscow, Idaho
** Portland, Oregon
** San Francisco, Califòrnia
** South Beach, Miami Beach, Florida
** Washington DC

## Topfree fora de l'Amèrica del Nord

En molts països, especialment a Europa no hi ha discussió legal sobre el fet que les dones poden anar en topless a la platja. En altres llocs, com ara Corea del Sud es considera del tot indecorós que les dones, o també els homes, vagin en topless.

## Vegeu també

* Topfree Equal Rights Association
* Gwen Jacobs
* Linda Meyer
* Igualtat
* Sexisme
* Nuesa
* Nudisme
* Nuditisme
* Tabú
* Monokini
* Topless
* La volta ciclista mundial nudista

## Enllaços externs

* topfree!
* Feminist Plaintiffs Withdraw From Cape Cod Shirtfree Case
# Copa croata de futbol

La copa croata de futbol (croat: Hrvatski nogometni kup) és una competició futbolística anual que es disputa a Croàcia, segona en importància al país després de la lliga.
La competició es disputa des de l'any 1992. Hi participen 48 clubs, de diverses categories, que s'enfronten entre ells per eliminatòries.
Durant la Segona Guerra Mundial, el 1941, ja es jugà aquesta competició (per únic cop) amb la victòria del Građanski Zagreb.

## Historial

Font:
| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 1941 | Gradjanski Zagreb (1) | 2-2, 6-2 | Concordia Zagreb |
| 1992 | Inker Zaprešić (1) | 1-1, 1-0 | HAŠK Građanski |
| 1992-93 | Hajduk Split (1) | 4-1, 1-2 | Croatia Zagreb |
| 1993-94 | Croatia Zagreb (1) | 2-0, 0-1 | NK Rijeka |
| 1994-95 | Hajduk Split (2) | 3-2, 1-0 | Croatia Zagreb |
| 1995-96 | Croatia Zagreb (2) | 2-0, 1-0 | NK Varteks Varaždin |
| 1996-97 | Croatia Zagreb (3) | 2-1 | NK Zagreb |
| 1997-98 | Croatia Zagreb (4) | 1-0, 2-1 | NK Varteks Varaždin |
| 1998-99 | NK Osijek (1) | 2-1 (prò.) | Cibalia Vinkovci |
| 1999-00 | Hajduk Split (3) | 2-0, 0-1 | Dinamo de Zagreb |
| 2000-01 | Dinamo de Zagreb (5) | 2-0, 1-0 | Hajduk Split |
| 2001-02 | Dinamo de Zagreb (6) | 1-1, 1-0 | NK Varteks Varaždin |
| 2002-03 | Hajduk Split (4) | 1-0, 4-0 | Uljanik Pula |
| 2003-04 | Dinamo de Zagreb (7) | 1-1, 0-0 | NK Varteks Varaždin |
| 2004-05 | NK Rijeka (1) | 2-1, 1-0 | Hajduk Split |
| 2005-06 | NK Rijeka (2) | 4-0, 1-5 | NK Varteks Varaždin |
| 2006-07 | Dinamo de Zagreb (8) | 1-0, 1-1 | Slaven Belupo |
| 2007-08 | Dinamo de Zagreb (9) | 3-0, 0-0 | Hajduk Split |
| 2008-09 | Dinamo de Zagreb (10) | 3-0, 0-3 (4-3 p) | Hajduk Split |
| 2009-10 | Hajduk Split (5) | 2-1, 2-0 | HNK Šibenik |
| 2010-11 | Dinamo de Zagreb (11) | 5-1, 3-1 | Varaždin |
| 2011-12 | Dinamo de Zagreb (12) | 0-0, 3-1 | NK Osijek |
| 2012-13 | Hajduk Split (6) | 2-1, 3-3 | Lokomotiva Zagreb |
| 2013-14 | NK Rijeka (3) | 1-0, 2-0 | Dinamo de Zagreb |
| 2014-15 | Dinamo de Zagreb (13) | 0-0 (prò.) (4-2 p) | RNK Split |
| 2015-16 | Dinamo de Zagreb (14) | 2-1 | Slaven Belupo |
| 2016-17 | NK Rijeka (4) | 3-1 | Dinamo de Zagreb |
| 2017-18 | Dinamo de Zagreb (15) | 1-0 | Hajduk Split |
| 2018–19 | HNK Rijeka (5) | 3–1 | GNK Dinamo Zagreb |
| 2019–20 | HNK Rijeka (6) | 1–0 | NK Lokomotiva |
| 2020–21 | GNK Dinamo Zagreb (16) | 6–3 | Istra 1961 |
| 2021–22 | HNK Hajduk Split (7) | 3–1 | HNK Rijeka |
| 2022–23 | HNK Hajduk Split (8) | 2–0 | HNK Šibenik |
| 2023–24 | GNK Dinamo Zagreb (17) | 3–1 | HNK Rijeka |

## Referències

* ↑ «Copa de Croàcia». UEFA.com. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Croatia - Cup Histories». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Pantalons de golf

El pantaló de golf és un calçó bombatxo rematat uns deu centímetres per sota del genoll, i generalment dut en combinació amb mitjons alts. Es tracta, insistim-hi, d'un tipus de calçó, malgrat el nom. El català pantaló de golf equival a l'anglès plus fours o golfing trousers, esp. pantalón de golf, fr. culotte de golf, it. calzoni alla zuava (mot aplicat també, més genèricament, al 'calçó bombatxo' en general), port. calças de golfe, etc.
El pantaló (calçó) de golf era considerablement més llarg que els altres models de calçó bombatxo usats prèviament. Popularitzat pel príncep de Gal·les (futur Eduard VIII) per a jugar a golf (d'on el nom), ràpidament es posà de moda entre les classes altes britàniques fins a suplantar altres formes de calçó bombatxo que l'havien precedit. Aquesta moda s'estengué a altres classes socials i a altres països, de manera que durant els anys vint i trenta a tot el món euròpid els pantalons de golf, percebuts com a signe d'elegància i dinamisme, eren molt usats com a roba d'esport i de camp, però també de carrer; esdevingueren una de les peces de roba més arquetípiques de l'època. També eren considerats adients per a nens i adolescents; d'ací que formin part del vestuari característic de Tintín.
Mesura de la popularitat dels pantalons de golf és llur imitació per part de l'uniforme militar en determinats exèrcits o armes durant aquest període (per exemple, entre l'oficialitat britànica desmuntada, durant els anys trenta). També els feixistes italians hi foren addictes, com a altra mena de bombatxos.
Impròpiament, en català col·loquial a voltes dels pantalons de golf se'n diu bombatxos, prenent el tot per la part.

## Referències

* ↑ Fashion Encyclopedia, Plus fours – (en anglès)

## Bibliografia

* Barthorp, Michael. British infantry uniforms since 1660. Colour illustrations by Pierre Turner. Poole; Dorset: New Orchard, [1982 o post.] ISBN 1-85079-009-4
* Byrde, Penelope. The Twentieth century. London: B.T. Batsford, 1986. (A visual history of costume) ISBN 0-7134-4859-8
* Laver, James. Breve historia del traje y la moda. Apéndice de Enriqueta Albizua Huarte. 10ª ed. Madrid: Cátedra, 200+6. (Ensayos arte Cátedra) ISBN 84-376-0732-9

## Vegeu també

* Bombatxo
* Calçó
# Carlos Villar Turrau

Carlos Villar Turrau (Sant Sebastià, 22 de desembre de 1945) és un militar espanyol, cap d'Estat Major de l'Exèrcit de Terra de 2006 a 2008.
Va ingressar a l'Acadèmia General Militar en 1963, de la qual va sortir com a tinent d'Enginyers al juliol de 1967. Va ascendir a capità el 1971. És llicenciat en ciències econòmiques. De 1968 a 1980 ha ocupat diversos càrrecs en la brigada d'infanteria lleugera paracaigudista, en la Divisió de Logística de l'Estat Major de l'Exèrcit, en el gabinet del ministeri de Defensa d'Espanya i en la Secretaria d'Estat d'Administració Militar. De 1994 a 1997 va ser coronel cap del Regiment de Guerra Electrònica Estratègica n. 32 i del Regiment de Transmissions Estratègiques n. 22. El 1998 fou ascendit a general de brigada i va ser nomenat president del Grup d'Estudis per a la Implantació del Nou Model de Forces Armades (1998-1999). Després fou assessor del cap d'Estat Major de l'Exèrcit de Terra (JEME) en Sistemes d'Informació i Comunicacions, on se li va encomanar l'elaboració del Pla Director de Recerca i Desenvolupament (PDID), per encàrrec de la direcció general d'Armament i Material (DGAM).
En juny de 2000 fou nomenat subdirector general de Tecnologia i Centres de la DGAM, i en setembre de 2001 fou nomenat director general, càrrec que va ocupar fins 2006, i ascendit a general de divisió. En 2005 fou ascendit a tinent general i col·laborà amb l'Agència Europea de Defensa com a membre del seu comitè director.
El 28 d'abril de 2006 fou nomenat cap d'Estat Major de l'Exèrcit de Terra (JEME) per substituir José Antonio García González (qüestionat per mantenir una actitud passiva en el “cas Mena”). Va ocupar el càrrec fins al 18 de juliol de 2008. Després fou nomenat vicepresident d'estratègia de Santa Bárbara Sistemas, empresa que havia realitzat nombrosos contractes amb el Ministeri de Defensa d'Espanya.

## Referències

* ↑ Carlos Villar Turrau, El Espía Digital
* ↑ Ascendido por el PP y experto en la Otan, Diario de León, 29 d'abril de 2006
* ↑ El Gobierno elige al teniente general Carlos Villar Turrau como nuevo jefe del Ejército, El País, 8 d'abril de 2006
* ↑ REAL DECRETO 1274/2008, de 18 de julio, por el que se dispone el cese del General de Ejército del Cuerpo General de las Armas del Ejército de Tierra don Carlos Villar Turrau como Jefe del Estado Mayor del Ejército de Tierra
* ↑ Un coronel retirado llama "sinvergüenza, inmoral y traidor" al anterior jefe del Ejército por fichar por Santa Bárbara, Europa Press, 24 de febrer de 2009
* ↑ Carlos Villar Turrau, Consejero Delegado de General Dinamycs y Alfonso Ramonet jefe de Operaciones Terrestes GD Europe Arxivat 2018-07-29 a Wayback Machine., onemagazine.es, 23 de maig de 2010
* ↑ Luis Gonzalo Segura El libro negro del ejército español

## Enllaços externs

* «Obra de Carlos Villar Turrau» a Dialnet.
# Vrbové

Vrbové és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trnava.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1332.

## Persones il·lustres

* Móric Beňovský (1746-1786): aventurer, viatger, explorador, colonitzador, escriptor i rei de Madagascar.
* Jozef Adamec (1942-2018): futbolista eslovac-

## Ciutats agermanades

* Allsted, Alemanya
* Spišské Podhradie, Eslovàquia
* Vítkov, República Txeca

## Galeria d'imatges

* Cúria de Beňovský
* Sinagoga
* Torre de Šikmá
* Fàbrica Trikota
# Yue Jiu

Yue Jiu :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 樂就 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 乐就 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Yue (樂).
Yue Jiu (mort el 197) va ser un general militar servint sota el comandament del senyor de la guerra Yuan Shu durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. En el 197, quan Yuan Shu estava atacant Chen (陳; en l'actualitat Anhui o Henan), el senyor de la guerra Cao Cao va dirigir una campanya contra Yuan Shu. Quan Yuan va sentir que Cao s'aproximava, va abandonar el seu exèrcit i va escapar, deixant enrere a Qiao Rui, Li Feng, Liang Gang i Yue Jiu per resistir l'atac de Cao. Però ells van ser derrotats per les forces de Cao i morts.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 1, Biografia de Cao Cao.
* Sima Guang. Zizhi Tongjian, Capítol 62.
# Topi nepalès

El topi nepalès (nepalès: नेपाली टोपी) o topi de Daca (nepalès: ढाका टोपी) és un tipus de lligadura popular del Nepal, part de la indumentària tradicional d'aquest país.
Aquesta lligadura consisteix en una mena de casquet fabricat amb una tela anomenada daca, la qual també s'utilitza per un tipus de brusa, la dhaka-ko-cholo. La paraula topi significa 'barret' en nepalès i en maithili. El topi també és utilitzat per molts terai i comunitats de l'Himalàia. Els topis es regalen durant les festivitats Dashin, Tihar i Chhath.
El fundador de l'ONG The Art of Living Foundation Sri Sri Ravi Shankar va declarar l'1 de març com el Dia del topi nepalès (nepalès: ढाका टोपी) durant una visita a Pokhara.

## Història

El topi de Daca es denominat així perquè el disseny de la impressió és un patró i disseny tradicional d'una tela original de Daca, ciutat capital de Bangladesh, de la qual es van importar les teles cap al Nepal per fabricar un dels estils del topi. Avui en dia, és estrany que algú porti un topi amb tela de Daca original, pel seu elevat preu.

## Fabricació

Generalment els topis són fabricats a Palpa i a la regió oriental de Nepal, principal a Bhojpur. Estan fets en telers manuals que es troben en cases nepaleses.

## Topi Bhaad-gaaule

El topi Bhaad-gaaule (nepalés: भाद्गाउले टोपी) és un tipus de topi de color negre o fosc, popular al poble Newa, part de la seva indumentària tradicional, i fabricat a les ciutats de Bhaktapur i Bhadgaon. Fa molts anys, durant la era Panchayat i inclús abans, el topi produït a Bhaktapur era una peça de roba important pels homes de Kathmandú. Inclús era obligatori portar-lo per entrar a oficines o sales del govern, com el Singha Durbar.

## Referències

* 1 2 Poudyal, Anubhuti. «Put a cap on it» (en anglés), 12-12-2013. Arxivat de l'original el 2017-10-12. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ «Bhadgaule topi winning over young hearts | Capital». Arxivat de l'original el 2015-05-22. [Consulta: 30 juliol 2015].
# Riu Mura

El riu Mura - (alemany) Mur - és un riu llarg d'Europa Central, l'afluent principal del Drava, que alhora és afluent del Danubi. Té una llargària total de 465 km, 295 dels quals passen per Àustria, 98 per Eslovènia i la resta forma la frontera natural entre Croàcia i Hongria. La ciutat més gran a la vora del Mura és Graz (Àustria).

## Referències

* ↑ «Riu Mura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Carlos Westendorp Cabeza

Carlos Westendorp Cabeza (Madrid, 7 de gener de 1937) és un polític, diplomàtic i jurista espanyol, que fou Ministre d'Afers Exteriors durant l'últim govern de Felipe González.

## Biografia

Va néixer el 7 de gener de 1937 a la ciutat de Madrid. Llicenciat en dret va ingressar a la carrera diplomàtica el 1964, sent destinat cònsol adjunt a la ciutat de São Paulo l'any 1966, on hi va romandre tres anys.

## Activitat política

Fins a l'any 1975 va ocupar diversos càrrecs tècnics als Ministeris d'Indústria i Afers exteriors, moment en el qual fou enviat com a Conseller d'Assumptes Econòmics a la ciutat neerlandesa de La Haia dins de l'estratègia dels primers governs espanyols després de la dictadura franquista de mantenir una política activa amb la Comunitat Econòmica Europea (CEE).
Afiliat al Partit Socialista Obrer Espanyol el 1977, dos anys més tard, després de la creació del Ministeri de Relacions amb la Comunitat Europea va ser nomenat assessor d'aquest, ocupant diversos llocs al Ministeri fins al 1986 en el qual és nomenat, després de la incorporació d'Espanya a la CEE, ambaixador Permanent d'Espanya davant la CEE a la seva seu de Brussel·les. El 1991 fou nomenat Secretari d'Estat per a la CEE en substitució de Pedro Solbes Mira. El 19 de desembre de 1995 fou nomenat Ministre d'Afers Exteriors en substitució de Javier Solana Madariaga, el qual abandonà el govern de la nació per esdevenir Secretari General de l'OTAN.
Posteriorment fou Ambaixador Representant Permanent d'Espanya davant les Nacions Unides fins que el 1997 la mateixa ONU el designà Alt Representant Internacional per a Bòsnia i Hercegovina en el procés de pacificació de Iugoslàvia.
El 1999 abandonà aquest càrrec per esdevenir eurodiputat pel PSOE en les eleccions europees al Parlament Europeu. Abandonà el seu escó europeu l'any 2003 per ser membre de la llista socialista a l'Assemblea de Madrid en les eleccions autonòmiques d'aquell any, sent escollit diputat. El 2006 renuncià a la seva acta de diputat de Madrid per esdevenir ambaixador d'Espanya als Estats Units d'Amèrica. Fou assessor del Grup de Reflexió creat pel Consell Europeu per identificar i respondre als desafiaments de la Unió Europea d'aquí als anys 2030.
És president de Westendorp International S.L., una empresa de consultoria privada. Ha dirigit conferències i conferències i ha escrit articles i llibres sobretot sobre Afers Europeus, pels quals va ser guardonat amb el Premi Salvador de Madariaga de Periodisme. Ha estat guardonat amb diverses condecoracions espanyoles i estrangeres, entre elles la Gran Creu de l'Orde de Carles III i l'Officier de la Légion d'Honneur.

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Carlos Westendorp al Parlament Europeu
* Biografia Arxivat 2015-07-17 a Wayback Machine. al Club de Madrid
* Biografia Arxivat 2020-01-14 a Wayback Machine. al web del Ministeri d'Afers Exteriors
# Yue Fei

    En aquest nom xinès, el cognom és Yue.
Estàtua de Yue Fei, dins el seu mausoleu de Hangzhou. Els quatre caràcters en el cartell es llegeixen, Huan wo he shan, o "Retorn al meu territori", lit. "Retorn als meus rius i muntanyes". :
| Noms (detalls) ||
| Conegut també com: | Yue Fei, Yueh Fei, Yo Fei, Yao Fei, Ngok Fei, Nawk Fai |
| Xinès Tradicional: | 岳飛 |
| Xinès Simplificat: | 岳飞 |
| Hanyu Pinyin: | Yuè Fēi |
| Wade-Giles: | Yüeh Fei |
| Gan: | Ngok5 Fi1 |
| Nom estilitzat: | Pengju |
| Xinès Tradicional: | 鵬舉 |
| Xinès Simplificat: | 鹏举 |
| Hanyu Pinyin: | Péngjǔ |
| Wade-Giles: | P'eng Chü |
| Cantonès: | Paang$^4$ Geui² |
| Noms a títol pòstum (s): | Wumu, Zhongwu |
| Xinès: | 武穆, 忠武 |
| Hanyu Pinyin: | Wǔmù, Zhōngwǔ |
| Wade-Giles: | Wumu, Jungwu |
| Cantonès: | Mou⁵ Muk⁶, Jung¹ Mou⁵ |
Yue Fei (Tangyin, Henan, 24 de març de 1103 - Hangzhou, Zhejiang, 27 de gener de c. 1141 o 1142) fou un heroi nacional xinès.
General de les forces de Kaocong, darrer príncep de la dinastia Song del Sud (1127-62), vencé diverses vegades els invasors Jin, però en plena glòria fou arrestat sota l'acusació de ser una amenaça pel tron de l'emperador, acusacions fetes per un general gelós i un ministre traïdor i fou condemnat a mort
La seva tomba, en el temple de Yue Fei a Hangzhou, és un santuari nacional.

## Referències

* ↑ Shih-shan Henry Tsai. The Eunuchs in the Ming Dynasty. SUNY Press, 1996, p. 98. ISBN 978-0-7914-2687-6.
* ↑ Godwin C. Chu; Yan'an Ju The Great Wall in Ruins: Communication and Cultural Change in China. SUNY Press, 1993, p. 225. ISBN 978-0-7914-1621-1.
* ↑ China to Commemorate Ancient Patriot Yue Fei

## Enllaços externs

* "La història de Yue Fei" Arxivat 2007-08-13 a Wayback Machine. (en xinès)
# Museu de Microminiatures

El Museu de Microminiatures està situat al municipi del Castell de Guadalest (Marina Baixa, País Valencià). Aquest museu exhibeix una col·lecció de microescultures i micropintures de Manuel Ussà.
En aquest museu es pot contemplar una col·lecció de miniatures amb lupes molt potents. Entre les diferents miniatures destaquen:
* L'Estàtua de la Llibertat dins de l'ull d'una agulla.
* La maja nua de Goya pintada en l'ala d'una mosca.
* Un elefant modelat en els ulls d'un mosquit.
* Un camell passant per l'ull d'una agulla.
* El tres de maig a Madrid de Goya pintats en un gra d'arròs.

## Referències

* ↑ «Los 7 museos más originales de España». [Consulta: 3 juny 2020].
* ↑ «Museo de Miniaturas». Red Jaén. [Consulta: 3 juny 2020].
# Bradano

El Bradano és un riu del sud d'Itàlia. El seu nom antic era Bradanus.
Segons l'Itinerari d'Antoní, era un riu de Lucània. Era un riu important, i naixia a les muntanyes properes a Venusia. Desembocava al golf de Tàrent, al nord de Metapont. A l'antiguitat marcava segurament la frontera entre Lucània i Apúlia. Apià parla d'un riu situat prop de Metapont al que dona el mateix nom que a la ciutat (πόταμος ἐπώνυμος 'riu epònim') que no pot ser altre que el Bradano. Es creu que en el seu curs final portava el nom de Metapont.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bradanus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 gener 2023].
# Viktor von Dankl

Viktor von Dankl va ser un general austríac de la Primera Guerra Mundial, (Udine, 18 de setembre de 1854 -Innsbruck, 8 de gener de 1941)

## Formació

Victor Dankl neix a la província de Venècia, llavors austríaca, on el seu pare era capità. Estudia a Gorizia, després a Trieste a escoles germanòfiles. L'any 1869 entra com a cadet a Sankt Pölten i finalment a l'Acadèmia militar teresiana.
Comanda la 66a brigada d'infanteria l'any 1903 a Trieste, després de 1905 a 1907, la 16a d'infanteria, igualment amb base a Trieste, i, fins a l'any 1912, la 36a Divisió d'infanteria a Zagreb, a continuació va ser el cap del 14è cos d'exèrcit a Innsbruck.

## Primera Guerra Mundial

L'estiu de 1914, comanda el 1r exèrcit austrohongarès, llavors en el front de l'Est, sota les ordres del cap d'estat-major general Franz Conrad von Hötzendorf. El 22 d'agost, passa el riu San i guanya la batalla de Krasnik: és decorat amb l'Orde militar de Maria Teresa i ennoblit just en el moment que els exèrcits austrohongaresos pateixen la derrota de la batalla de Lemberg. Pot revenjar-se parcialment en la batalla del Vistula de resultat indecís (setembre-octubre 1914).
Al maig de 1915, amb l'entrada d'Itàlia a la Primera Guerra Mundial, fou nomenat comandant en cap de la defensa del Tirol des del seu quarter general a Bozen. Les seves tropes menys equipades i en inferioritat numèrica queden a la defensiva. Al març de 1916, comanda l'11 Exèrcit i participa en l'ofensiva d'Asiago dirigida per Conrad von Hötzendorf, el seu exèrcit va avançar fins a la seva unió amb el 3r exèrcit però no van poder arribar-hi. L'ofensiva de Brussílov al Front Oriental obliga a posar fi a aquest progrés davant l'obligació d'enviar tropes a Galítsia.

## Retirada

El 17 de juny de 1916 va ser rellevat del seu comandament amb el general Pichler. Va passar a operar-se d'un goll i va quedar assignat al comandament del Primer Regiment de Guardaespatlles. El 1918 va ser elevat al títol de comte. El 1925 va assumir la cancelleria de l'Orde de Maria Teresa i des d'aquest lloc defensa la causa dels vells aparells, dels antics soldats i l'antic ordre, i desitja el retorn de l'emperador. Durant l'Anschluss, que critica, el 1938, es retira de la vida pública. Va morir el 8 de gener de 1941 i va ser enterrat al cementiri de Wilten, Innsbruck, tres dies després de la mort de la seva dona. El Tercer Reich no li va retre honors militars.

## Condecoracions

* L'Orde militar de Maria-Teresa
* Creus del mèrit militar (Àustria)
* Gran-creu de l'Orde imperial de Leopold
* Creu de ferro de primera i segona classe
* Orde Teutònic.

## Referències

* ↑ «Colonel General Viktor Graf Dankl von Krasnik». Arxivat de l'original el 2012-07-17. [Consulta: 24 novembre 2019].
* ↑ Galbiati, Manuel.. Dizionario biografico della Grande Guerra. Chiari (BS): Nordpress, 2009. ISBN 978-88-95774-15-2.
* 1 2 Oswald.

## Bibliografia

* von Gschließer, Oswald. Dankl von Krasnik, Viktor Graf. ISBN 120880687.