OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Florenci d'Hainaut

Florenci d'Hainaut (en francès: Florent de Hainaut; v.1255-1297) fou príncep d'Acaia pel seu matrimoni amb Isabel de Villehardouin.

## Biografia

Florenci era fill de Joan d'Avesnes, comte hereu d'Hainaut i d'Adelaida d'Holanda.
El 1285, el comte de Chiny el va convidar a participar en un torneig que va durar sis dies i en va ser un dels herois, el fet va ser descrit pel trobador Jacques Bretel en una obra titulada Tournoi de Chauvency.
Florenci va ser governador de Zelanda i més tard va passar al servei de Carles II d'Anjou, rei de Nàpols, que el va nomenar conestable de Nàpols.
El 16 de setembre del 1289 es va casar amb Isabel de Villehardouin, princesa d'Acaia, filla de Guillem II de Villehardouin i d'Anna Àngel-Comnè, que ja era vídua de Felip d'Anjou-Nàpols. En van tenir una sola filla:Matilda d'Hainaut. El pare d'Isabel, que tenia els drets del títol de príncep d'Acaia, els en va transferir a la parella amb la condició que si no tenien fills el títol li seria retornat i que si Florent moria abans que Isabel, ella hauria de demanar-li permís per tornar-se a casar.
La parella es va instal·lar a Acaia i Florenci va negociar amb l'emperador romà d'Orient el tractat de pau de Klarentza el 1290. Atès que les tropes dels Anjou havien estat expulsades de Sicília, la reconquesta de l'Imperi Llatí era només una il·lusió i tampoc refiava Florenci rebre reforços per la defensa del principat d'Acaia.
Però la pau va ser precària i els romans d'Orient es van apoderar de Calamata el 1293. Florenci va enviar una ambaixada en protesta adreçada a Andrònic II Paleòleg el qual la va tornar al principat. El 1296, un noble grec es va apoderar de la fortalesa de Sant Jordi, a l'Arcàdia. Florenci va assetjar el castell però va morir mentrestant, abans que les seves tropes poguessin prendre'l.

## Referències

* ↑ Dinaux, 1863, p. 376.
* ↑ Williams i Bookidis, 2003, p. 402.
* ↑ Setton, 1976, p. 151.
* ↑ Buchon, 1811, p. 219.

## Bibliografia

* Buchon, Jean Alexandre. Choix de chroniques et mémoires sur l'histoire, Volum 2. Auguste Desrez, 1811.
* Dinaux, Arthur. Trouvères, jongleurs et ménestrels du nord de la France et du midi de la Belgique. Téchener, 1863.
* Grousset, René. L'Empire du Levant: Histoire de la Question d'Orient. París: Payot, 1949.
* Setton, Kenneth M. The Papacy and the Levant (1204–1571), Volume I: The Thirteenth and Fourteenth Centuries. The American Philosophical Society, 1976. ISBN 0-87169-114-0.
* Williams, Charles K.; Bookidis, Nancy. Corinth, the Centenary, 1896-1996, Volum 20. ASCSA, 2003.
# Birutė Kalėdienė

Birutė Kalėdienė (Baltrušiai, 2 de novembre de 1934), de soltera Zalogaitytė, és una atleta lituana, ja retirada, especialista en el llançament de javelina, que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del llançament de javelina del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, fou quarta en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en la prova del llançament de javelina del Campionat d'Europa d'atletisme de 1958 i els campionats soviètics de 1958 a 1960. El 1958 es convertí en la primera atleta lituana en establir un rècord del món i fou escollida atleta lituana de l'any. El 1966 es retirà i passà a exercir tasques d'entrenadora a Kaunas, però continuà competint en categoria veterans i el 2005 guanyà el campionat del món de la categoria F70 (Masters). El 3 de setembre de 2008 va establir el rècord del món de javelina per a majors de 75 anys.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 57,49 metres (1958)

## Referències

* 1 2 3 Birutė Kalėdienė a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Women)». [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ «Records Outdoor Women», 11-01-2012. Arxivat de l'original el 2012-01-11. [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Megaterioïdeus

Els megaterioïdeus (Megatherioidea) són una superfamília de mamífers pilosos del subordre dels peresosos (Folivora). Aparegueren a l'Eocè mitjà, fa uns 41,3 milions d'anys. Els seus únics representants vivents, els peresosos tridàctils, són endèmics de les Amèriques, igual que gairebé totes les espècies fòssils, tot i que hi ha possibles troballes de megaloníquids de l'Antàrtida, que durant l'Eocè encara estava connectada amb Sud-amèrica. Els megaterioïdeus basals, els megatèrids i els peresosos tridàctils són (o eren) arborícoles, mentre que els altres eren animals terrestres de majors dimensions.

## Referències

* 1 2 Entrada «Megatherioidea» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 febrer 2024].
* ↑ Kelt i Patton, 2020, p. 68.
* ↑ Vizcaíno, Sergio F.; Scillato-Yané, Gustavo J. «An Eocene tardigrade (Mammalia, Xenarthra) from Seymour Island, West Antarctica» (en anglès). Antarctic Science, vol. 7, 4, 1995, pàg. 407-408. Bibcode: 1995AntSc...7..407V. DOI: 10.1017/S0954102095000563.
* ↑ Toledo et al., 2014, p. 276.

## Bibliografia

* Kelt, D. A.; Patton, J. L. A Manual of the Mammalia: An Homage to Lawlor's Handbook to the Orders and Families of Living Mammals (en anglès). University of Chicago Press, 2020. ISBN 13-978-0-226-53314-8.
* Toledo, N.; Cassini, G. H.; Vizcaíno, S. F.; Bargo, M. S. «Mass estimation of Santacrucian sloths from the Early Miocene Santa Cruz Formation of Patagonia, Argentina» (en anglès). Acta Palaeontologica Polonica, 59, 2, 2014, pàg. 267-280. DOI: 10.4202/app.2012.0009.
# Instal·lacions de Zubieta

Les instal·lacions de Zubieta (en basc: Zubietako Kirol-instalakuntzak, són un complex esportiu del club de Primera Divisió Reial Societat. Situades a Zubieta, un enclavament de Sant Sebastià (adjacent a l'Hipòdrom Municipal de Sant Sebastià), es van inaugurar l'any 2004 en la seva forma modernitzada, tot i que s'havien inaugurat originalment l'any 1981. El seu element principal, el camp José Luis Orbegozo, és el camp d'entrenament de la Reial Societat, i seu de la Reial Societat B.
Ocupen una superfície de 70.000 m², i el complex va ser dissenyat per l'arquitecte Izaskun Larzábal.

## Instal·lacions

* El Campo José Luis Orbegozo amb una capacitat de 2.500 seients, és l'estadi principal de les Instal·lacions de Zubieta i seu de la Reial Societat B, l'equip filial de la Reial Societat.
* 2 camps de gespa utilitzats pels equips juvenils del club.
* 2 camps artificials.
* 2 minicamps de gespa.
* Centre de serveis amb gimnàs.

## Referències

* ↑ «Edificio Gorabide Zubieta» (en castellà). Izaskun Larzabal Architecture. Arxivat de l'original el 10 d'agost 2017. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ «Edificio Garatu/Gainditu Zubieta» (en castellà). Izaskun Larzabal Architecture. Arxivat de l'original el 10 d'agost 2017. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ «Nuevo campo Z2 // Zubieta» (en castellà). Izaskun Larzabal Architecture. Arxivat de l'original el 10 d'agost 2017. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ «Centre d'Entrenament de Zubieta». soccerway.com. [Consulta: 25 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* Estadis d'Espanya (anglès)
# Patrick Flynn

Patrick Flynn (Bandon, 17 de desembre de 1894 - Queens, 5 de gener de 1969) va ser un atleta irlandès de naixement, però estatunidenc d'adopció, especialista en els 400 metres tanques, que va competir en els anys previs i posteriors a la Primera Guerra Mundial.
Nascut a Irlanda, el 1913 emigrà als Estats Units. Poc després començà a practicar l'atletisme i es va enfrontar a Hannes Kolehmainen en uns 5.000 metres, amb qui va perdre per menys d'una iarda. L'esclat de la Primera Guerra Mundial li va impedir prendre part en els Jocs Olímpics de 1916. Durant la guerra es va allistar al 165è Regiment d'Infanteria. Arribà al grau de sergent i va lluitar a França, on va ser ferit en un braç.
En tornar a casa va reprendre els entraments d'atletisme. El seu entrenador el va persuadir per reconvertir-se a les curses d'obstacles i mitja distància. El 1920 va guanyar el títol de l'Amateur Athletic Union dels 3.000 metres obstacles, tot establint un nou rècord nacional amb 9' 58.2". El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà trees proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de plata en la cursa dels 3.000 metres obstacles. Una caiguda en un obstacle li va impedir lluitar per l'or, que fou pel britànic Percy Hodge. Fou quart en la cursa de cros per equips i novè en la prova individual de cros.
El 1925 es retirà de la pràctica esportiva. Amb l'esclat de la Segona Guerra Mundial demanà l'ingrés a l'exèrcit, però la sol·licitud fou rebutjada. Es desconeix com va viure els últims anys. Va morir el 5 de gener de 1969 i és enterrat al Cementiri Nacional de Long Island.

## Millors marques

* 3.000 metres obstacles. 9.58.2" (1920)

## Referències

* ↑ «Pat Flynn Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 31 de gener 2012. [Consulta: 26 setembre 2018].
* ↑ Percy Hodge a olympic.org
* ↑ Patrick Flynn a trackfield.brinkster.net
# Butanona

La butanona, metiletilcetona o peròxid de MEK (de l'anglès methyl ethyl ketone), és un compost orgànic de la família de les cetones. En condicions ambient, es presenta en forma de líquid incolor inflamable, d'olor dolç i penetrant. En la naturalesa, es troba com substància en el regne vegetal, produït per alguns arbres i present en petites quantitats en fruits i vegetals. És un producte industrial, utilitzat com a base dissolvent en diverses aplicacions i com a intermediari de síntesi del peròxid de metiletil cetona, usat en la catàlisi d'algunes reaccions de polimerització com per exemple la de la resina epoxi. En el medi ambient, es troba com a producte derivat de la combustió de carburants dels motors de mitjans de locomoció.

## Vegeu també

* Resina epoxi
* Fibra de carboni
* Fibra de vidre

## Referències

* ↑ Agency for Toxic Substances and Disease Registry (ATSDR), Resum de Salut Pública Butanona (butanona), 2006.11.04 en http://www.atsdr.cdc.gov/es/phs/es_phs29.html

## Enllaços externs

* Institut Nacional de Seguretat i Higiene en el Treball (INSHT) d'Espanya, Fitxes Internacionals de Seguretat Química, butanona Arxivat 2009-12-13 a Wayback Machine.
# Jordi I Ghisi

Jordi I Ghisi (italià: Giorgio I Ghisi; mort el 15 de març del 1311) fou un senyor feudal llatí a la Grècia sota el domini franc.
Fill de Bartolomeu I Ghisi i la seva primera muller, una filla de Guiu II de Dramelay, era baró de Calandritsa, al Principat d'Acaia. El 1292 també fou nomenat castellà de Calamata. Aquell mateix any, després d'una sèrie d'incursions destructives a les possessions insulars gregues i llatines del mar Egeu, l'almirall aragonès Roger de Llúria, tirà les àncores del seu estol a Navarino. Tement que els aragonesos els arrabassessin terres a Acaia o renovessin les seves incursions, i davant l'absència del príncep Florenci d'Hainaut, que era a Itàlia, Jordi reuní dos-cents cavallers a Andrussa i atacà els aragonesos. En un enfrontament breu però sangonent, els aqueus foren derrotats i Jordi fou capturat, tot i que poc després seria rescatat per 8.000 perpres quan l'estol aragonès posà rumb a Clarença.
El 1303, a la mort del seu pare, heretà la senyoria sobre les illes egees de Tinos i Míkonos, amb feus a Sèrifos i Ceos. Així mateix, esdevingué triarca de Negrepont (Eubea) a través de la seva segona muller, Alícia dalle Carceri. Morí a la batalla del Cefís contra la Gran Companyia Catalana el 1311.

## Referències

* 1 2 Bon, 1969, p. 234, 235 i 459.
* ↑ Bon, 1969, p. 167.
* ↑ Miller i 1908, 185 i 186.
* ↑ Setton, 1975, p. 12.
* ↑ Ayensa, 2020, p. 138.

## Bibliografia

* Ayensa, E. «La dominació catalana a Grècia en el segle xiv: història, arqueologia, record i mite». Catalan Historical Review, 13, 2020, pàg. 135-147.
* Bon, A. La Morée franque. Recherches historiques, topographiques et archéologiques sur la principauté d'Achaïe (en francès). De Boccard, 1969.
* Setton, K. M. Catalan Domination of Athens 1311–1388, Revised Edition (en anglès). Variorum, 1975. ISBN 0-902089-77-3.
# Huang Zhihong

Huang Zhihong (Lanxi, 7 de maig de 1965) és una atleta xinesa, especialista en el llançament de pes, que va competir entre finals de la dècada de 1980 i finals del segle XX.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on fou vuitena en la competició del llançament de pes del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, va guanyar la medalla de plata en la mateixa prova. Amb un millor llançament de 20,47 metres finalitzà rere la russa Svetlana Krivelyova.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món d'atletisme, d'or el 1991 i 1993, i de plata el 1995; dues medalles de plata al Campionat del Món en pista coberta de 1989 i 1991. També guanyà una medalla d'or i una de plata als Jocs Asiàtics; dues medalles d'or al Campionat d'Àsia d'atletisme i una d'or a les Universíades. sempre en el llançament de pes.
La millor marca personal la va aconseguir el 1990 a Pequín, quan llançà el pes fins als 21,52 metres.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Huang Zhihong». [Consulta: 20 novembre 2021].
* ↑ «Asian Games». [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ «Asian Championships». [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ «World Student Games (Universiade - Women)». [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 20 novembre 2021].
# Holi

Holi, també anomenat la Festa dels Colors, és una festivitat primaveral celebrada per hindús, sikhs i altres. Es pot trobar principalment a l'Índia, el Nepal, Sri Lanka i en països amb una important població d'indis, com Surinam, Guyana, Sud-àfrica, Trinitat i Tobago, el Regne Unit, els Estats Units, Maurici i Fiji.

## Orígens i significat

El Holi, també conegut com la Festa dels Colors i la Festa de l'Amor, és una antiga festa religiosa hindú que s'ha tornat molt popular entre els no hindús en moltes parts del sud d'Àsia, així com entre persones d'altres comunitats (en els últims temps s'ha popularitzat especialment en determinades parts d'Europa i de l'Amèrica del Nord).
Aquesta festivitat també té un altre significat cultural: és la festa en què cada individu es pot alliberar dels errors del passat, oblidar i perdonar. Aquest dia, la gent paga o perdona els deutes o reprèn el contacte amb altres persones. La festa marca l'inici de la primavera.

## Notes i referències

* ↑ «Holi in Lahore». NA, 28-03-2003. [Consulta: 27 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Legenda and Rituals of Holi
# Escribania

Escribania és un gènere extint de mamífers condilartres de la família dels didolodòntids (o, segons altres classificacions, dels mioclènids) que visqueren a Sud-amèrica durant el Paleocè inferior, fa entre 61,6 i 66 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. La taxonomia dels condilartres és controvertida i hi ha científics que rebutgen aquest ordre com a polifilètic. En cas de ser així, Escribania podria ser un perissodactilamorf, és a dir, un parent molt proper dels perissodàctils basals.

## Referències

* 1 2 Entrada «Escribania» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ Rose, 2006, p. 218.
* ↑ Chimento i Agnolin, 2020, p. 7.

## Bibliografia

* Chimento, N. R.; Agnolin, F. L. «Phylogenetic tree of Litopterna and Perissodactyla indicates a complex early history of hoofed mammals» (en anglès). Scientific Reports, 13280, 2020. DOI: 10.1038/s41598-020-70287-5.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Ciutat esportiva d'Anoeta

La Ciutat esportiva d'Anoeta (en basc: Anoetako kirolgunea) és una zona esportiva situada al sud de la ciutat de Donostia (Sant Sebastià), País Basc. Inclou diverses instal·lacions, destacant l'Estadi d'Anoeta com el seu principal camp esportiu, seu de la Reial Societat de la primera lliga espanyola de futbol.

## Instal·lacions esportives

* Estadi d'Anoeta
* Palau de la pista de gel de Txuri Urdin
* Velòdrom Antonio Elorza, també conegut com a Velòdrom d'Anoeta
* Miniestadi de la Ciutat
* Poliesportiu Municipal Jose Antonio Gasca
* Centre esportiu i piscines de la ciutat Paco Yoldi
* Frontó Ciutat d'Anoeta
* Frontó Atano III
* Sala de tir amb arc de l'Ajuntament
* Pràctica de carabina d'aire comú
* Tribunal Municipal d'Arts Marcials
* Centre d'escacs

## Clubs esportius

* Equip d'hoquei sobre gel CHH Txuri Urdin
* Equip de futbol de la Reial Societat

## Espais culturals

* Centre Cultural Ernest Lluch
* Museu de la Reial Societat

## Gestió pública

* Centre d'Informació Juvenil
* Kirol-Etxea
* Donostia Kirola

## Enllaços externs

* Lloc web oficial d'Anoeta
* Lloc web oficial de Donostia Kirola Arxivat 2016-01-01 a Wayback Machine.
* Lloc web oficial del Centre Cultural Ernest Lluch
# Paul Frantz (ciclista)

Paul Frantz (Mamer, 4 de juliol de 1915 - Mamer, 12 de novembre de 1995) fou un ciclista luxemburguès. Competí a la prova individual i per equips de ciclisme en ruta als Jocs Olímpics de 1936 a Berlín.

## Referències

* ↑ «Paul Frantz Olympic Results» (en anglès). Sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2014-10-18. [Consulta: 6 novembre 2015].
# Cambra de buit

Una cambra de buit és un recipient de parets rígides del qual s'extreu l'aire i altres gasos mitjançant una bomba de buit. La baixa pressió resultant, comunament anomenada buit, permet als investigadors dur a terme experiments físics o provar dispositius mecànics que han d'operar, per exemple, en l'espai exterior. Cambres d'alumini permeten controlar que l'camp magnètic interior surti fora del buit. Per contra, les cambres fetes de molts metall eviten que els camps externs penetrin en el buit.
Les cambres solen tenir diverses portes, cobertes amb brides de buit, per permetre que els instruments o les finestres puguin ser instal·lades a les parets de la cambra. En les aplicacions de mitjà a baix buit, aquestes són segellades amb juntes tòriques de cautxú. En aplicacions de buit més alt, les brides tenen durs talls d'acer soldats en elles, que tallen una junta de coure quan la brida és cargolada.

## Aplicacions

Un tipus de cambra de buit d'ús freqüent en el camp de l'enginyeria de naus espacials és una cambra de buit tèrmic, que ofereix un ambient tèrmic que representa el que una nau espacial experimentaria en l'espai.
Un tipus de cambres de buit de mitjana intensitat (pressió de 4-5 mmHg) s'empra per a la conservació de vegetals. En fer buit es vaporitza part de l'aigua, amb el que s'aconsegueix disminuir la temperatura i mantenir-la en l'entorn dels 0 °C, sense que els vegetals es marceixin. S'utilitza també en processos de liofilització.
Cap a 1850 es van construir petites cambres de buit de vidre (tubs) amb un elèctrode metàl·lic a cada extrem i una petitíssima massa de gas al seu interior. Després aplicar un corrent d'alt voltatge van aparèixer espurnes i lluminositats dins del tub. Això va permetre arribar a descobrir l'electró. Alguns investigadors que van usar i perfeccionar aquests tubs van ser Johann Heinrich Geissler i William Crookes. Se'ls coneix també amb el nom de tubs de Crookes o tubs de raigs catòdics.

## Vegeu també

* Finestra òptica
* Cambra de buit tèrmic
* Enginyeria del buit

## Referències

* ↑ A user's guide to vacuum technology. John F. O'Hanlon. Wiley-IEEE, 2003. ISBN 0471270520.
* ↑ és/books? id = O9m3fM-iQeQC & pg = PA10 Dipòsit comercial de fruites, llegums i existències de floristeries i vivers. Arxivat 2013-07-31 a Wayback Machine. Col·lecció de recerca i desenvolupament, n º 16. Robert I. Hardenburg, Alley E. Watada, Chien Yi Wang Editor IICA, 1988. ISBN 9290391472. P. 10
* ↑ Radiologia i imatges diagnòstiques: Fonaments de medicina. Joan I Gutierrez. Corporació per a Investigacions Biològiques, 2006. ISBN 9589400795. P. 3
* A Vacuum Chamber. AI Mayorova, Ja M Levin, VI Reshetov, IA Molotov, VI Chechetkin, FOREIGN TECHNOLOGY DIV WRIGHT-PATTERSON AFB OHIO. Defense Technical Information Center, 1973
# Cunene (Angola)

Cunene és una província del sud d'Angola. Té una superfície de 87.342 km² i una població estimada de 965.288 habitants (2014). La seva capital és la ciutat d'Ondjiva. Al sud de la província hi ha el riu Cunene, que marca el límit amb Namíbia.
Té un clima tropical sec. La seva economia és primària, basada sobretot en l'agricultura (blat de moro, iuca i hortalisses) i la mineria (ferro i coure). La llengua kwanyama és la llengua principal de Cunene (425.000 persones) i al nord de Namíbia, regió d'Ovamboland (240.000 persones).

## Divisió administrativa

Cunene té els següents municipis:
* Cahama
* Kuvelai
* Namakunde
* Santa-Clara
* Xangongo
* Ombadja

## Llengües

* Nyemba
* Zemba

## Bibliografia

* Elisete Marques da Silva, Impactos da ocupação colonial nas sociedades rurais do Sul de Angola, Lisboa: Centro de Estudos Africanos/ISCTE - Instituto Universitário de Lisboa, 2003

## Referències

* ↑ Cunene al Cens d'Angola
* ↑ Eduardo Cruz de Carvalho & Jorge Vieira da Siva, The Cunene Region: Ecological analysis of an African agropastoral system, in Franz-Wilhelm Heimer (org.), Social Change in Angola, Munique: Weltforum Verlag, 1973, pp. 145-191
* ↑ José Redinha, Etnias e culturas de Angola, Luanda: Instituto de Investigação Científica de Angola, 1975

## Enllaços externs

* Web del governador provincial Arxivat 2015-10-07 a Wayback Machine.