OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lucile Fain

Baronessa Lucile Virginie Madeleine Fain, nascuda Lucile Virginie Madeleine Condren va ser una jugadora de golf francesa que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar la prova individual femenina de golf, que finalitzà en setena posició.

## Referències

* ↑ «Lucile, Baroness Fain Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 2 agost 2017].
# Luise Krüger

Luise Krüger (Cotta, 11 de gener de 1915 - Dresden, 13 de juny de 2001) va ser una atleta alemanya, especialista en el llançament de javelina que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la prova del llançament de javelina del programa d'atletisme.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa d'atletisme de 1938 i als Jocs Mundials femenins de 1934, així com vuit campionats nacionals en diferents modalitats atlètiques. Posteriorment va formar part de la Junta del Federació Alemanya d'Atletisme.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 46,27 metres (1939)

## Referències

* 1 2 3 «Lies Krüger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ Luise Krüger a trackfield.brinkster.net
# Marcel Van Crombrugge

Marcel Lucien Charles Van Crombrugge (Gant, Flandes Oriental, 13 de setembre de 1880 – Gant, 23 de setembre de 1940) va ser un remer belga que va competir cavall del segle xix i el segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà una medalla de plata en la prova de vuit amb timoner com a membre de l'equip Royal Club Nautique de Gand.

## Referències

* ↑ «Marcel Van Crombrugge Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2014. [Consulta: 20 setembre 2015].
# Margit Nagy-Sándor

Margit Nagy-Sándor (Debrecen, 29 de maig de 1921 - Debrecen, 15 de gener de 2001) va ser una gimnasta artística hongaresa que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica. El 1948, un cop finalitzada la Segona Guerra Mundial, va guanyar la medalla de plata en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica dels Jocs Olímpics de Londres.

## Referències

* 1 2 «Margit NAGY - Olympic Gymnastics Artistic | Hungary» (en anglès), 25-03-2021. [Consulta: 25 març 2021].
* 1 2 «Margit Nagy-Sándor Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2013. [Consulta: 8 gener 2019].
# Marianne Werner

Marianne Werner (Dülmen, 4 de gener de 1924 - Dortmund, 22 de juliol de 2023), nascuda Schulze-Entrup i posteriorment Ader, fou una atleta alemanya, especialista en el llançament de pes i disc, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de plata, rere Galina Zybina, en la prova del llançament de pes, mentre en el llançament de disc fou novena. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, tornà a disputar dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze, rere les soviètiques Tamara Tyshkevich i Galina Zybina, en la prova del llançament de pes, mentre en el llançament de disc fou desena.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en el llançament de pes del Campionat d'Europa d'atletisme de 1958 i setze campionats nacionals de la República Federal Alemanya, cinc en disc (1947, de 1951 a 1954), sis en pes (1953, 1954, 1956 a 1959) i cinc de pes en pista coberta (1955 a 1959). Entre 1954 i 1958 va batre el rècord nacional de llançament de pes en diverses ocasions fins a situar-lo en 15,84 metres.
El 1958 fou escollida esportista alemanya de l'any. El 1961, conjuntament amb el seu primer marit va escriure el llibre Methodik der Wurfdisziplinen für Schule und Verein.

## Millors marques

* Llançament de pes. 15,84 metres (1958)
* Llançament de disc. 48,36 metres (1955)

## Referències

* 1 2 3 4 Marianne Werner a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Women)». [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Diskuswerfen - Damen)». [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Kugelstoßen - Damen)». [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «Deutsche Hallen - Leichtathletik - Meisterschaften (Kugelstoßen - Damen)». [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 271. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Marie Ohier

Marie Pierrette Sophie Pauline Ohier (París, 13 d'octubre de 1853 – ?) va ser una jugadora de croquet francesa, que va competir a cavall del segle xix i el xx. Era cosina dels també esportistes Marcel Haëntjens, Jacques Sautereau i Jeanne Filleul-Brohy.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París en la competició de croquet. Abandonà en les proves de dues boles individuals i una bola individual.

## Referències

* 1 2 «Marie Ohier Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 2 agost 2017].
# Rafael Benedito Vives

Rafael Benedito Vives (València, 3 de setembre de 1885 - 1963), va ser un compositor, pedagog i director espanyol.

## Biografia

Va iniciar els seus estudis musicals a la seva ciutat natal, que després va ampliar al Conservatori de Madrid. Des de la seva joventut va impulsar petites col·lectivitats corals a escoles privades i entre el personal d'algunes empreses industrials, així com una orquestra d'alumnes del Conservatori, per suplir la manca d'una classe de conjunt instrumental que aleshores no existia. Així, el 1915 va crear l'orquestra dAmigos de la Música, composta de seixanta-cinc executants principiants pertanyents a totes les classes socials, amb la qual va celebrar diversos concerts al Conservatori i l'Ateneo de Madrid.
El 1917 va implantar a la capital d'Espanya els concerts matinals, que es van celebrar durant tres temporades consecutives; l'orquestra que va actuar en aquests concerts va rebre el nom del seu fundador. També va crear el 1919 la Massa Coral de Madrid. Al capdavant de les dues entitats va celebrar concerts a tot Espanya, interpretant obres de totes les èpoques i escoles, entre les quals van figurar les nou simfonies de Beethoven, i estrenant un gran nombre de composicions d'autors espanyols. Instrumentacions per a altres compositors.
Per la seva pràctica de la pedagogia musical, va ser requerit per la Junta d'Ampliació d'Estudis per dirigir els de música i cant a diferents centres docents de Madrid.
Entre el 1921 i el 1922, va ser pensionat pel Ministeri d'Instrucció Pública per estudiar pedagogia musical i organització d'orquestres i agrupacions corals a França i Alemanya. En aquest darrer país, va dirigir diversos concerts de música espanyola a Berlín (Orquestra Filharmònica de Berlín), Weisbaden (Orquestra de Kushaus), Frankfurt del Main (Orquestra Simfònica), i Múnic. També va ser delegat especial d'Espanya al Congrés Internacional del Ritme, celebrat a Ginebra, i va participar en un curs pràctic de rítmica, explicat pel professor Émile Jaques-Dalcroze.
Va ser inspector general d'Ensenyaments musicals de l'Ajuntament de Madrid i va exercir missions culturals als cursos per a estrangers, organitzat classes especials de folklore i costums populars a la Junta d'Ampliació d'Estudis, a la Universitat de Madrid i al Conservatori del qual també va ser professor de música i director de cors.

## Referències

* ↑ «Persona - Benedito, Rafael (1883-1963)» (en castellà). Portal de Archivos Españoles (PARES). Ministerio de Cultura.
* ↑ «Quasi Bruce, instrumentación R.B.».
# Styppeiochloa

Styppeiochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Styppeiochloa catherineana Cope i Ryves
* Styppeiochloa gynoglossa (Goossens) De Winter
* Styppeiochloa hitchcockii (A.Camus) Cope
# Josef Kling

Josef Kling (Magúncia, 19 de març de 1811 – Londres, 1 de desembre de 1876), fou un jugador d'escacs alemany, especialment reconegut com a compositor d'estudis d'escacs.

## Biografia

Kling era originàriament músic d'església i professor de música. El 1834 s'instal·là a París, on es guanyà la vida jugant als escacs al café de la Régence. Posteriorment, el 1837 es va traslladar a Londres.
El 1836 publicà a la revista d'escacs Le Palamède una anàlisi que va esdevenir cèlebre: un final de torre i alfil contra torre. Howard Staunton la va reproduir el 1847 dins la seva obra Chess Player's Handbook. El 1849 Kling publicà sota el títol The Chess Euclid, una sèrie de 200 problemes d'escacs. El 1851, conjuntament amb Bernhard Horwitz, publicà Chess studies un llibre dedicat a Staunton que contenia sobretot estudis de finals. En un apartat d'aquest llibre, el baró Tassilo von Heydebrand und der Lasa explicava així la diferència entre un problema d'escacs i un estudi d'escacs: “els problemes són molt apreciats, però les posicions d'un estudi se'n distingeixen pel fet que són extremadament naturals, i hom les pot trobar fàcilment en partides reals. A més a més, al contrari que en un estudi, en un problema no es tracta sempre d'obtenir el mat en un nombre de moviments determinat, sinó que pot tractar-se només d'obtenir una posició favorable”.
Després de la mort de Kling, Horwitz va publicar el 1884, sota el títol de Chess Studies and End-Games, une reedició augmentada que ha establert les bases de la teoria moderna dels finals. Els dos autors són en qualsevol cas sovint considerats els fundadors de l'estudi d'escacs modern.
Entre 1851 i 1853, Kling i Horwitz varen col·laborar per fer aparèixer la revista The Chess Player dins la qual publicaren nous estudis. El dia 1 de juny de 1852, Kling va obrir a Londres, a New Oxford Street un cafè d'escacs, el Kling's Chess and Coffee Rooms, que va romandre obert fins al 1859 i que fou freqüentat, entre d'altres, pel capità William Davies Evans. Kling va estar implicat activament en activitats escaquístiques fins a la seva mort, i fou membre honorari del City of London Chess Club.
La base de dades de Harold van der Heijden conté prop de 450 estudis de Kling, compostos en gran part conjuntament amb Bernhard Horwitz.

## Un estudi de Josef Kling

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
* Solució :
    1. ...Ta4 2. Dxa4 primera possibilitat
    2. ...Th3+ 3. Re4
    3. ...Th4 guanya
O bé:
    2. Dc8 evita el mat a h3
    2. ...Th3+ 3. Dxh3
    3. ...Ta3 guanya

## Bibliografia

* The Chess Euclid. A Collection of two hundred Chess Problems and End-Games (London 1849) a books.google.cat (anglès)
* Kling / Horwitz: Chess studies; or endings of games (London 1851) a books.google.cat (anglès)

## Enllaços externs

* The Chess Euclid, Londres 1949
* Chess Studies, Londres 1851
# Calomys

Calomys és un gènere de rosegadors de la família Cricetidae.

## Taxonomia

* C. boliviae
* C. callidus
* C. callosus
* C. cerqueirai
* C. expulsus
* C. fecundus
* C. hummelincki
* C. laucha
* C. lepidus
* C. musculinus
* C. sorellus
* C. tener
* C. tocantinsi
* C. venustus

## Referències

* ↑ Entrada «Calomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Costa Scott

La costa Scott (en anglès: Scott Coast) és el sector més al sud de la costa de la Terra de Victòria sobre el mar de Ross a l'Antàrtida Oriental. S'estén des del cap Washington (74° 39′ S, 165° 25′ E﻿ / ﻿74.650°S,165.417°E﻿ / -74.650; 165.417), límit amb la costa Borchgrevink, fins al penya-segat Minna (78° 31′ S, 166° 25′ E﻿ / ﻿78.517°S,166.417°E﻿ / -78.517; 166.417), un promontori rocós que penetra a la barrera de gel de Ross i forma el límit amb la costa Hillary.
En aquesta zona s'hi han enregistrat una de les temperatures més altes de l'Antàrtida, + 14,6 °C).
El sector de la costa Shackleton a l'est dels 160° Est és reclamat per Nova Zelanda com a part de la Dependència Ross, però aquesta reclamació està restringida pel Tractat Antàrtic.
Aquest nom el va rebre per part del New Zealand Antarctic Place-Names Committee l'any 1961 en honor del capità Robert Falcon Scott de la Royal Navy, líder de l'Expedició Discovery (1901–1904) i de l'Expedició Terra Nova (1910-1913), durant la qual morí després de tornar del pol Sud.
El 1985 Itàlia fundà a la badia Terra Nova d'aquesta costa la Base Mario Zucchelli, que opera en temporada destiu.
En la costa Scott es troben les valls seques de McMurdo, que tenen molt poca humitat i són la zona lliure de gel més gran de l'Antàrtida. Davant les Valls es troba l'illa de Ross.

## Referències

* ↑ SCAR Gazetteer Ref. No 12900. Scott Coast
* ↑ «Stazione Mario Zucchelli». Arxivat de l'original el 2011-03-21. [Consulta: 8 març 2012].
# Luge als Jocs Olímpics d'hivern de 1980

Als Jocs Olímpics d'hivern de 1980 celebrats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units) es disputaren tres proves de luge, dues en categoria masculina i una en categoria femenina.
La competició tingué lloc entre els dies 13 i 16 de febrer de 1980 a les instal·lacions esportives de Lake Placid. Hi participaren un total de 80 corredors, entre ells 54 homes i 26 dones, de 14 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Bernhard Glass | Paul Hildgartner | Anton Winkler |
| Parelles Detalls | RDA Hans Rinn Norbert Hahn | Itàlia Peter Gschnitzer Karl Brunner | ÀustriaGeorg Fluckinger Karl Schrott |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Vera Zozula | Melitta Sollmann | Ingrida Amantova |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | RDA | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Itàlia | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 4 | RFA | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 3 | 3 | 3 | 9 |
# Arsène Louviau

Arsène Louviau (8 de novembre de 1898 – 1964) va ser un jugador d'escacs belga.

## Biografia

Arsène Louviau va ser un dels principals jugadors d'escacs de Bèlgica des de finals de la dècada de 1910 fins a finals de la dècada de 1920. El 1919, a Brussel·les va participar en el Torneig Nacional d'Escacs. L'any 1921, a Brussel·les, Arsène Louviau va participar al 1r Congrés d'escacs belga i es va classificar en 5è lloc.
Arsène Louviau va jugar per Bèlgica a les Olimpíades d'escacs:
* El 1927, al tercer tauler de la 1a Olimpíada d'escacs a Londres (+2, =5, -8).

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Arsène Louviau» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «Edo Ratings, Brussels 1919». edochess.ca.
* ↑ «1921 Brussels». www.thechesslibrary.com.
* ↑ «OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Arsène Louviau». www.olimpbase.org.
# Inge Helten

Ingeborg Helten, més coneguda com a Inge Helten (Sinzig, 31 de desembre de 1950) és una atleta alemanya, ja retirada, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1970 sota bandera de la República Federal Alemanya.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real on va disputar tres proves del programa d'atletisme. Formant equip amb Elvira Possekel, Annegret Richter i Annegret Kroniger va guanyar la medalla de plata en la prova del 4x100 metres. També guanyà la medalla de bronze en els 100 metres, mentre en els 200 metres fou cinquena.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i una de bronze en els 4x100 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1971 i 1974 respectivament. També guanyà una medalla d'or en el relleu curt al Campionat d'Europa en pista coberta de 1973. A nivell nacional guanyà els campionats dels 100 metres de 1975 i dels 200 en pista coberta de 1976, així com el relleu curt en pista coberta de 1974 i 1976.
Helten va establir el rècord del món dels 100 metres el juny de 1976 amb un temps d'11,04" i dels 60 metres en pista coberta el febrer de 1972.

## Millors marques

* 100 metres. 11,04" (1976)
* 200 metres. 22,68" (1976)

## Referències

* 1 2 Inge Helten a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympedia – Inge Helten». [Consulta: 19 novembre 2020].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 19 novembre 2020].
# Ingemar Johansson

Ingemar Johansson (Hagfors, 25 d'abril de 1924 - 18 d'abril de 2009) fou un atleta suec, especialista en marxa atlètica, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la prova dels 10 quilòmetres marxa del programa d'atletisme, rere el seu compatriota John Mikaelsson.
En el seu palmarès també destaquen els campionats nacionals dels 10 quilòmetres marxa de 1946, 1947, 1948 i 1951.

## Millors marques

* 10 quilòmetres marxa. 45'00" (1947)

## Referències

* 1 2 Ingemar Johansson a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Athletics 2010 : the international track & field annual. Cheltenham: SportsBooks, 2010, p. 96. ISBN 978-1-899807-92-5.
* ↑ «Ingemar Johansson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 4 juliol 2020].
# Portada/efemèride novembre 4

Emília Sureda i Bimet
« 3 de novembre · 4 de novembre · 5 de novembre »
# Wojciech Bartelski

Wojciech Bartelski (nascut el 20 de juny de 1977 a Varsòvia), és un polític polonès, conegut pel fet de ser el creador del lloc web d'escacs OlimpBase.

## Biografia

Es va graduar en econòmiques el 2002 per la Universitat de Varsòvia. És polític de professió, membre del partit Platforma Obywatelska. El 2006 fou elegit membre del consell municipal de Varsòvia, però posteriorment va deixar el càrrec per tal de ser batlle del districte de Śródmieście de Varsòvia.
A començaments dels anys 1990, jugava als escacs com a membre del Club d'Escacs de Varsòvia, però va deixar de jugar-hi per fundar OlimpBase, la més gran base de dades mundial sobre competicions d'escacs per equips.
# Irene Hendriks

Irene Hendriks (Ngaliema, 13 d'abril de 1958) és una jugadora d'hoquei sobre herba neerlandesa, ja retirada, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba. En el seu palmarès també destaquen deus medalles d'or i una de plata a la Copa del món d'hoquei sobre herba i una d'or al Campionat d'Europa. Entre 1978 i 1986 disputà 74 partits amb la selecció neerlandesa.

## Referències

* ↑ «Irene Hendriks Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2012. [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ Irene Hendriks a Federació Neerlandesa d'Hoquei sobre herba
# Irma Heijting-Schuhmacher

Irma Heijting-Schuhmacher (Ginneken en Bavel, 24 de febrer de 1925 - Berkeley Vale, 8 de gener de 2014) fou una nedadora neerlandesa, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar dues proves del programa de natació. Va guanyar la medalla de bronze en els 4x100 metres lliures, formant equip amb Hannie Termeulen, Margot Marsman i Marie-Louise Linssen, mentre en els 100 metres lliures fou sisena. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, va disputar tres proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en els 4x100 metres lliures, formant equip amb Marie-Louise Linssen, Koosje van Voorn i Hannie Termeulen, mentre en els 100 metres lliures fou sisena i en els 400 metres lliures quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i dues de plata al Campionat d'Europa de natació de 1947 i 1950.
El 1950, mentre estava de gira per Austràlia va conèixer Johan Heijting, un ramader neerlandès que feia poc hi havia emigrat. Es van casar el 22 de març de 1952, i en acabar els Jocs de 1952 es va traslladar a la granja del seu marit, prop de Brisbane.

## Referències

* 1 2 Irma Heijting-Schuhmacher's obituary Arxivat 2014-01-22 a Wayback Machine. (neerlandès)
* 1 2 Irma Heijting-Schuhmacher a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ Huwelijk Irma Schuhmacher. Dutch Nationaal Archief
# Julius du Mont

Julius du Mont (París, França, 15 de desembre de 1881 - Hastings, Regne Unit, 7 d'abril de 1956), fou un pianista, professor de piano, jugador d'escacs, periodista, editor i escriptor francobritànic.

## Biografia

Va estudiar música al Conservatori de Frankfurt del Main i a Heidelberg i es va convertir en concertista de piano. Va emigrar a Anglaterra de jove i es va convertir en un reeixit professor de piano. Entre els seus alumnes hi va haver Edna Iles. Es va assentar a Londres i també es va guanyar una reputació com a fort jugador d'escacs. Va guanyar campionats d'escacs de club i de comtat en el període que va precedir la Primera Guerra Mundial i va demostrar mestratge de l'anglès escrivint un manual sobre la metralladora Lewis. Després de la guerra, la literatura escaquística li va ocupar la major part del seu temps. Potser el seu treball més famós va ser 500 Master Games of Chess (500 partides d'escacs magistrals) (1952), escrita en col·laboració amb Savielly Tartakower.
Durant alguns anys, du Mont va ser columnista d'escacs del The Field i del The Guardian. Entre 1940 i 1949 va ser editor de British Chess Magazine.

## Obres

* Obertures d'escacs Il·lustrades
* I La Contradefensa Central (1919)
* II gambits del Centre i Danès (1920)
* Els Elements dels Escacs (1925)
* Les Bases de la Combinació en els Escacs (1938)
* 200 Miniatures (1941)
* Més Miniatures (1953)
* 500 Partides d'Escacs Magistrals (amb Savielly Tartakower), dos volums (1952)
* 100 Partides d'Escacs Magistrals (1954)

### Traduccions

* Estratègia d'escacs d'Edward Lasker
* Dos volums de Les meves Millors Partides d'Escacs d'Aleksandr Alekhin (el primer amb ME Goldstein)

## Bibliografia

* British Chess Magazine, maig de 1956, p. 119 (Obituari)

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Julius du Mont» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 26 octubre 2012].
# Isabel Judd

Isabel Judd (West Ham, 15 de juny de 1909 - Gal·les, 12 de novembre de 1995) va ser una gimnasta artística anglesa que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de bronze en el concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Queenie Judd Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 juny 2018].