OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alexander Wagner

* Aquest article tracta sobre el jugador d'escacs polonès. Si cerqueu el pintor hongarès, vegeu «Sándor Wagner».
Alexander (Aleksander) Wagner (7 d'agost de 1868 - 1942), fou un mestre d'escacs per correspondència i teòric polonès.

## Biografia i resultats destacats en competició

Estudià lleis a Lemberg (Lwów, Lviv), mentre jugava als escacs al Club d'escacs de Lviv. Fou 4t a Lviv 1895 i 6è a Lviv 1896, torneigs ambdós guanyats per Ignatz Von Popiel, empatà als llocs 6è-7è a Berlín 1897 (el guanyador fou Arpad Bauer), empatà als llocs 7è-8è a Berlín 1903 (guanyà Horatio Caro), i empatà als llocs 5è-8è a Berlín 1905 (guanyà Erich Cohn).

### Contribució a la teoria dels escacs

A començaments de segle, publicava una columna, Das Schachspiel in Polen a l'Österreichische Lesehalle. Després d'acabar els estudis, començà a treballar en una administració de ferrocarrils a Lviv. Llavors passà a Khodoriv, i posteriorment s'instal·là a Stanislau, Galítsia (llavors Àustria-Hongria, prop de Polònia, actualment Ucraïna). Va jugar en torneigs d'escacs per correspondència locals i internacionals, i publicà moltes anàlisis teòriques en revistes d'escacs.
El febrer de 1912, publicà un article Un nou gambit. El gambit suís. (1.f4 f5 2.e4 fxe4, 3.Cc3 Cf6, 4. g4) al Schweizerische Schachzeitung. Introduí en la pràctica, a més del gambit suís (1.f4 f5 2.e4), la defensa polonesa (1.d4 b5) i el gambit Lemberg, també conegut com a gambit Tennison o gambit Abonyi, (1.Cf3 d5 2. e4).

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Alexander Wagner» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 23 desembre 2012].
* ↑ «Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition» (en anglès). Anders Thulin, Malmö, 01-09-2004. [Consulta: 23 desembre 2012].
* ↑ Edward Winter. «'The Swiss Gambit'» (en anglès), 1998.
* ↑ Litmanowicz, Władysław and Giżycki, Jerzy (1986, 1987). Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka. Warszawa. ISBN 83-217-2481-7 (1. A-M), ISBN 83-217-2745-X (2. N-Z).
# Branko Damljanović

Branko Damljanović (en serbi: Бранко Дамљановић), (nascut el 17 de juny de 1961 a Novi Sad) és un jugador d'escacs serbi, que té el títol de Gran Mestre des de 1989.
A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2021, hi tenia un Elo de 2478 punts, cosa que en feia el jugador número 19 (en actiu) de Sèrbia. El seu màxim Elo va ser de 2625 punts, a la llista de juliol de 2006 (posició 91 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

El 1979, fou Campió Júnior de Iugoslàvia. Els anys 1989 i 1990 empatà al primer lloc al Campionat de Iugoslàvia (amb Zdenko Kožul), i el va guanyar el 1991 i el 2001 (quan ja era el Campionat de la República Federal de Iugoslàvia).
Va participar en el Torneig Interzonal de Manila de 1990, on hi acabà en el lloc 13è amb 7.5/13 punts.
El 2005 empatà al segon lloc al fort torneig obert Bajada de la Virgen a Santa Cruz de La Palma (el campió fou Kamil Mitoń). El 2006 es proclamà campió de la Unió de Sèrbia i Montenegro.
El 2015 empatà al segon lloc al Karpos Open a Skopje, amb 7 punts, mig per sota del campió, Ivan Ivanišević.

### Participació en competicions per equips

El 1989 formà part de l'equip iugoslau que obtingué la medalla d'argent en el Campionat del món per equips celebrat a Luzerna. A l'Olimpíada d'escacs de 1996, hi obtingué la medalla de bronze a la millor actuació individual al segon tauler.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Branko Damljanović» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 21 desembre 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Sèrbia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 novembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Branko Damljanović «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2014-11-05. [Consulta: 21 desembre 2011].
* ↑ «Torneig Interzonal de Manila 1990» (en anglès). Mark-weeks.com. [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ «Obert internacional Bajada de la Virgen» (en castellà). tabladeflandes.com. Arxivat de l'original el 2011-11-10. [Consulta: 23 desembre 2011].
* ↑ «Karpos Open 2015». chess-results.com. [Consulta: 2 novembre 2019].
# Štěpánka Mertová

Štěpánka Mertová (Moravičany, 11 de desembre de 1930 - 20 de setembre de 2004), nascuda Richterová i posteriorment Hecová, fou una atleta txeca, especialista en el llançament de disc, que va competir sota bandera txecoslovaca durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on fou vuitena en la prova del llançament de disc del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, fou onzena en la mateixa prova.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la prova del llançament de disc del Campionat d'Europa d'atletisme de 1958, rere la soviètica Tamara Press. una medalla de plata i dues de bronze al Festival Mundial de la Joventut i els Estudiants, entre 1955 i 1959 i cinc campionats nacionals de disc (1953, 1953, 1957, 1958 i 1959 1958 a 1965). Millorà el rècord nacional de l'especialitat en cinc ocasions, fins a deixar-lo en 48,94 metres.

## Millors marques

* Llançament de disc. 54,17 metres (1960)

## Referències

* 1 2 Štěpánka Mertová a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d'octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Women)». [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ «World Student Games (UIE)». [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ Hladík, Pavel. Mistrovství a přebory v atletice. I. dil. Muži a ženy. Království České 1907 – 1918; Československo 1919 – 1938, 1945 – 1992; Čechy a Morava 1939 – 1944. atletika.cz, 2015, p. 157, 161, 165, 169, 173, 178, 182, 187, 191, 195, 199, 203, 207, 211, 215, 218. Arxivat 2020-08-24 a Wayback Machine.
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 317. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Gerardo Budowski

Gerardo Budowski (Berlín, 10 de juny 1925 - 8 d'octubre 2014) fou un mestre d'escacs venezolà–alemany.
Nascut a Berlín en una família que els agrada els escacs. La seva mare va fer taules en una partida contra José Raúl Capablanca a la seva exhibició de simultànies el 30 d'octubre de 1925 a Berlín. El seu pare va tenir una relació amistosa amb Alexander Alekhine qui va donar lliçons d'escacs al nen prodigy a París. Budowski va deixar l'Alemanya Nazi per França, i llavors - durant la Segona Guerra Mundial - va emigrar a Veneçuela, on va obtenir ciutadania. Del 1952 ençà, va residir a Costa Rica.
Budowski es va graduar el 1948 com a enginyer agrícola a la Universitat Central de Caracas, Veneçuela. Més tard va fer un grau de mestre a l'Institut Interamericà per Cooperació en Agricultura (IICA), localitzat a Turrialba, Costa Rica. El 1962, va obtenir el seu doctorat en enginyeria de muntanya a la Universitat Yale. Fou Director General d'IUCN - la Unió Internacional per Conservació de Naturalesa entre els anys 1970 i 1976, i Professor Emèrit de la Universitat per la Pau.
Va guanyar el Campionat d'escacs de Veneçuela, batent 6–0 a Julio García el 1951. També participà en altres campionats a Costa Rica els anys de la dècada 1950. Va guanyar el Campionat de Costa Rica per equips, jugant per Turrialba, el 1965. Va representar Veneçuela a l'Olimpíada d'escacs a Lugano 1968.
Se li va atorgar el títol Mestre Internacional.
Budowski va morir de causes naturals el 8 d'octubre de 2014 a San Jose, Costa Rica.

## Referències

* 1 2 3 «The University for Peace - Admissions». Upeace.org. Arxivat de l'original el 2012-02-13. [Consulta: 3 febrer 2012].
* 1 2 $^{[deadlink]}$
# Valérie Pécresse

Valérie Pécresse (Neuilly-sur-Seine, 14 de juliol de 1967) és una política francesa que exerceix com a presidenta del Consell Regional d'Illa de França des de 2015. Membre de Els Republicans, anteriorment va exercir com a ministra d'Educació Superior i Recerca del 2007 al 2011 i ministra del Pressupost i Portaveu del Govern. del 2011 al 2012 amb el primer ministre François Fillon. Pécresse va representar la 2a circumscripció d'Yvelines a l'Assemblea Nacional del 2002 al 2007 i de nou del 2012 al 2016.
És llicenciada en HEC Paris i ENA.

## Referències

* ↑ Valérie Pécresse
* ↑ Valérie Pécresse
* ↑ VALÉRIE PÉCRESSE
# Hwang He-suk

Hwang He-suk (Pyongyang, 9 de desembre de 1945) va ser una jugadora de voleibol nord-coreana que va competir durant la 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Hwang He-Suk Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2012. [Consulta: 3 juny 2019].
# Iarsu

Iarsu (o Irsu), probablement el mateix personatge que Bay el sirià, fou un possible governant del final de la dinastia XIX i començament de la dinastia XX. El seu nom vol dir "hom fet a si mateix". Era escriba reial, coper i cap del tresor de Seti II i potser amant de la reina Tausert; Bay era sirià i cap del seu poble, i se suposa que és el mateix Iarsu esmentat amb aquest nom al papir de Harris I, però no és segur, ni tan sols probable, que fos faraó almenys formalment, i si va tenir poder fou per via interposada de Tausert, que va governar Egipte durant el regnat del jove Siptah, malalt de poliomielitis, com a regent, i després de la seva mort (almenys dos anys) com a reina.
Fos o no fos faraó, va gaudir de gran poder el que s'acredita amb el seu enterrament a la Vall dels Reis, tomba KV13, cosa que només es concedia a algunes persones molt properes als faraons.

## Referències

* 1 2 Jacq, Christian. Las egipcias. Retratos de mujeres del Egipto faraónico. (en castellà). 2a edició. Planeta, 2000, p. 156. ISBN 9788408036166.
* ↑ La terra d'Egipte estava en mans de cabdills i alcaldes de poble; un matava al seu veí, gran o petit. Després d'això van venir uns altres "temps d'anys buits"; Iarsu, un sirià que estava amb aquestos com a cap, va imposar tribut a tota la terra sencera, davant d'aquest, tota reunida; va unir als seus companys i van prendre possessió de les terres; van fer que els deus fossin com els homes i cap ofrena es va poder fer als temples"; el terme "anys buits" correspon a anys en què governava un usurpador

## Vegeu també

* Llista de djatis de l'antic Egipte
# Ama Dablam

L'Ama Dablam és una muntanya situada a la part est de l'Himàlaia nepalès. La muntanya consta de dos pics: el principal de 6.812 metres; i l'occidental, de 5.563 metres. Ama Dablam vol dir «Mare i collaret de perla» (es pensa en la glacera que penja com la perla).
El 1961, Edmund Hillary va ser l'instigador de la primera ascensió. El cim el va aconseguir una cordada internacional composta per l'americà Barry Bishop, l'anglès Michael Ward i dos neozelandesos, Wally Romanes i Michael Gill, per la seva aresta sud-est.
El 1979, es va fer la primera ascensió de l'aresta nord per una expedició francesa.

## Referències

* ↑ Kennedy, Michael; Ward, Michael «Mountain Profile: Ama Dablam» (en anglès). Alpinist Magazine. Alpinist LLC [Jackson, WY, EUA], 3-2005, pàg. 26. ISSN: 744705744080.

## Enllaços externs

* Ama Dablam a Summipost.
* Ama Dablam a Peakware Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine..
# Mat ajudat

El mat ajudat és un anunciat de problema d'escacs en la qual els dos oponents colˑlaboren per fer escac i mat al rei negre en un nombre donat de moviments.

## Definició

Generalment, es tracte de fer mat en n moviments (h#n, per helpmate en anglès o Hilfsmatt en alemany), essent n el nombre de moviments a fer fins al mat.
En aquest tipus de problemes, són les peces negres que comencen i han d'ajudar a les blanques per a poder fer mat al seu propi rei. El reglament normal dels escacs són del tot vàlides aquí, així com tot escac al rei ha de ser parat. Atenció però amb el fet que són les negres que comencen, amb una notació invertida, és a dir, escrivim 1.Ab7-c8 Th2-b2+ per indicar que són les negres que mouen l'alfil de b7 a c8 i les blanques mouen la seva torre de h2 a b2, fent escac al rei.
Aquest tipus de problemes ilˑlustren perfectament el costat artístic dels problemes d'escacs, ja que l'objectiu normal d'una partida d'escacs (fer mat a l'adversari però no pas fer-se mat a si mateix) és reemplaçat per una col·laboració entre els dos bàndols amb l'objectiu de fer escac i mat al rei negre.
Un mat ajudat no és considerat un problema d'escacs màgics encara que en el seu anunciat s'hi utilitza una peça d'escacs màgica o una condició d'escacs màgics. Com que el mat ajudat respecta totes les regles dels escacs ortodoxos, aleshores en aquest cas tenim un problema heterodox.

## Exemple de problema

| Z. Maslar Die Schwalbe, 1981 abcdefgh8877665544332211abcdefgh Mat ajudat en 8 moviments (h#8). | Solució : 1.Rf3 Rd3 2.Ab3 Rc3 3.Re4+ Rd2 4.R/d4 Re2 5.Rc3 Cb4 6.Rb2 Rd2 7.Ra1 Rc1 8.Aa2 Cc2# |

## Mat ajudat duplicat

En el mat ajudat duplicat hi tenim dues solucions possibles: una solució en la qual són les negres qui fan el primer moviment i ajuden les blanques a fer-los'hi mat; i una segona solució en la qual són les blanques qui juguen primer i ajuden a les negres a fer-los-hi mat.

### Exemple de mat ajudat duplicat

| Milan Vukcevic CHM amb 6 peces Bad Pyrmont, 1996 abcdefgh8877665544332211abcdefgh Mat ajudat en dos moviments : a) Les negres juguen i les blanques fan escac i mat; b) Les blanques juguen i es negres fan escac i mat. | Solució a : 1. Cg6 f8=D 2. Ce5 d8=C mat Solució b : 1. f8=T Cf7 2. d8=A Cd6 mat |

## Mat ajudat en sèrie

En aquest tipus de problema, les negres juguen n moviments consecutius, sense fer escac ni trobar-se en escac, i després les blanques fan escac i mat en un sol moviment.

### Exemple de mat ajudat en sèrie

| Fadil Abdurahmanovic Mat, 1982 abcdefgh8877665544332211abcdefgh Mat ajudat en sèrie en 10 moviments | Solució: 1. Rxg5! 2. Rg4 3. Rxf3! 4. Rg4 5. Rxf5! 6. Rg4 7. Rxg3! 8. Rg4 9. Axe5! 10.Ah2 Dh5 mat |
(Source : Claude Wiedenhoff, « Album FIDE 1980-1982 », Europe Échecs, mars 1989, n° 363, p. 67)

## Vegeu també

* Mat provocat

## Enllaços externs

* Hilmar Ebert, Hans Gruber, Top Helpmates 1995 Arxivat 2018-05-05 a Wayback Machine.
* Hilmar Ebert, Hans Gruber, Early Helpmates, 2001 Arxivat 2018-05-05 a Wayback Machine.
# Senegàmbia i Níger

Senegàmbia i Níger fou una efímera colònia francesa que va existir només dos anys (1902-1904).
L'1 d'octubre de 1902 es va crear la colònia de Senegàmbia i Níger que incloïa els protectorats del Níger mitjà que prèviament pertanyien a la colònia del Senegal, i els territoris de l'Alt Senegal i Níger Mitjà procedents també del Senegal però que eren d'administració directe, incloent els dos territoris militars (Volta i nord-nord-est del Sudan Occidental), Quan el 18 d'octubre de 1904 els protectorats van retornar al Senegal, la colònia fou rebatejada de l'Alt Senegal i Níger.
En tot el període fou delegat del governador William Merlaud-Ponty.

## Referències

* Worfldstatesmen, per Ben Cahoon
# Ibrahim Wasif

Ibrahim Wasif (àrab: إبراهيم واصف) (Port Saïd, 4 de novembre de 1908 - 17 de maig de 1975) fou un aixecador egipci que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes semipesant del programa d'halterofília.

## Referències

* ↑ «Ibrahim Wasif Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 de setembre 2015. [Consulta: 23 febrer 2019].
# Ibrahima Sory Keita

Ibrahima Sory Keita (Conakry, 30 de novembre de 1944), conegut com a Petit Sory, fou un futbolista guineà de les dècades de 1960 i 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Guinea. Pel que fa a clubs, destacà a Hafia FC.

## Referències

* ↑ «Ibrahima Sory Keita biography». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ Ibrahima Sory Keita a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ibrahim Sory Kéita, «Petit Sory» Arxivat 2010-08-06 a Wayback Machine., Afrik 11; 3 August 2010
* ↑ Petit Sory profile, Football-the-story
# Lhotse

El Lhotse (nepalès: ल्होत्से, L'hōtsē pronunciat; tibetà: ལྷོ་རྩེ pronunciat) amb 8.516m d'alçada, és la quarta muntanya més alta de la Terra. Es troba a la serralada de l'Himàlaia, a la frontera entre el Nepal i el Tibet, a tocar de l'Everest. Aquesta proximitat amb l'Everest n'ha provocat una certa ignorància per molts muntanyencs. A més del cim principal tenim altres cims secundaris de més de 8.000 m: el Lhotse del Mig (Est), amb 8.414 m i el Lhotse Shar, amb 8.383 m.
El Lhotse és el cim E1 del servei cartogràfic de l'Índia, ja que sembla que la muntanya no tenia un nom local en tibetà ni tampoc en nepalès. Durant l'agost de 1921, en un reconeixement a l'Everest que va fer Howard Bury al no trobar un nom local li va posar com a nom: Lhotse que en tibetà vol dir pic sud, en referència al fet que el cim es troba al sud de l'Everest i unit a aquest per la collada Sud.
L'any 1984 la catalana Mercè Macià va batre el rècord d'ascensió femení estatal en arribar a la cota 7.350 m de la muntanya en una expedició del centre excursionista de Mataró. El 27 de setembre del 1987, una altra expedició del mateix centre que intentava fer el cim del Lhotse Shar fou escombrada per una allau i hi moriren els alpinistes Antoni Sors, Sergi Escalera, Francisco Porras i Antonio Quiñones. En aquesta expedició, Mercè Macià va batre de nou el rècord d'ascensió femení estatal, en arribar a la cota 7.800 m.

## Ascensions

* 1955. Primer intent de pujar el Lhotse per part de l'Expedició Internacional a l'Himàlaia.
* El 1956 l'expedició suïssa dirigida per Albert Eggler i formada per Wolfgang Diel, Hans Grimm, Hansrudolf Von Gunten, Eduard Leuthold, Fritz Luchsinher, Jürg Marmet, Fritz Müller, Ernest Reiss, Adolf Reist i Ernst Schmied, a més de 22 xerpes sota les ordres de Pasang Dawa Lama es proposa fer el cim. El 18 de maig Fritz Luchsinger i Ernst Reiss ho aconseguiran. La ruta que seguiren pujava per la glacera de Khumbu fins al coll sud de l'Everest i d'allà s'atacava el Lhotse pròpiament dit.
* 1965. Primer intent al Lhotse Shar per una expedició japonesa. Renuncien a 8.100m.
* 1970. El 12 de maig els austríacs Sepp Mayerl i Rolf Walter fan la primera ascensió al Lhotse Shar.
* 1996. Chantal Maudit es converteix en la primera dona a assolir el cim.
* 2001. Primera ascensió al Lhotse del Mig per part d'una expedició russa.
* 2011. Carlos Soria Fontán es converteix en la persona de més edat en assolir el cim del Lhotse, als 72 anys.

## Referències

* ↑ Salgado, Secundino «La mujer “más alta” de España». La Vanguardia, 08-06-1984, p. 1 i 28 [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ Cabanillas, M. «Mercè Macià tiene el récord con 7.800 m». El Mundo Deportivo, 29-12-1987, p. 38 [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ 8000ers.com, Lhotse Summits!
# Henri LaBorde

Henri LaBorde (San Francisco, 11 de setembre de 1909 - Portland, 16 de setembre de 1993) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el llançament de disc, que va competir durant la dècada de 1930. El 1933 guanyà els títols de l'NCAA i IC4A.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla de plata en la prova del llançament de disc del programa programa d'atletisme.

## Millors marques

* Llançament de disc. 50,38 metres (1933)

## Referències

* 1 2 «Henri LaBorde Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de desembre 2010. [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ Henri LaBorde a trackfield.brinkster.net
# Pierre Froidebise

Pierre Froidebise (Ohey (Província de Namur), 15 de maig, 1914 - Lieja, 28 d'octubre, 1962) va ser un organista i compositor belga.

## Biografia

Pierre Froidebise, fill d'un farmacèutic, va rebre classes de piano des de la seva primera infància. Durant els seus anys de batxillerat va tenir contacte amb el sacerdot Camille Jacquemin, que era professor d'orgue al seminari Floreffe i havia estudiat amb Vincent d'Indy. Jacquemin va recomanar Froidebise a Charles Tournemire en aquell moment. El 1934 Froidebise va començar els seus estudis al Conservatori de Brussel·les, on entre els seus professors hi havia Léon Jongen, Jean Absil i Paul de Maleingreau (orgue).
Després d'acabar els seus estudis, s'instal·là a Lieja el 1942 i esdevingué organista a l'església de St. Jacques i al seminari. Uns mesos més tard va ser professor d'harmonia al Conservatori Reial de Lieja, càrrec que va ocupar fins al final de la seva vida.
El 1943 va rebre un Prix de Rome (2n premi). La recerca de Pierre Froidebise en el camp de la música d'orgue antiga es reflecteix en el seu enregistrament "Anthologie de la musique d'orgue des Primitifs à la Renaissance", que va rebre el "Grand Prix du Disque" l'any 1960.
Els interessos de Froidebise radicaven en nombrosos àmbits artístics i culturals, des de l'estètica, la literatura oriental i el cant gregorià fins a la música en sèrie. Va mantenir contactes amb Olivier Messiaen, René Leibowitz i Pierre Boulez. El seu entusiasme i la seva influència es van transmetre de manera duradora als seus estudiants, que incloïen Célestin Deliège, Henri Pousseur i Philippe Boesmans.
La seva filla Anne Froidebise (nascuda el 4 de novembre de 1950) va ser professora d'orgue al Conservatori Reial de Lieja de 1992 a 2015.

## Obres (selecció)

* Sonata per a violí i piano (1938)
* Trio d'estil antic (1938)
* Petita suite per a quintet de vent
* Cantata: La lumière endormie (1940)
* Cantata: La Navigation d'Ulysse (1943), 2n Prix de Rome
* Petit llibret d'orgue en style ancien (1957)
* Ballet: Le bal chez le voisin (1957)

## Referències

* ↑ Lebenslauf auf der Webseite des Centre Belge de Documentation Musicale (Memento vom 29. November 2014 im Internet Archive)
* ↑ Anne Froidebise auf: orguessainthubert (französisch)
# Ielena Soia

Ielena Soia (Moscou, 9 de novembre de 1981) és una nedadora russa, especialitzada en natació sincronitzada, ja retirada, que va competir a finals de la dècada de 1990.
El 2000 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat d'Europa de natació sincronitzada.

## Referències

* ↑ «Yelena Soya Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-15. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Соя, Елена Игоревна». Gran enciclopèdia biogràfica, 2009 [Consulta: 28 març 2020].
# Sant Gervasi-Galvany

Sant Gervasi-Galvany és un barri del districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona, delimitat per la Diagonal, avinguda de Sarrià, ronda del General Mitre, Balmes i la Via Augusta.
Inclou el Camp d'en Galvany, la urbanització del qual la va començar el 1866 Josep Castelló-Galvany i Quadras (1829-1880), amo de la finca de Can Galvany i que va donar els terrenys per a construir-hi el mercat de Galvany, situat al centre del barri entre els carrers de Santaló, Calaf, Amigó i Madrazo. Aquesta zona, en la divisió en barris aprovada el 1897 per l'Ajuntament de Sant Gervasi de Cassoles (municipi annexat a Barcelona el 1897) correspon aproximadament amb el barri de Lledó, que pren el nom de l'antic Mas Lledó, on avui hi ha els jardins de Moragas.
La població del barri és majoritàriament de classe mitjana-alta i el nucli més antic es troba al voltant dels carrers de Sagués i d'Amigó. A partir de la dècada del 1950 s'hi van aixecar nombrosos edificacions, de les quals les més luxoses es troben entre el carrers de Muntaner i d'Alfons XII. Avui és un barri amb una gran vida nocturna per la gran quantitats de bars, restaurants i locals nocturns que hi ha especialment al voltant del carrer de Santaló i adjacents.

## Referències

* ↑ «Plànol de Barcelona». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Castelló, carrer de». Nomenclàtor dels carrers. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 Fabre, Jaume; Huertas, Josep Maria. Tots els barris de Barcelona, Vol. 3. Edicions 62, 1976. ISBN 84-297-1200-3.

## Enllaços externs

* «Sant Gervasi-Galvany». Ajuntament de Barcelona.
# Epimeteu

«Epimeteu» té aquests significats:
* Astronomia:
** Epimeteu és un dels satèl·lits de Saturn.
* Mitologia:
** Epimeteu era un personatge de la mitologia grega, fill de Jàpet i Clímene i germà de Prometeu.