OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# John Badcock

John Badcock (West Ham, 17 de gener de 1903 - Petersfield, 29 de maig de 1976) fou un remer anglès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Es casà amb la nedadora Joyce Cooper.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on guanyà la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, va guanyar la medalla d'or en la competició del quatre sense timoner, formant equip amb Hugh Edwards, Jack Beresford i Rowland George.
Badcock formava part del Thames Rowing Club. La primera victòria fou a la Wyfold Challenge Cup de la Henley Royal Regatta de 1925. El 1927 va formar part del vuit de l'equip de Thames que guanyà la Grand Challenge Cup i en el quatre sense timoner que guanyà la Stewards' Challenge Cup. El 1928 tornà a formar part de les tripulacions de l'equip de Thames que guanyà la Grand i Stewards a Henley.

## Referències

* 1 2 3 4 «Felix Badcock Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 26 gener 2019].
# Sotírios Versís

Sotírios Versís (en grec: Σωτήριος Βερσής, Atenes, 1876 - 1919) fou un atleta i aixecador grec que va prendre part en els Jocs Olímpics de 1896, a Atenes, i 1900, a París.
El 1896 va participar en dues proves d'halterofília i una d'atletisme. En halterofília guanyà la medalla de bronze en la prova d'aixecament amb dos braços, amb un pes aixecat de 90 kg, mentre que en la d'aixecament amb un braç acabà en quarta, i darrera posició. En atletisme participà en el llançament de disc, en què guanyà la medalla de bronze, per darrere Robert Garrett i Panagiotis Paraskevópulos i un millor llançament de 27,78 m;
Quatre anys més tard, el 1900, a París, participà en el llançament de pes, quedant eliminat en la qualificació.

## Referències

* ↑ «Sotirios Versis» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2017-06-09. [Consulta: 2 setembre 2012].
# Le Puits et le Pendule

Le Puits et le Pendule és un telefilm francès dirigit per Alexandre Astruc i emès per Radiodiffusion-Télévision Française el 9 de gener de 1964. L'argument està basat en la narració curta d'Edgar Allan Poe El pou i el pèndol de 1842.

## Sinopsi

Condemnat a mort per la Inquisició espanyola de principis del segle xix, un home és empresonat a una presó de Toledo. Es troba lligat d'esquena en una mena de pou amb un pèndol amb una fulla esmolada que baixa lentament fins al seu pit. Tot l'horror de la situació està contingut en el monòleg interior de la víctima: el xiulet regular de les oscil·lacions de la destral que s'acosta és una tortura que surt del pitjor malson.

## Repartiment

* Maurice Ronet: el presoner

## Referències

* ↑ «Le Puits et le pendule» (en francès). bifi.fr. Cinémathèque Française. [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ Gow, Gordon. 1968. Suspense in the Cinema. Castle Books, New York. The Tanvity Press and A. S. Barnes & Co. Inc. Library of Congress Catalog Card No: 68-15196.p. 60

## Enllaços externs

* Le Puits et le Pendule a YouTube
* Le Puits et le Pendule a Ina.fr (francès)
# Luge als Jocs Olímpics d'hivern de 1984

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1984 celebrats a la ciutat de Sarajevo (Iugoslàvia) es disputaren tres proves de luge, dues en categoria masculina i una en categoria femenina.
La competició tingué lloc entre els dies 9 i 12 de febrer de 1984 a les instal·lacions esportives de Sarejevo. Hi participaren un total de 81 corredors, entre ells 54 homes i 27 dones, de 17 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Paul Hildgartner | Sergey Danilin | Valery Dudin |
| Parelles Detalls | RFA Hans Stangassinger Franz Wembacher | Unió Soviètica Yevgeny Belousov Aleksandr Belyakov | RDAJörg Hoffmann Jochen Pietzsch |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Steffi Martin | Bettina Schmidt | Ute Weiss |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | RDA | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 2 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | RFA | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Unió Soviètica | 0 | 2 | 1 | 3 |
| Total | Total | 3 | 3 | 3 | 9 |

## Notes

* ↑ Amb la seva victòria, Hildegartner es convertí en la segona persona en aconseguir la victòria en la categoria individual i per parelles, aconseguida aquesta l'any 1972. El primer fou Thomas Köhler, que guanyà la prova individual el 1964 i la de parelles el 1968.
# Jan de Bruine

Jan de Bruine (Winschoten, 15 de juliol de 1903 - Anglet, 4 d'abril de 1983) va ser un genet neerlandès que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va disputar dues proves del programa d'hípica amb el cavall Trixie. Va guanyar la medalla de plata en la prova de salts d'obstacles per equips i fou onzè en la de prova de salts individual. Un cop finalitzada la Segona Guerra Mundial va disputar, sense sort, els Jocs de Londres de 1948.

## Referències

* 1 2 «Jan de Bruine Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2013. [Consulta: 3 maig 2019].
# John Bennett (jugador d'hoquei sobre herba)

John Hadfield "Jack" Bennett (Chorlton-cum-Hardy, Gran Manchester, 11 d'agost de 1885 - Littleham, Devon, 27 de maig de 1973) va ser un jugador d'hoquei sobre herba anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or com a membre de l'equip britànic en la competició d'hoquei sobre herba.
Estudià al Magdalen College de la Universitat d'Oxford i entre 1906 to 1908 també jugà al criquet.

## Referències

* 1 2 «Jack Bennett Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 5 agost 2017].
* ↑ «Player profile: John Bennett». CricketArchive. [Consulta: 21 novembre 2011].
# Leidrat de Lió

Leidrat (francès Leidrade, llatí Laidradus o Leidradus) (Francònia vers 743/745-després del 821) fou bisbe de Lió del 798 al 814 i bisbe d'Urgell en funcions (799 - 806) després que, Fèlix d'Urgell, fos titllat d'adopcionista pels teòlegs carolingis i, per aquesta causa, deposat i confinat a Lió.
Fou diaca de l'església de Freisingen i després esdevingué un dels lletrats de Carlemany; fou agregat a l'escola de palau el 782 on fou deixeble d'Alcuí de York i segurament bibliotecari del rei. Després fou degà del capítol de Zúric durant 11 anys. El 798 a la mort d'Adó, bisbe de Lió, fou nomenat al seu lloc per imposició de Carlemany (ratificada després ple clergat i el poble) i juntament amb Teodulf d'Orléans fou enviat com a missi dominici a Septimània i als comtats al sud dels Pirineus per fer abjurar al bisbe Fèlix d'Urgell que seguia defensant l'adopcionisme. Fèlix fou enviat a defensar la seva posició al concili d'Aquisgrà (Aix-la-Chapelle, Aachen) que es va celebrar el 800 i Leidrat es va ocupar de l'administració del bisbat uns mesos. Va retornar a França a finals del 799 i fou llavors quan es va fer càrrec efectiu del seu bisbat que interinament havia exercit Eldoí durant prop de dos anys. Els primers anys es va ocupar de la uniformització de les pràctiques religioses suprimint les tradicions locals i difonent els textos canònics, desenvolupant també les noves còpies de llibres per monjos de l'arxidiòcesi. El 807 va iniciar un programa de restauració d'establiments religiosos de Lió i rodalia com a l'Île Barbe i Saint-Rambert-en-Bugey que havien estat malmesos per les incursions dels sarraïns.
El 811 fou cridat a Aquisgrà i fou un dels signataris del testament de Carlemany. El 813, ja malalt, va nomenar coadjutor Agobard de Lió (el que ell mateix havia ordenat sacerdot el 804) i a la mort de l'emperador el 814 va renunciar al bisbat i va proposar a Agobard (després sant) com a successor. El 816 es va retirar per acabar els seus dies al monestir de Saint-Médard de Soissons, on va morir un 28 de desembre d'any desconegut però no abans del 821, en què encara una carta de l'abat Teodemir a Claudi de Torí el dona per viu.
Va deixar una carta a Carlemany i un tractat sobre el rei anomenat De sacramento baptismi.

## Referències

* ↑ Aquesta funció no existia abans i el seu exercici és discutit.
* ↑ Edition E. Dümmler, MGH, Epist., IV, 1895, pàgina 605, 18-23

## Bibliografia

* A.Coville, Recherches sur l'histoire de Lyon du Ve au IXe siècle (450-800), Paris, 1928.
* A. Péricaut, Notices sur Leidrade, Agobard et Ardon, archevêques de Lyon, 1825.
* Dictionnaire des spiritualités, Beauchesne, 1976.

## Vegeu també

* Concili d'Urgell.
* Diploma de Carlemany del juny del 799.
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1988 - Dansa

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1988 celebrats a la ciutat de Calgary (Canadà) es disputà una prova de patinatge artístic sobre gel en categoria mixta per parelles en la modalitat de dansa que formà part del programa oficial dels Jocs.
La competició se celebrà entre els dies 21 i 23 de febrer de 1988 a les instal·lacions de l'Olympic Saddledome.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 40 patindors de 8 comitès nacionals diferents.
| Austràlia (2) Àustria (2) Canadà (6) Estats Units (4) França (4) Hongria (2) Itàlia (2) | Japó (2) Polònia (2) RFA (2) Regne Unit (2) Txecoslovàquia (2) Unió Soviètica (6) R.P. de la Xina (2) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Unió Soviètica Natàlia Bestemiànova Andrei Bukin | Unió Soviètica Marina Klímova Serguei Ponomarenko | Canadà Tracy Wilson Robert McCall |

## Resultats

| Posició | Nom | CON | CD | OD | FD | Pts. |
| 1 | Natalya Bestemianova / Andrei Bukin | Unió Soviètica | 1 | 1 | 1 | 2.0 |
| 2 | Marina Klimova / Sergei Ponomarenko | Unió Soviètica | 2 | 2 | 2 | 4.0 |
| 3 | Tracy Wilson / Robert McCall | Canadà | 3 | 3 | 3 | 6.0 |
| 4 | Natalia Annenko / Genrikh Sretenski | Unió Soviètica | 4 | 4 | 4 | 8.0 |
| 5 | Kathrin Beck / Christoff Beck | Àustria | 5 | 5 | 5 | 10.0 |
| 6 | Suzanne Semanick / Scott Gregory | Estats Units | 6 | 6 | 6 | 12.0 |
| 7 | Klara Engi / Attila Toth | Hongria | 7 | 7 | 7 | 14.0 |
| 8 | Isabelle Duchesnay / Paul Duchesnay | França | 8 | 8 | 8 | 16.0 |
| 9 | Antonia Becherer / Ferdinand Becherer | RFA | 9 | 9 | 9 | 18.0 |
| 10 | Lia Trovati / Roberto Pelizzola | Itàlia | 10 | 10 | 10 | 20.0 |
| 11 | Susan Wynne / Joseph Druar | Estats Units | 11 | 11 | 11 | 22.0 |
| 12 | Karyn Garossino / Rodney Garossino | Canadà | 12 | 12 | 12 | 24.0 |
| 13 | Sharon Jones / Paul Askham | Regne Unit | 13 | 13 | 13 | 26.0 |
| 14 | Corinne Paliard / Didier Courtois | França | 15 | 14 | 14 | 28.4 |
| 15 | Vera Rehakova / Ivan Havranek | Txecoslovàquia | 14 | 15 | 15 | 29.6 |
| 16 | Melanie Cole / Michael Farrington | Canadà | 16 | 16 | 16 | 32.0 |
| 17 | Horonata Gorna / Andrzej Dostatni | Polònia | 17 | 17 | 17 | 34.0 |
| 18 | Tomoko Tanaka / Hiroyuki Suzuki | Japó | 18 | 18 | 18 | 36.0 |
| 19 | Luyang Liu / Xiaolei Zhao | R.P. de la Xina | 19 | 19 | 19 | 38.0 |
| 20 | Monica MacDonald / Rodney Clarke | Austràlia | 20 | 20 | 20 | 40.0 |
# Jan de Natris

Johannes Daniel "Jan" de Natris (Amsterdam, 13 de novembre de 1895 - Amsterdam, 16 de setembre de 1972) fou un futbolista neerlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de bronze en la competició de futbol. Quatre anys més tard, als Jocs de París fou quart en la competició de futbol.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de l'Amsterdamsche Football Club Ajax en diversos períodes entre 1914 i 1929; al VVA/Spartaan, entre 1921 i 1923; i al Vitesse Arnhem entre 1925 i 1928. Amb la selecció nacional jugà 23 partits, en què marcà 5 gols.

## Referències

* 1 2 «Jan de Natris Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2012. [Consulta: 17 setembre 2017].
* ↑ Fictxa de Jan de Natris a eu-football.info
# John Davis (aixecador)

John Davis (Smithtown, 12 de gener de 1921 - Albuquerque, 13 de juliol de 1984) fou un aixecador estatunidenc que va competir entre les dècades de 1930 i 1950. Entre el 1938 i el 1953 no va perdre cap competició, guanyant dos títols olímpics, el 1948 i 1952, sis campionats del món i dotze campionats nacionals, alhora que va establir 16 rècords mundials: set en arrancada, quatre en dos temps, dos en impuls i tres en el total.
Nascut a l'estat de Nova York, el 1941 es va allistar a l'exèrcit dels Estats Units i va lluitar al Pacífic durant la Segona Guerra Mundial. El 1942 i el 1943 va poder tornar als Estats Units per participar en els campionats nacionals, però va haver de renunciar als de 1944 i 1945.
Davis es va fer conegut en guanyar el Campionat del món d'halterofília de 1938 a Viena, amb tan sols 19 anys. Va romandre invicte fins al 1953, quan va acabar segon al campionat del món a causa d'una lesió a la cuixa. En el seu moment àlgid de la seva carrera posseïa tots els rècords mundials del seu pes, i en els campionats nacionals de 1951 fou el primer home en superar la barrera de les 400 lliures en aixecar 402 lliures. Es va retirar el 1956 després d'una greu lesió a les cames durant les proves de classificació pels Jocs Olímpics de 1956.
Va morir de càncer el 1984, a Albuquerque, Nou Mèxic. El 1989 fou inclòs al United States Olympic Hall of Fame.

## Referències

* ↑ Kiiha, Osmo. «John Davis: A Tribute to super athlete», 01-04-1993.
* ↑ «Weightlifter Davis continues 14-year winning streak». IOC, 03-08-1952 [Consulta: 17 desembre 2019].
* 1 2 John Davis. chilovski. net
* 1 2 John Davis a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Shurley, Jason «Unequaled Yet Never Equal: The Portrayal of John Davis in Strength & Health Magazine, 1938–1957». Iron Game History, 13 & 14, 4 (Vol. 13) and 1 (Vol. 14), 12-2016. Arxivat de l'original el 25 d’octubre 2022 [Consulta: 17 desembre 2019].
* 1 2 «Olympic Weightlifting Legend – John Davis». Strength & Health, 6-1954 [Consulta: 17 desembre 2019]. Arxivat 17 de desembre 2019 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-12-17. [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «John Davis». U.S. Olympic and Paralympic Hall of Fame. [Consulta: 17 desembre 2019].
# Les creus de fusta

Les creus de fusta (títol original francès: Les Croix de bois ) és una pel·lícula francesa dirigida per Raymond Bernard, estrenada el 1932, adaptació de la novel·la Les Croix de bois de Roland Dorgelès. Ha estat doblada al català

## Argument

A França, durant la Primera Guerra mundial, Gilbert Demachy, estudiant de dret, s'allista per lluitar contra l'invasor alemany. La línia del Front sembla estancar-se a la Xampanya. Enterrat a les trinxeres, cada contrincant espera passar a l'ofensiva.

## Repartiment

* Pierre Blanchar: soldat Gilbert Demachy
* Gabriel Gabrio: Sulphart
* Charles Vanel: caporal Breval
* Raymond Aimos: soldat Fouillard
* Antonin Artaud: soldat Vieublé
* Paul Azaïs: soldat Broucke
* René Bergeron: soldat Hamel
* Raymond Cordy: soldat Vairon
* Marcel Delaître: soldat Berthier
* Jean Galland: capità Cruchet
* Pierre Labry: soldat Bouffioux
* Geo Laby: soldat Belin
* René Montis: tinent Morache
* Jean-François Martial: soldat Lemoine
* Marc Valbel: Maroux
* Christian-Jaque: un tinent

## Comentari

Pel seu tema (l'evolució mental d'un soldat, en principi idealista), aquesta pel·lícula s'acosta a The Big Parade de King Vidor (1925) o de All Quiet on the Western Front de Lewis Milestone (1930). Pierre Blanchar i Charles Vanel van combatre realment durant la «Gran Guerra», com la majoria d'actors i figurants. Pels figurants, l'Exèrcit francès havia subministrat a alguns batallons de joves reclutes que feien el seu servei militar. No satisfet de la seva actitud, ni de les seves maneres de mantenir-se a la trinxera, Raymond Bernard va decidir utilitzar veterans del 14-18, amb una actitud més «verdadera». De la mateixa manera, el lloc del rodatge és un verdader camp de batalla, havent autoritzat l'exèrcit l'accés a zones militars. El rodatge va ser d'altra banda interromput diverses vegades, ja que cossos de soldats o d'obusos no esclatats pujaven a la superfície.

## Referències

* ↑ programa de la Filmoteca de Catalunya, juliol 2014
* ↑ «Les Croix de bois». The New York Times.
* ↑ Ecos de naguère , memòries de Raymond Bernard
# Taigà escandinava i russa

La taiga escandinava i russa és una ecoregió terrestre definida pel fons mundial per la naturalesa (WWF). La seva localització va del bioma taigà fins a l'ecozona paleàrtica. Ocupa al voltant de 2.156.900 km², que la converteixen l'ecoregió més vasta d'Europa. Aquesta superfície està repartida entra Noruega, Suècia, Finlàndia i el nord de Rússia. Està vorejada per la tundra al nord i els boscos mixtos sarmàtics al sud.
* Bosc de pi roig (Pinus sylvestris) amb un sotabosc de bruguerola (Calluna vulgaris) al Parc Nacional de Leivonmäki, Finlàndia.
* Bosc de taigà prop d'Archangelsk
* Hi ha molts rius i llacs a la taigà. Bosc boreal noruec prop del cercle polar àrtic a Rana.

## Referències

* ↑ «Scandinavian and Russian taiga» (en anglès), 04-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 4 novembre 2017].
* ↑ Sporrong, Ulf. «The Scandinavian landscape and its resources». A: The Cambridge History of Scandinavia. Cambridge University Press, 2003, p. 22.
# Esquí acrobàtic als Jocs Olímpics d'hivern de 1992

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 celebrats a la ciutat d'Albertville (França) es disputaren dues proves d'esquí acrobàtic, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina en la modalitat de bamps dins del programa oficial dels Jocs. Aquesta fou la primera vegada que aquest esport fou considerat esport olímpic i no de demostració.
Addicionalment a aquestes dues proves es realitzaren quatre proves més, dues en categoria masculina i dues en categoria femenina de salts acrobàtics i ballet, com a esport de demostració.
La competició se celebrà a les instal·lacions de Tignes entre els dies 12 i 13 de febrer. Hi participaren un total de 71 esquiadors, entre ells 47 homes i 24 dones, de 18 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bamps Detalls | Edgar Grospiron | Olivier Allamand | Nelson Carmichael |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bamps Detalls | Donna Weinbrecht | Yelizaveta Kozhevnikova | Stine Lise Hattestad |

## Proves de demostració
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Salts acrobàtics | Philippe LaRoche | Nicolas Fontaine | Didier Méda |
| Ballet | Fabrice Becker | Rune Kristiansen | Lane Spina |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Salts acrobàtics | Colette Brand | Marie Lindgren | Elfie Simchen |
| Ballet | Conny Kissling | Cathy Féchoz | Sharon Petzold |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Estats Units | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Equip Unificat | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Noruega | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Notes

* ↑ Com a esport de demostració les medalles aconseguides no es tenen en compte en el còmput general de medalles de cada país.
# Jaroslava Bajerová

Jaroslava Bajerová (Brno, 1 d'abril de 1910 - Boskovice, 23 d'agost de 1995) va ser una gimnasta artística txecoslovaca que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Jaroslava Bajerová Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2012. [Consulta: 8 gener 2019].
# John Donnelly

John Donnelly (Toronto, 19 de març de 1905 - Toronto, 19 d'agost de 1986) fou un remer canadenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del vuit amb timoner del programa de rem, en què guanyà la medalla de bronze. N'era el timoner.

## Referències

* ↑ «John Donnelly Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 27 d’agost 2011. [Consulta: 1r setembre 2018].
# Carlo Massullo

Carlo Massullo (Roma, Itàlia 1957) és un pentatleta modern italià, ja retirat, guanyador de cinc medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 13 d'agost de 1957 a la ciutat de Roma, capital d'Itàlia.

## Carrera esportiva

Va participar, als 26 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova masculina per equips i la medalla de bronze en la prova individual. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud) va aconseguir dues medalles de plata en les proves individual i per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), en la seva última participació olímpica, va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova per equips i finalitzà dotzè en la prova individual.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 4 medalles en el Campionat del Món de pentatló modern, entre elles dues medalles d'or i dues medalles de bronze.
# Llengua kol (Nova Britània)

El kol és una llengua parlada en la part oriental de l'illa de Nova Britànnia a Papua Nova Guinea, té uns 4000 parlants.
El kol sembla una llengua aïllada sense parentius provats amb cap altra llengua, encara que podria estar remotament emparentat amb el poc testimoniat idioma sulka.

## Referències

* ↑ Nordhoff, Sebastian; Hammarström, Harald; Forkel, Robert; Haspelmath, Martin, eds. (2013). "Kol". Glottolog 2.2. Leipzig: Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology.
# Mosaic de bosc i pastures muntanyenques de Malawi Meridional

El Mosaic de bosc i pastures muntanyenques de Malawi Meridional és una ecoregió de la zona afrotròpica que ocupa el sud de Malawi i Moçambic. Inclou la muntanya Mulanje i els cims propers, i la muntanya Mabu.

## Vegeu també

* Llista d'ecoregions de Moçambic

## Enllaços externs

* «South Malawi montane forest-grassland mosaic». Terrestrial Ecoregions. World Wildlife Fund.
* Discovering a 'lost forest' (BBC News)
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1992

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 celebrats a la ciutat d'Albertville (França) es disputaren quatre proves de patinatge artístic sobre gel, una en categoria masculina, una altra en categoria femenina i dues en categoria mixta per parelles.
Les proves es disputaren entre els dies 9 i 21 de febrer de 1992 al Halle Olympique, situat al costat del Théâtre des Cérémonies. Hi participaren un total de 133 patindors, entre ells 67 homes i 66 dones, de 28 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Viktor Petrenko | Paul Wylie | Petr Barna |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Kristi Yamaguchi | Midori Ito | Nancy Kerrigan |

### Categoria mixta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Parelles Detalls | Equip Unificat Natalia Mishkutenok Artur Dmitriev | Equip Unificat Elena Bechke Denis Petrov | Canadà Isabelle Brasseur Lloyd Eisler |
| Dansa Detalls | Equip Unificat Marina Klimova Sergei Ponomarenko | França Isabelle Duchesnay Paul Duchesnay | Equip Unificat Maya Usova Alexander Zhulin |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Equip Unificat | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2 | Estats Units | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Japó | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Txecoslovàquia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |
# Leptothrix hardyi

Leptothrix hardyi és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Leptothrix.
Fou descrita per primera vegada per Anton Menge l'any 1869. És un endemisme de la zona paleàrtica.
És sinònim del gènere Phaulothrix Bertkau, 1885

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Menge, A. «Preussische Spinnen. III. Abtheilung». Schriften der Naturforschenden Gesellschaft in Danzig, vol. 2, 1869, pàg. 219–264.
* ↑ «Gen. Leptothrix Menge, 1869». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Prószyński, J.; Staręga, W. «Pająki-Aranei». Katalog Fauny Polski, vol. 33, 1971, pàg. 125.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)