OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barthel Beham

Barthel Beham o Bartel (Nuremberg, 1502 - Bolonya, 1540) fou un gravador alemany, miniaturista i pintor.
Era el germà petit de Hans Sebald Beham, i va néixer en una família d'artistes a Nuremberg. Va aprendre el seu art del seu germà gran, i d'Albrecht Dürer, i va ser especialment actiu com a gravador durant la dècada de 1520, creant petites obres de detalls magnífics, formant part de l'escola alemanya de gravat coneguda com a Kleinmeister ('petits mestres'). Estava fascinat amb l'antiguitat, i devia haver treballat amb Marcantonio Raimondi a Bolonya i Roma en algun moment de la seva carrera.
El 1525, juntament amb el seu germà i amb Georg Pencz (els anomenats "pintors sense Déu"), va ser expulsat de la luterana Nuremberg pel fet d'haver manifestat la seva falta de fe en el baptisme, Crist, o la transsubstanciació. Tot i que després fou indultat, es va traslladar a la catòlica Múnic a treballar pels ducs de Baviera Guillem IV i Ludwig X. Mentre hi era, el seu excepcional talent el va dur a ser considerat com un dels principals pintors de retrats d'Alemanya, i a tenir clients il·lustres, com l'emperador Carles V.
Segons Joachim von Sandrart, va morir a Itàlia, durant un viatge sota el patrocini del duc Guillem.

## Referències

* ↑ amb moltes d'altres variants

## Enllaços externs

* Barthel Beham en Artcyclopedia (anglès).
# Marta Skupilová

Marta Skupilová (Bratislava, 28 de març de 1938 - 25 d'agost de 2017) fou una nedadora eslovaca, especialista en papallona, que va competir sota bandera txecoslovaca durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on quedà eliminada en sèries en els 100 metres papallona del programa de natació.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en els 100 metres papallona del Campionat d'Europa de natació de 1958.

## Referències

* ↑ «Marta Skupilová» (en eslovac). [Consulta: 11 octubre 2020].
* ↑ Marta Skupilová a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Natation - Marta Skupilova (Tchécoslovaquie)». [Consulta: 11 octubre 2020].
# Marta Amorós i Romagosa

Marta Amorós i Romagosa (Barcelona, 9 d'agost de 1970) és una exnedadora sincronitzada catalana. Va competir en la prova de solitari femení als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 i 1992.
Es va iniciar en el món de la natació sincronitzada al Club Natació Kallipolis i ja va destacar en les categories infantil i juvenil. Va competir sense resultats notables al Campionat del Món de 1986, disputat a Madrid, i al de 1991, disputat a Perth. També va participar al Campionat d'Europa de 1989, 1991, 1993 i 1997. Pel que fa al campionats estatals, tant d'estiu com d'hivern, va destacar en les modalitats d'equip i de duet i va assolir dotze medalles d'or per equips, set en duets, una en solo i una en figures, així com vuit medalles de plata en figures, dues en duet i una per equips, i dues medalles de bronze en duets, dues en figures i una en solo. Durant la seva trajectòria esportiva també va obtenir deu medalles d'or als Campionats de Catalunya. A nivell olímpic va participar en la modalitat de solo als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988, disputats a la ciutat coreana de Seul, i posteriorment va competir a la prova de duet als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992, organitzats a Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Marta Amorós i Romagosa». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Marta Amorós Olympic Results» (en anglès). Sports-Reference.com. Arxivat de l'original el 18 abril 2020. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Richard McClure

Richard McClure (Regina, 20 de gener de 1935 - 10 de maig de 2024) és un remer canandenc, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata als Jocs de l'Imperi Britànic de 1958.
El 1959 es graduà en enginyeria mecànica per la Universitat de la Colúmbia Britànica. Posteriorment exercí d'entrenador de la selecció nacional de rem.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Richard McClure». [Consulta: 23 juliol 2022].
* ↑ «R.N. McClure | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-07-23. [Consulta: 23 juliol 2022].
# Martin Pike

Martin Pike (Tendring, 12 de juliol de 1920 - Taunton, 10 de gener de 1997) va ser un atleta anglès, especialista en el 400 metres, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on quedà eliminat en sèries en els 4x400 metres relleus del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en la cursa dels 4x400 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1950. Formà equip amb Les Lewis, Angus Scott i Derek Pugh. El 1939 es proclamà campió britànic Junior de l'AAA de les 440 iardes.

## Millors marques

* 400 metres. 48.6" (1950)

## Referències

* 1 2 «Martin Pike Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 27 de juliol 2012. [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ Sheridan, Michael, 1944-. Who's who of British international athletes (men and women) 1945-1960. Congresbury: M. Sheridan, 2010, p. 88. ISBN 978-0-9536597-5-3.
# Marte Eliasson

Marte Eliasson (Trondheim, 27 de setembre de 1969) és una exjugadora d'handbol noruega que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze al campionat del món d'handbol de 1993 i al campionat d'Europa de 1994. Jugà un total de 145 partits amb la selecció nacional en què marcà 179 gols.
A nivell de clubs jugà al Sverresborg IF i Sjetne IL.

## Referències

* ↑ «Marte Eliasson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 7 novembre 2019].
* ↑ Women Handball World Championship 1993 in Norway - 24.11-05.12 Champion Germany a todor66.com
* ↑ Totaloversikt for Eliasson, Marte a Federació Noruega d'Handbol
# Georgia Simmerling

Georgia Simmerling (Vancouver, 11 de març de 1989) és una esportista canadenca. Practica l'esquí alpí i l'esquí acrobàtic, concretament Skicross. I a partir del 2015 s'ha especialitzat en el ciclisme. Es va convertir en la primera canadenca en participar en tres esports en tres Jocs Olímpics diferents.
En esquí alpí va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010, a la prova de Super Gegant on va quedar 27a. Des del 2008 ja havia debutat a la Copa del Món sense obtenir cap èxit destacat.
També va participar Jocs Olímpics d'Hivern de 2014, aquest cop en la modalitat de Skicross. Va acabar en 14a posició.
En ciclisme s'ha especialitzat en la pista. El 2016 va guanyar una medalla de plata al Campionat del món de persecució per equips i un bronze als Jocs Olímpics de Rio en la mateixa prova.
L'any 2018, a causa d'un accident durant una competició, l'atleta es va trencar les dues cames.

## Palmarès en pista

* 2015
** Campiona del Canadà de Persecució per equips (amb Jasmin Glaesser, Laura Brown i Stephanie Roorda)
* 2016
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en Persecució per equips (amb Jasmin Glaesser, Kirsti Lay, Allison Beveridge i Laura Brown)

### Resultats a la Copa del Món

* 2015-2016
** 1a a Hong Kong, en Persecució per equips

## Referències

* 1 2 3 «Georgia Simmerling» (en anglès americà). [Consulta: 13 març 2022].
* 1 2 3 Santi. «La canadiense Georgia Simmerling, tres Juegos en tres deportes distintos» (en castellà), 10-05-2018. [Consulta: 13 març 2022].
* 1 2 3 4 «OLYMPIC RESULTS - GEORGIA SIMMERLING». olympics.com. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Butler, Signa. «Newly retired Canadian Olympian Georgia Simmerling launches female-focused sports agency». CBC, 27-09-2021. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Karstens-Smith, Gemma. «'I never gave up:' Track cyclist Georgia Simmerling rebounds from horrific injury». CBC, 26-02-2019. [Consulta: 13 març 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a la FIS (esquí alpí)
* Fitxa a la FIS (esquí acrobàtic)
# Robert Mills

Robert Mills (Halifax, 9 de desembre de 1957) és un remer canadenc, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla bronze en la competició de scull individual del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, fou novè en la prova del quàdruple scull.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món de rem, una d'or i dues de bronze, en el quàdruple scull entre el 1985 i 1987, així com dues medalles d'or als Jocs Panamericans de 1983.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Robert Mills». [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Doppelvierer - Herren». [Consulta: 21 agost 2022].
# Oriol Porta Tallada

Oriol Porta Tallada (Lleida, Segrià, 1959) és un productor i realitzador de cinema català, especialitzat en el documental.

## Biografia

Llicenciat en Història de l'Art per la Universitat de Barcelona en 1987. Treballa en el sector audiovisual des de 1988 i com a docent, en diversos centres. Durant els Jocs Olímpics d'estiu de 1992 va treballar per a l'agència de notícies EditMedia. En 1993, crea i dirigeix la productora Àrea de Televisió, on porta a cap produccions diverses per a Antena 3, la FORTA i Tele 5. Des de 1999 se centra en el documental, amb diverses produccions des de llavors.

## Obres

* Francisco Boix, un fotógrafo en el infierno (amb Canal+, 2000), dirigit per Llorenç Soler, finalista als Premis Emmy internacionals 2000.
* Orwell. A contracorriente, 2003, amb Película Films, Scottish Tv i TVC, i 6 televisions més.
* La família de la Kènia (2005) de Llorenç Soler, com a productor
* Hollywood contra Franco, 2009, com a director, una nominació al Gaudí
* Voluntaris (2012) sobre els voluntaris.
* Podemos (2015)

## Referències

* ↑ Oriol Porta a catalanfilms.cat
* ↑ Magí Crusells Directores de cine en Cataluña: de la A a la Z, p. 198
* ↑ Oriol Porta ilustra la manipulación de Hollywood con la Guerra Civil, Diario Vasco, 30 de setembre de 2009
* ↑ "Voluntaris", ccma.cat
* ↑ Podemos': Francia distribuye un documental sobre la formación política de Pablo Iglesias, ecartelera.com, 6 d'octubre de 2015
# Aloys Schmitt

Aloys Schmitt (nascut el 26 d'agost de 1788 a Erlenbach am Main; † el 25 de juliol de 1866 a Frankfurt del Main) va ser un compositor, pianista i pedagog musical alemany.

## Biografia

Aloys Schmitt va rebre les seves primeres lliçons de música del seu pare Franz Bartholomäus Schmitt, un organista. Després va viure cinc anys a la casa de l'editor musical André, on, entre d'altres, Johann Georg Vollweiler el va ensenyar. El 1824 va ser nomenat compositor de cambra a Munic i el 1850 va rebre un doctorat honoris causa per la Universitat de Giessen.
Entre els seus alumnes hi ha Ferdinand Hiller, Carl Almenräder i Carl Arnold. També va ensenyar al seu fill Georg Alois Schmitt i al seu germà petit Jacob Schmitt.

## Família

Es va casar amb Auguste Karoline Wohl (1802–1872). La parella va tenir dues filles i quatre fills, entre ells:
* Georg Ludwig Alois Franziscus Schmitt (nascut el 2 de febrer de 1827 a Hannover; † el 15 d'octubre de 1902 a Dresden), director de música de la cort a Schwerin ⚭ Cornelia Csányi (1851–1906), cantant, filla del professor hongarès Dániel (von) Csányi ( 1820–1867).
* Gustav Wilhelm Carl Schmitt (nascut el 9 de desembre de 1837 a Frankfurt del Main; † el 22 de març de 1900 a Clevedon), compositor i director d'orquestra a Nova Zelanda ⚭ Lucy Elizabeth Reeves
* Antonia Schmitt (* desembre de 1824; † 14 d'octubre de 1859), pianista ⚭ Julius von Haast (1822–1887) geòloga, naturalista alemanya, emigrada a Nova Zelanda
* August Schmitt (1830–1866)
* Franziska Josephine Schmitt (1833–1914) ⚭ János Henrik Ritter von Floch-Reyhersberg (* 1824; † després de 1905), consellera de finances hongaresa, va emigrar a Austràlia
* Adolf Schmitt, doctor en química

## Referències

* ↑ Frankfurt, Institut für Stadtgeschichte
* ↑ Lebensdaten nach: Julius Ziehen, Hertha Ziehen, Erinnerungen, 1864–1925, S. 359.
* ↑ nach einigen Quellen auch † 1904

## Bibliografia

* Weber: Schmitt, Alois. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Volum 32, Duncker & Humblot, Leipzig 1891, pàgs. 42–45.
* Horst Zänger: Alois Schmitt: Ein Leben für die Musik,, BoD
* Julius Schuberth, Kleines musikalisches Conversations-Lexikon, p. 350
# Basidioliquen

Els basidioliquens (Basidiolichens o Hymenolichenes) són membres liquenitzats dels Basidiomycota, que és un grup amb molts menys membres que els ascoliquens amb Ascomycota. Els basidioliquens es caracteritzen per la presència d'un basidiomicet en la seva estructura fúngica amb els seus respectius basidis i basidiospores. En els fongs basidiomicets es poden observar fins a quatre basidiospores cosa que els diferencia dels ascomicets. Un exemple de basidioliquen és Dyctionema glabratum.
A la zona àrtica, alpina i els boscos de clima temperat els basidioliquens més comuns són del gènere Lichenomphalia (incloent els membres d'Omphalina o Gerronema) i el gènere Multiclavula. Diversos gèneres liquenitzats es donen en regions tropicals essent els més comú el gènere foliós Dictyonema. Abans els basidioliquens van ser classificats en la seva pròpia subclasse, segons el sistema Wettstein, Basidiolichenes. La filogènia molecular no dona suport a la classificació dels gèneres junts.

## Hàbitat

Viun en hàbitats molt diversos però principalment a l'escorça dels arbres, les roques, el sòl, les molses i, rarament, les fulles persistents.

## Referències

* ↑ «Lichenomphalia umbellifera. photo - cvcc photos at pbase.com». [Consulta: 12 gener 2009].
* ↑ «Multiclavula corynoides». Arxivat de l'original el 2008-12-23. [Consulta: 12 gener 2009].
* ↑ Volume V16, Page 586 de la Encyclopedia Britannica

## Enllaços externs

* BioImages Arxivat 2007-07-02 a Wayback Machine. Fotos de Lichenomphalia umbellifera
* New Zealand Fungi Imatges de Lichenomphalia alpina i els seus sinònims
* The Field Museum Arxivat 2008-10-12 a Wayback Machine. Fotos de líquens incloent Dictyonema
# Masayuki Minami

Masayuki Minami (japonès: 南将之) (Fukuoka, 8 de juliol de 1941 - Fukuoka, 7 d'abril de 2000) fou un jugador de voleibol japonès que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, guanyà la medalla de plata en la mateixa competició. El 1972, a Múnic, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics, en què aconseguí el seu major èxit, en guanyar la medalla d'or. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món de voleibol de 1970, la medalla de plata a la Copa del Món de voleibol de 1969 i la d'or als Jocs Asiàtics de 1962 i 1966.

## Referències

* ↑ «Masayuki Minami Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 2 octubre 2019].
# Martina Schröter

Martina Schröter (Weimar, 16 de novembre de 1960) és una remadora alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou on guanyà la medalla de bronze en la prova de scull individual del programa de rem. El boicot del bloc de l'est als Jocs de Los Angeles va fer que es perdés aquells Jocs i no fos fins als Jocs de Seül de 1988 quan aconseguí el seu major èxit esportiu en guanyar la medalla d'or en el doble scull junt a Birgit Peter. Aquesta medalla fou la que feia 500 del palmarès de la República Alemanya Democràtica.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i tres de plata al Campionat del món de rem entre 1979 i 1987.

## Referències

* ↑ Martina Schröter a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Der Han wurde Gold-River für die Ruderflotte der DDR» (en alemany). Neues Deutschland, 26-09-1988, p. 5 [Consulta: 23 setembre 2018]. Arxivat 23 de setembre 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-09-23. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Martina SCHROETER» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2021-01-12. [Consulta: 9 setembre 2020].
# Savelievaïta

La savelievaïta és un mineral de la classe dels borats que pertany al grup de la ludwigita. Rep el nom en honor de la petròloga i geòloga russa Galina Nikolaevna Savelieva (nascuda el 1936) qui va treballar a l'Institut Geològic de l'Acadèmia Russa de Ciències de Moscou.

## Característiques

La savelievaïta és un borat de fórmula química Mg₂Cr$^{3+}$O₂(BO₃). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, i publicada l'any 2024. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5720/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al riu Malaya Kharamatalou, al seu pas pel districte de Shuryshkarskiy, a Iamàlia (Rússia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Savelievaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 maig 2022].
* 1 2 Pekov, Igor V.; Vakhrusheva, Nadezhda V.; Zubkova, Natalia V.; Yapaskurt, Vasiliy O.; Shelukhina, Yulia S.; Erokhin, Yuriy V.; Bulakh, Maria O.; Britvin, Sergey N.; Kasatkin, Anatoly V.; Turchkova, Anna G.; Pushcharovsky, Dmitry Yu «Savelievaite, Mg2CrO2(BO3), the first natural borate with species-defining Cr3+ and the ludwigite–savelievaite isomorphous series». Mineralogical Magazine, 88, 4, 8-2024, pàg. 430–438. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2024.39 [Consulta: 21 octubre 2024].
# Roland Kostulski

Roland Kostulski (Borna, 13 de juny de 1953) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de rem de 1975 en el vuit amb timoner i un campionat nacional, en el vuit amb timoner el mateix 1975.

## Bibliografia

* Kluge, Volker; Kluge, Volker. Lexikon Sportler in der DDR. Berlin: Verlag Neues Leben, 2009. ISBN 978-3-355-01759-6.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Roland Kostulski». [Consulta: 14 maig 2024].
# Osburh

Osburh o Osburga fou la primera muller del rei Æthelwulf de Wessex i mare d'Alfred el Gran.
El biògraf d'Alfred, el monjo Asser, la va descriure com "una dona ferventment religiosa, noble de caràcter i noble de naixement".
Sabem de la seva existència només per l'obra d'Asser "Vida del Rei Alfred" doncs no és anomenada en cap altre font, ni tan sols en la Crònica anglosaxona. Pel que se sap, fou la mare de tots els fills d'Æthelwulf, els seus cinc fills Æthelstan, Æthelbald, Æthelberht, Æthelred i Alfred el Gran i la seva filla Æthelswith, posteriorment muller del rei Burgred de Mèrcia.
Osburth protagonitzà la història d'Asser sobre un llibre de cançons saxones que la reina va mostrar a Alfred i els seus germans, oferint el llibre com a premi al primer que el pogués memoritzar, un repte que Alfred va acceptar i va guanyar. Això mostra l'interès de les dones nobles del segle IX en literatura, i la seva funció en l'educació dels seus nens.
Osburh era filla de Oslac (qui com ella, només apareix en l'obra d'Asser), el majordom del rei Æthelwulf, una figura molt important en la cort. Oslac és descrit com a descendent dels nebots del rei Cerdic, Stuf i Wihtgar, qui van conquerir l'Illa de Wight, i per tant, d'ascendència gòtica.
A la seva mort, el rei Æthelwulf es va casar de nou amb la princesa franca Judit.

## Notes

* ↑ Simon Keynes i Michael Lapidge eds, Alfred the Great: Asser's Life of King Alfred and Other Contemporary Sources, London, Penguin Classics, 1983, p. 68
* ↑ Janet L. Nelson, Osburh, 2004, Oxford Online Dictionary of National Biography Segons Nelson, pel 856 Osburh ja havia mort o havia estat repudiada.
* ↑ Keynes and Lapidge, pp. 68, 229.
* ↑ Els historiadors creuen que Stuf i Wightgar eren Juts. Keynes and Lapidge pp. 229-30 and Frank Stenton, Anglo-Saxon England, Oxford, Oxford UP, 3rd edition 1971, p. 23-4
# Amaldruda

Amaltruda o Himiltruda (va florir al darrer terç del segle VIII) fou una concubina o esposa secundària de Carlemany, a qui donà un primer fill, Pipí el Geperut.

## Biografia

Se sap relativament poc d'Amaltruda o Himiltruda. Pau el Diaca la descriu com dona noble. El seu nom apareix en els llibres d'alguns monestirs d'Alemanya, cosa que podria ser una indicació del seu origen (alaman o alsacià).
Va ser la companya de Carlemany en el moment en què es va convertir en rei dels francs (768), amb el seu germà Carloman. Li havia donat poc abans una filla anomenada Amaldra o Alpais (segons les fonts).
L'estat civil no està clarament establert. Podia haver estat una concubina de Carlemany, com s'indica per part d'Eginard com segueix Pierre Riche, o bé una esposa d'estatus germànic (el sistema Friedelehe), d'acord amb Dieter Hagermann.
La seva relació es va veure interrompuda quan es va proposar un matrimoni entre els dos reis francs i dues princeses filles del rei llombard Desideri d'Ístria. El projecte sembla haver estat recolzat per la mare de Carlemany, Bertrada, més que pels seus fills. El papat era llavors rival dels llombards i aliat dels francs des del temps de Pipí el Breu, i el papa Esteve III es va oposar categòricament al projecte: encara es conserven les seves cartes a Carlemany, en el qual diu que el matrimoni amb Amaltruda o Himiltruda és perfectament legítim i en cap cas hauria de ser cancel·lat afavorint a Desideri.
Sembla que tot i això, i malgrat donar llum el 769 a Pipí el Geperut, Himiltruda o Amaltruda va ser repudiada a favor de Desiderata, de la qual també es va divorciar l'any 771.
Himiltruda va morir en un convent en una data desconeguda.

## Referències

* George Minois Carlemany, Perrin, París, 2010, pàgines 168-170
* Dieter Hagermann, Karl der Große Herrscher de Abendlands, Ullstein, 2003, pàg. 82 i següents.

## Notes i referències

* ↑ Vita Caroli , capítol 20
* ↑ coneguda també com Berta del Peu Gran
* ↑ cartes citades per Minois, 2010, pàgina 168.