OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chiapa de Corzo (lloc arqueològic)

Chiapa de Corzo és un jaciment arqueològic de la Mesoamèrica precolombina, situat a les terres altes de Chiapas, a Mèxic. En el seu apogeu durant el període formatiu tardà era un nucli que controlava les rutes comercials que travessaven la vall del riu Grijalva.
El nom del lloc deriva de la localitat moderna de Chiapa de Corzo, fundada en època colonial i situada prop del jaciment.
El local presenta evidències d'ocupació continuada des del període formatiu inicial, si fa no fa al 1400 ae. Però els monticles i places del jaciment daten del 700 ae, i el temple i el palau degueren ser construïts entre el 400 ae i el 200 ae.
Al voltant del 300 ae la construcció formal començà la decadència. En aquestes dates, s'incloïen en els enterraments de membres de l'elit ceràmiques de tipus maia, tot i que les ceràmiques utilitàries mantenien els cànons tradicionals. És per això que alguns investigadors pensaren que la cultura maia exercia influència o control sobre Chiapa de Corzo, tot i que sembla haver decaigut aquesta influència maia en els primers segles de la nostra era. En aquest període els antics monticles amb plataformes es revestien amb pedra calcària i estuc.
La data més antiga en el compte llarg descoberta fins ara, desembre del 36 ae, es trobà a l'Estela 2 (que no és realment una estela, sinó més aviat un pany de paret amb inscripcions). Tot el que resta del text original és el nom del dia i els dígits 7.16.3.2.13.
Chiapa de Corzo és també notable per un fragment de ceràmica que conté el que es creu que és escriptura epi-olmeca. Datat del 300 ae, aquest fragment seria el més antic exemplar conegut d'aquest sistema d'escriptura.

## Notes

* ↑ Pool, p. 272.
* ↑ Lowe, p. 122-123.
* ↑ Vegeu-ne debat en em Pool, p. 272.
* ↑ Justeson, p. 2.

## Referències

* Justeson, John S., and Kaufman, Terrence (2001) Epi-Olmec Hieroglyphic Writing and Texts Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.
* Lowe, G. W., "Chiapas de Corzo", in Evans, Susan, ed., Archaeology of Ancient Mexico and Central America, Taylor & Francis, London.
* Pool, Christopher (2007) Olmec Archaeology and Early Mesoamerica, Cambridge University Press, ISBN 978-0-521-78882-3.
# Chiang Saen

Chiang Saen (Thai: เชียงแสน; IPA: [tɕʰīaŋ sɛ̌ːn]) és un districte del nord de Tailàndia, al nord de la província de Chiang Rai. La capital és Wiang. La població el 2015 era 53.500 habitants.

## Història

La ciutat hauria estat construïda el 545 per emigrants tais procedents de Yunnan. Vers el segle xiv era una important població del regne de Lanna fundada per Saen Phu (net de Mongrai) vers 1325 o 1328. Fou un dels principats feudataris dels reis de Lanna i va seguir les vicissituds del regne; el 1775 va quedar en mans de Kawila de Lampang, després de ser una base birmana; la ciutat va quedar deserta i els habitants enviats a Lampang i Chiang Mai. A la zona queden diverses ruïnes com Wat Pa Sak on hi ha un phrathat ben conservat en estil lanna.
Es va convertir en districte a principis del segle XX amb un subdistricte a la part central que fou abolit el 1925. El 1927 el districte fou reorganitzat amb el nom de Chiang Saen Luang (เชียงแสนหลวง) amb el subdistricte anomenat Chiang Sen. El 1939 el districte fou rebatejat Mae Chan. El subdistricte fou convertit en districte el 6 d'abril de 1957. El districte compta avui amb 6 subdistrictes.

## Referències

* Chiang Saen data (tailandès)
* amphoe.com
* Birdwatching in Chiang Saen on thaibirding.com
* Yonok Wetlands near Chiang Saen
# Club social

Un club social és un lloc on un grup de persones es reuneixen, generalment al voltant d'un interès comú (per exemple, la caça, la pesca, la política, la caritat o del treball). Per extensió, la paraula pot passar a designar l'organització mateixa. La finalitat principal és la socialització o el lleure.
Alguns tenen una tradicional casa club, bar o restaurant on es reuneixen els membres, altres no. Poden ser organitzats com associació amb ànim de lucre, sense ànim de lucre, o una combinació d'ambdues.

## Referències

* ↑ «social club» (en anglès). Longman Dictionary of Contemporary English. Pearson Education. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Wolfe, Michael. «Types of Social Clubs» (en anglès). Leaf Group. [Consulta: 16 febrer 2020].

## Enllaços externs

* «Clubs socials». Fundació Salut Mental Catalunya. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 16 febrer 2020].
* «Servei de club social». Departament de Treball, Afers Socials i Famílies. [Consulta: 16 febrer 2020].
* «Què és un club social de cànnabis?». Federació d'Associacions d'Usuaris de Cànnabis de Catalunya., 26-06-2013. [Consulta: 16 febrer 2020].
# Cogollor

Cogollor és un municipi de la comarca de La Alcarria alta, província de Guadalajara a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. El 2023 tenia 22 habitants.

## Referències

* ↑ «Castilla-La Mancha (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 03-01-2024. [Consulta: 27 gener 2024].
# Comissió del Comerç

La Comissió del Comerç (en anglès, Board of Trade) és un comitè del Consell privat del Regne Unit que té els seus orígens en un comitè d'investigació del segle xvii i que ha evolucionat a un departament governamental amb diverses funcions.
L'any 1970, s'anomena departament del Comerç i de la Indústria abans d'esdevenir l'any 2009 departament de Negocis, Innovació i Competències. Té al seu cap el secretari d'Estat de Negocis, d'Innovació i Competències que porta igualment el títol de president de la Comissió del Comerç, fins que l'any 2016, el secretari d'Estat al Comerç internacional no el reemplaçarà en aquesta funció.
La Comissió només es va reunir tota una vegada des del mitjans del segle xix, i en la commemoració del bicentenari l'any 1986.

## Història

L'any 1621, Jaume I demana al Consell privat establir un comitè temporal per indagar un ocàs del comerç i les dificultats financeres que se'n deriven. El títol oficial de la Comissió queda com a The Lords of the Committee of Privy Council appointed for the consideration of all matters relating to Trade and Foreign Plantations.
L'any 1696, Guillem III va escollir vuit comissaris, funcionaris assalariats de l'Imperi, per promoure el comerç internacional a Europa com les plantacions dels Estats Units (llavors colònia britànica) i en un altre lloc. La Comissió procedeix a aquest treball però viu igualment llargs períodes d'inactivitat que evolucionen en desorganització després de 1761. És abolida pels whigs de Rockingham l'any 1782.
William Pitt el Jove torna a crear el comitè l'any 1784, i un decret del consell del 23 d'agost de 1786 proporciona la base legal de l'organització que es coneix avui. S'estableix un secretariat, incloent el president, el vicepresident i els membres de la Comissió. Després de 1820, la Comissió deixa de reunir-se regularment i el treball és totalment portat pel secretariat.
Al segle xix, la Comissió té un paper de conseller de l'activitat econòmica al Regne Unit i el seu imperi. A la segona meitat del segle, gestiona igualment la legislació en relació amb els patents i marques registrades, la regulació de les empreses, el treball i les fàbriques, el comerç marítim, l'agricultura, el transport, l'electricitat, etc. Els negocis colonials són transferits al Bureau de les Colònies i altres funcions són transferides a departaments creats de nou fins al segle xx.

## Referències

* ↑ «Board of Trade | Definition of Board of Trade by Lexico» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-10-20. [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «Board of Trade». [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «The National Archives | The Catalogue | Full Details | BT». Arxivat de l'original el 2011-02-03. [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «Secretary of State for International Trade and President of the Board of Trade - GOV.UK» (en anglès). [Consulta: 22 setembre 2019].
# Comissió del Mercat de les Telecomunicacions

La Comissió del Mercat de les Telecomunicacions (CMT) és l'Autoritat Nacional de Regulació (ANR) espanyola creada el 1996 durant el procés de liberalització del sector de les telecomunicacions. Els principals objectius de la CMT són la regulació sectorial per evitar situacions inacceptables del mercat i de competència, garantir el compliment de les condicions d'interconnexió de xarxa i resoldre les disputes entre operadors. La Comissió del Mercat de les Telecomunicacions és una entitat de dret públic, adscrita al Ministeri d'Indústria, Turisme i Comerç, a través de la Secretaria d'Estat de Telecomunicacions i per a la Societat de la Informació, que exerceix les funcions de coordinació entre la Comissió i el Ministeri. La seva seu es trobava a la Torre Mapfre, fins al 6 d'octubre de 2010 quan s'inaugurà la nova seu del Carrer Bolívia de Barcelona al districte 22@ de la capital catalana.

## Creació i funcions

El Reial Decret Llei 6 /1996 va ser convalidat mitjançant la Llei 12/1997, de liberalització de les telecomunicacions, a través de la qual es van ampliar i perfilar les funcions que van ser inicialment atribuïdes a la Comissió del Mercat de les Telecomunicacions i es va definir una nova composició del Consell que exercita aquestes funcions. Amb l'entrada en vigor de la nova Llei 32/2003, general de telecomunicacions, derogant la Llei 12/1997 establint, en l'article 48, el nou règim jurídic, la composició del Consell i l'objecte i les funcions d'aquesta Comissió:
* Funció arbitral entre operadors
* Control del compliment de les obligacions de servei públic
* Assignació de numeració als operadors
* Adopció de mesures per assegurar la lliure competència
* Informe de les propostes de tarifes
* Fixació dels preus màxims d'interconnexió a les xarxes públiques
* Exercici de la potestat sancionadora
* Coordinació de les seves funcions amb la Comissió Nacional de la Competència.

## Curiositat

* Alguns equipaments de l'edifici s'ubiquen a les restes de l'antiga fàbrica de Can Tiana, catalogada com a patrimoni industrial.

## Referències

* ↑ Ley 12/1997, de 24 de abril, de Liberalización de las Telecomunicaciones de 24 d'abril, BOE
* ↑ Ley 32/2003, de 3 de noviembre, General de Telecomunicaciones Arxivat 2006-08-29 a Wayback Machine. de 3 de novembre
* ↑ Ribas Tur, Xavier «Barcelona llueix la seva arquitectura». Diari Ara [Barcelona], 27-10-2012, p.37. ISSN: 2014-010X.

## Enllaços externs

* Comissió del Mercat de les Telecomunicacions - Lloc web oficial
* «Comissió del Mercat de les Telecomunicacions». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gimnàstica rítmica als Jocs Olímpics

La gimnàstica rítmica és una modalitat esportiva de la gimnàstica que forma part del programa oficial dels Jocs Olímpics des dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units d'Amèrica).
Inicialment s'inicià la competició en categoria individual, introduint-se en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 la competició per equips. Aquesta modalitat esportiva únicament és disputada en categoria femenina.
La gran dominadora d'aquesta modalitat és Rússia, així com principalment els països de l'Europa de l'Est.

## Programa

| Edició | 84 | 88 | 92 | 96 | 00 | 04 | 08 | 12 | 16 | 20 | Anys |
| Prova individual | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 10 |
| Prova per equips | - | - | - | • | • | • | • | • | • | • | 7 |

## Medaller

    en cursiva: comitès nacionals desapareguts.
    Actualització: Jocs Olímpics de Tòquio 2020.
| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Rússia | 10 | 4 | 2 | 16 |
| 2 | Bulgària | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3 | Espanya | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4 | Ucraïna | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 5 | Equip Unificat | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 | Unió Soviètica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | Canadà | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Israel | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Belarús | 0 | 4 | 3 | 7 |
| 9 | ROC | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 10 | Itàlia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 11 | Romania | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | R.P. de la Xina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | Grècia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | RFA | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 17 | 17 | 17 | 51 |

## Medallistes més guardonades

| Nom | CON | Anys | | | | Total |
| Ievguénia Kanàieva | Rússia | 2008-2012 | 2 | 0 | 0 | 2 |
| Nataliya Lavrova | Rússia | 2000-2004 | 2 | 0 | 0 | 2 |
| Ielena Possévina | Rússia | | 2 | 0 | 0 | 2 |
| Aleksandra Timoshenko | Unió Soviètica Equip Unificat | 1988-1992 | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Alina Kabàieva | Rússia | 2000-2004 | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Elisa Blanchi | Itàlia | 2004-2012 | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Hanna Bezsònova | Ucraïna | 2004-2008 | 0 | 0 | 2 | 2 |
# Galaxy Nexus

Samsung Galaxy Nexus és el quart telèfon Android dissenyat per Google. Va ser presentat el dia 19/10/11 a Hong Kong. Està fabricat per Samsung.
Galaxy Nexus és el primer smartphone amb el sistema operatiu Android 4.0 o Ice Cream Sandvitx de Google. El dispositiu està fabricat per Samsung, sent la data del seu llançament el 17 de novembre de També és el primer smartphone amb el sistema operatiu Android 4.1 (Jellybean), sent actualitzat amb el mateix el juny de 2012 i venut amb ell preinstal·lat a partir d'aquesta data.

## Disseny

El Samsung Galaxy Nexus és un telèfon de grans dimensions (67,94 X 135,5 X 8,94 mm), però molt fi i lleuger en comparació (135 gr). El cos és de metall i disposa d'un vidre corbat. El terminal disposa d'un led de notificacions RGB, que vol dir que pot adquirir qualsevol color (amb WhatsApp adquireix el color verd, per exemple). La resta del telèfon mòbil adquireix el mateix disseny que la resta de la gamma Galaxy, excepte per l'absència dels botons Enrere , Home i Multitasca , que estan integrats a la pantalla i el de Menú passa a estar de manera contextual en les aplicacions.

## Càmeres

El Galaxy Nexus posseeix dos càmeres. La càmera principal és a la part posterior i disposa de 5 megapíxels i de flaix LED. També permet l'enregistrament de vídeo a 1080p. La càmera secundària es troba a la part superior del frontal del terminal i disposa d'1,3 megapíxels i permet l'enregistrament de vídeo a 720p. Cap de les dues càmeres pateix retard en l'obturador, la qual cosa les converteix en les càmeres més ràpides.

## Especificacions tècniques

* Pantalla: Super Amoled HD (1280 x 720) de 4,65 polzades i tecnologia Countour Display (Cristall corbat).
* Mida (mm): 67,94 X 135,5 X 8,94
* Pes: 135 grams.
* Bateria: 1750 mAh.
* CPU: Processador de doble nucli a 1,2 GHz
* Notificacions: Led RGB de 3 colors.
* Sistema Operatiu: Android 4.0 (Ice Cream Sandwich), actualitzable a Android 4.2.1 (Jelly Bean).
* NFC.
* Acceleròmetre.
* Giroscopi.
* Brúixola.
* GPS
* Baròmetre.
* Bluetooth.
* Micro USB
* Dades: HSPA+/4G LTE/EDGE/GPRS/WiFi

## Vegeu també

* Nexus 4
* Samsung Galaxy S II
* Samsung Galaxy Tab
* Smartphone
* Samsung Galaxy S III
* Nexus S

## Referències

* ↑ «Samsung Google Galaxy Nexus». Expansis. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 15 setembre 2012].
* ↑ Galaxy Nexus. Anàlisi.
# Roca d'en Riera

La Roca d'en Riera es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Teià (el Maresme).
Es tracta d'un impressionant conjunt de boles granítiques apilades, el més gran del terme de Teià i probablement de tot el Parc. S'hi practica escalada: hi ha preses fixes a la superfície. Sovint s'hi troben rastres de guineus, ja que sembla que n'és un lloc corrent de pas. S'hi pot accedir fàcilment, però és millor contemplar-ne la magnificència amb una certa perspectiva, per exemple des de la Roca del Dinosaure i, si pot ésser, a la tarda quan el sol ponent la il·lumina frontalment.
L'accés és per la pista que va del cementiri de Teià cap a Sant Mateu (tram senyalitzat com a Meridià verd). Uns 300 metres passada la Roca del Dinosaure hi ha un corriol que es creua amb la pista: a l'esquerra va al refugi i a la dreta a la roca. Coordenades: x=443842 y=4595580 z=337.

## Enllaços externs

* Panoramio Arxivat 2016-01-30 a Wayback Machine. (català)
* Caminar després dels 50: Fonts de Teià - Serralada Litoral (català)
* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 168.
# Tartuf, o l'impostor

Tartuf, o l'impostor (francés: Tartuffe ou l'Imposteur) és una comèdia en cinc actes de Molière que va ser representada per primera vegada al Palau de Versalles el 12 de maig de 1664. El tema és una reacció a l'augment de la popularitat de la Compagnie du Saint-Sacrement, un orde religiós secret que va ser fundat l'any 1627 i del qual Anna d'Espanya també era membre.
Encara que al rei li va agradar, Tartuf va ser prohibida sota la pressió dels devots de la Compagnie du Saint-Sacrement, acusant Molière d'impietat i de donar una imatge dolenta de la devoció i dels creients. Només l'any 1669, després de tres demandes al rei i quan l'obra va ser completament refeta, va ser autoritzada i va tenir molt d'èxit.

## Personatges

* Madame Pernelle: la mare d'Orgon. És favorable a Tartuf que, segons ella, és un personatge pietós i respectable. Des de la primera escena, Molière la desqualifica: encarna l'encegament d'una generació obsoleta. És el darrer personatge que entén el seu error.
* Orgon: marit d'Elmire i fill de la senyora Pernelle. És una persona ingènua i entestada.
* Elmire: dona d'Orgon. Al contrari que Orgon, és presentada com un personatge enterament positiu. És caracteritzada com una persona amb dos trets particulars: la discreció i l'eficàcia.
* Damis: fill d'Orgon i germà de Mariane. Té el caràcter del seu pare (colèric) i les seves accions resten ineficaces.
* Mariane: filla d'Orgon, germana de Damis i amant de Valère. És molt tímida i bastant passiva.
* Valère: amant de Mariane.
* Cléante: cunyat d'Orgon. Personatge calmat, pensatiu i intel·ligent. És per això que intenta raonar amb Tartuf a l'acte 4.
* Tartuf: devot fals. Hipòcrita.
* Dorine: criada de Mariane. Personatge ple de sentit comú i parla franca.
* Flipote : criada de la Senyora Pernelle.
# Tommy Prim

Tommy Prim (Svenljunga, 29 de juliol de 1955) és un ciclista suec, ja retirat, que fou professional entre 1980 i 1986.
Com a ciclista amateur guanyà diverses vegades el campionat de Suècia de ruta i contrarellotge i el 1976 va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on fou setè en la prova dels 100 km contrarellotge per equips del programa de ciclisme.
Com a professional els seus principals èxits els aconseguí al Giro d'Itàlia, una cursa en la qual guanyà una etapa i acabà segon en dues ocasions, el 1981 a tan sols 38" del vencedor final, Giovanni Battaglin, i dues vegades més fou quart. El 1984 guanyà la Tirrena-Adriàtica.

## Palmarès

* 1976
** Campió de Suècia de ciclisme en ruta
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 1979
** Campió de Suècia de ciclisme en ruta
* 1980
** 1r a la Copa Agostoni
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia. 1r de la Classificació dels joves
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1981
** 1r al Tour de Romandia
** 1r al Trofeo Pantalica
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1982
** 1r a la Volta a Suècia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1983
** 1r a la Volta a Suècia i vencedor de 2 etapes
** 1r a la París-Brussel·les
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1984
** 1r a la Tirrena-Adriàtica
* 1985
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Dinamarca

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1980. 4t de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r de la Classificació dels joves
* 1981. 2n de la classificació general
* 1982. 2n de la classificació general
* 1983. 15è de la classificació general. Porta el mallot rosa durant 1 etapa
* 1985. 4t de la classificació general
* 1986. 21è de la classificació general

## Referències

* ↑ «PRIM Tommy (Leif Tommy)». [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Tommy Prim». [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Tommy Prim - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Tommy PRIM» (en italià). [Consulta: 27 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Tommy Prim a sitiodeciclismo.net
# Michel Vaarten

Michel Vaarten, (Turnhout, 17 de gener de 1957) fou un ciclista belga, que va ser professional del 1979 fins al 1992. Es va especialitzar en la pista on destaca la medalla de plata als Jocs Olímpics de Mont-real.

## Palmarès en pista

* 1976
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Mont-real de quilòmetre contrarellotge
* 1977
** Campió de Bèlgica de Quilòmetre
** Campió de Bèlgica de Velocitat
* 1978
** Campió de Bèlgica de Velocitat
** Campió de Bèlgica de Derny
** Campió de Bèlgica d'Òmnium
* 1979
** 1r als Sis dies d'Anvers (amb René Pijnen i Albert Fritz)
* 1980
** Campió d'Europa de madison (amb René Pijnen)
* 1981
** Campió de Bèlgica de Velocitat
* 1982
** Campió de Bèlgica de Velocitat
* 1986
** Campió del món de keirin

## Palmarès en ruta

* 1986
** Vencedor d'una etapa al Tour de les Amèriques
* 1988
** Vencedor d'una etapa al Tour de les Amèriques
* 1989
** Vencedor d'una etapa al Tour de les Amèriques

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Paul Medhurst

Paul Medhurst (Scunthorpe, Lincolnshire, 12 de desembre de 1953 - Gant, 26 de setembre de 2009) va ser un ciclista amb doble nacionalitat britànica i de Nova Zelanda. Va ser professional entre 1976 i 1989.
Va participar en els Jocs de la Commonwealth de 1974 defensant els colors del país oceànic, i als Jocs de Mont-real sota bandera britànica.

## Palmarès

* 1981
** 1r als Sis dies de Melbourne (amb John Trevorrow)
** 1r als Sis dies de Launceston (amb Wayne Hildred)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Mauro Simonetti

Mauro Simonetti (Liorna, 14 de juliol de 1948) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1970 i 1979.
Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Mèxic de 1968, on va guanyar la medalla de bronze en la prova de contrarellotge per equips del programa de ciclisme. Formà equip amb Pierfranco Vianelli, Giovanni Bramucci i Vittorio Marcelli.
El 1970 va fer el pas al professionalisme de la mà de l'equip Ferretti. La seva principal victòria l'aconseguí al Tour de França de 1971, on hi guanyà una etapa.

## Palmarès

* 1968
** Bronze en la prova de contrarellotge per equips als Jocs Olímpics de 1968
* 1970
** 1r al Gran Premi Ciutat de Camaiore
* 1971
** 1r a San Piero a Sieve
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1972
** 1r a la Coppa Ugo Agostoni
* 1973
** 1r a la Coppa Sabatini
* 1974
** 1r a la San Michele - Agliana
* 1977
** Vencedor d'una etapa del Giro de Sicília

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1970. 21è de la classificació general
* 1972. 65è de la classificació general
* 1973. 89è de la classificació general
* 1974. 70è de la classificació general
* 1976. 72è de la classificació general
* 1977. 85è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1971. 19è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1975. 54è de la classificació general

## Referències

* ↑ «SIMONETTI Mauro». [Consulta: 14 novembre 2022].
* 1 2 «Olympedia – Mauro Simonetti». [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Mauro SIMONETTI» (en italià). [Consulta: 14 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mauro Simonetti a sitiodeciclismo.net
# Jürgen Kissner

Jürgen Kissner (alemany: Jürgen Kißner) (Luckau, 18 d'agost de 1942 - Colònia, 18 de maig de 2019) va ser un ciclista alemany que va córrer durant els anys 60 del segle xx. Es dedicà principalment al ciclisme en pista.
Va començar corrent per la República Democràtica Alemanya, on guanyà diverses curses i despuntà com a ciclista, però el 1964 va fugir cap a la República Federal Alemanya, país amb el qual continuaria la seva carrera esportiva.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, en què guanyà una medalla de plata en la prova de persecució per equips, juntament amb Karl Link, Udo Hempel i Karlheinz Henrichs.

## Referències

* ↑ Allein zwölf Jahre lang einen Weltrekord gehalten Arxivat 2008-09-19 a Wayback Machine. a Bilderbogen.de (alemany)

## Enllaços externs

* Fitxa de Jürgen Kissner a sitiodeciclismo.net