# Amalie Sophie von Wallmoden

Amalie Sophie von Wallmoden (Hannover, 1 d'abril de 1704 - Hannover, 19 d'octubre de 1765) comtessa de Yarmouth, nascuda Amalie von Wendt, va ser la principal mestressa del rei Jordi II des de mitjans de la dècada de 1730 fins a la seva mort el 1760. Pertanyía a una família destacada de l'electorat de Hannover, i es va casar amb una altra, el 1740 es va convertir en súbdit naturalitzat de Gran Bretanya i se li va concedir una noblesa de per vida, amb el títol de "comtessa de Yarmouth", convertint-se en l'última mestressa reial a ser tan honrada. Va romandre a Anglaterra fins a la mort el 1760 del rei Jordi II, del qual es creu que va tenir el seu segon fill, Johann Ludwig, comte imperial de Wallmoden-Gimborn. Va tornar a Hannover per a la resta de la seva vida i va sobreviure al rei durant gairebé cinc anys.

## Biografia

Va néixer Amalie Sophie Marianne von Wendt, filla del general de Hannover Johann Franz Dietrich von Wendt (1675-1748) i de la seva dona, Friderike Charlotte von dem Bussche-Ippenburg (1684-1762). Ehrengard Melusine von derschulenburg, duquessa de Kendal, ens diu alguna cosa. Va entrar a la casa de Wallmoden el 1727 amb el seu matrimoni amb el comte Gottlieb Adam von Wallmoden-Gimborn (1704-1752), fill del comte Ludwig Achaz von Wallmoden-Gimborn (m. 1730) i la seva dona, Anna Elisabeth von Heimburg (1697 - 1727). 1738). Junts, van tenir un fill, el comte Franz Ernst von Wallmoden (1728-1776). Va ser descrita l'any 1738 en una carta a Charles, vescomte Townshend com una morena amb "bells ulls negres", "molt ben formada, ni alta ni baixa; no té trets bons, però en general molt agradable".
George II va ser atret per primera vegada per la comtessa Wallmoden el 1735, durant una visita a Hannover, on vivia amb el seu marit. El 1736, va tenir un fill, anomenat Johann Ludwig Graf von Wallmoden-Gimborn, que es diu que era el fill il·legítim no reconegut del rei. El 1738, les visites de Jordi II a Hannover per veure la seva amant van ser tan nombroses que van convidar a la sàtira de Samuel Johnson en el poema "Londres". El rei va posar fi a la necessitat d'aquestes visites després de la mort de la seva dona Caroline d'Ansbach el novembre de 1737, enviant a buscar la comtessa Wallmoden per unir-se a ell a Anglaterra, però no va posar fi a la desaprovació de Johnson. El 1739, Johnson va escriure de manera mordaç sobre la relació del rei amb Wallmoden:{{Cita|"Els seus fills torturats moriran davant seu / Mentre ell s'estira fonent-se en una abraçada lasciva".
El 1739, Amalie von Wallmoden es va divorciar del seu marit. El 1740, va ser naturalitzada i se li va donar el títol no hereditari de Comtessa de Yarmouth, l'última mestressa reial que va rebre aquest honor. Va ser designada oficialment Amalie Sophie von Wallmoden per ocultar la qüestió del seu estat civil. Robert Walpole va indicar que el seu enfocament principal era agradar al rei, tot i que també es deia que estava interessada en l'atorgament de noblesa, segons se suposa que va participar en la creació d'una baronia per a Stephen Fox-Strangways el 1741 i en el títol acabat de crear, del vescomte Folkestone per Jacob des Bouverie el 1747.
Després de la mort del rei el 25 d'octubre de 1760, Amalie von Wallmoden va tornar a Hannover. Va morir el 19 o 20 d'octubre de 1765 d'un càncer de mama, als 61 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 Rigg 1899.
* 1 2 3 4 5 6 Cokayne, George Edward (1898). Complete Peerage of England, Scotland, Ireland, Great Britain and the United Kingdom, Extant, Extinct, Or Dormant. Vol. 8, U–Z. G. Bell & Sons. p. 211.
* ↑ Beauclerk-Dewarre, Peter; Roger Powell (2006). Right Royal Bastards: The Fruits of Passion. Burke's Peerage & Gentry. p. 79. ISBN 0-9711966-8-0.
* ↑ Schade, Richard E.; Herbert Rowland (2000). Lessing Yearbook: 1999. Wayne State University Press. p. 257. ISBN 0-8143-2930-6.
* ↑ As the Countess Wallmoden was not yet separated from her husband at the time of this birth, the king's paternity has been challenged. Cf. DNB article.
* ↑ Greene, Donald (2000). Samuel Johnson: The Major Works. Oxford University Press. p. 793. ISBN 0-19-284042-8.
* ↑ "Samuel Johnson (1709–84) London: A Poem in Imitation of the Third Satire of Juvenal (1738)". Cardiff University. Retrieved 28 October 2008. Scarce can our fields, such crowds at Tyburn die, / With hemp the gallows and the fleet supply. / Propose your schemes, ye senatorian band! / Whose ways and means support the sinking land, / Lest ropes be wanting in the tempting spring / To rig another convoy for the king.
* ↑ Greene, Donald (1970). The Age of Exuberance: Backgrounds to Eighteenth-century English Literature. Random House. p. 20. ISBN 9780394306384.
* ↑ Rudd, Niall (2005). The Latin Poems: The Latin Poems. Bucknell University Press. p. 39. ISBN 0-8387-5612-3. The "lewd embrace" alludes to George II's liaison with Amelie von Wallmoden
* ↑ See also Johnson, Samuel (1823). "Marmor Norfolciense". The works of Samuel Johnson. Oxford University. pp. 3–33.
* 1 2 Clark, J.C.D. (2002). The Memoirs and Speeches of James, 2nd Earl Waldegrave 1742-1763. Cambridge University Press. p. 159. ISBN 0-521-52689-2.
* ↑ Arnold-Baker, Charles (2001). The Companion to British History. Routledge. p. 1284. ISBN 0-415-26016-7.
* ↑ Profile, oxforddnb.com; accessed 30 April 2014