OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gaston Amson

Gaston Marcel Amson (París, 17 de novembre de 1883 - París, 16 de juliol de 1960) va ser un tirador d'esgrima francès que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà dues proves del programa d'esgrima. En la competició de floret per equips guanyà la medalla de plata i en la d'espasa per equips la de bronze.
Vuit anys més tard, als Jocs d'Amsterdam va disputar una prova del programa d'esgrima, la d'espasa per equips, en què guanyà la medalla de plata.

## Referències

* 1 2 «Gaston Amson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2012. [Consulta: 3 setembre 2017].
# Viver (Biosca)

Viver és una masia del municipi de Biosca (Solsonès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de quatre façanes i tres plantes. A la façana sud, a la planta baixa al centre, hi ha una entrada amb llinda de pedra i porta de fusta amb vidriera. A cada costat de l'entrada hi ha una finestra. A la planta següent, al centre hi ha un balcó amb barana de ferro. A cada costat del balcó, hi ha una finestra. A la darrera planta, hi ha tres obertures repartides per la façana.
A la façana est, hi ha tres finestres repartides per la façana(una a cada planta). A la façana oest, la planta està ocupada per una estructura, on a la part inferior té una entrada i una finestra, i a la part superior serveix de terrassa per a l'habitatge. Aquesta terrassa té barana de ferro. S'hi accedeix per una entrada que dona a la segona planta de la casa. A la dreta d'aquesta entrada hi ha una finestra. A la darrera planta hi ha una finestra. A la façana nord, hi ha una obertura a la darrera planta a la dreta. Té un edifici adjunt a la part esquerra. La coberta és de dos vessants (nord-sud), acabada amb teules.
Hi ha diversos petits edificis escampats pel recinte.

## Referències

* ↑ «Viver (Biosca)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 «Mas del Viver». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Phocanella

Phocanella és un gènere extint de mamífers carnívors de la família de les foques (Phocidae) que visqueren a les aigües costaneres de l'Atlàntic nord entre el Miocè mitjà i el Plistocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Bèlgica, els Estats Units, França, els Països Baixos i el Regne Unit. Eren foques petites que no passaven d'un metre de llargada. Devien tenir una constitució similar a la de la foca ocel·lada d'avui en dia. Les espècies P. couffoni i P. straeleni són nomina dubia. El nom genèric Phocanella és un diminutiu de Phoca.

## Referències

* 1 2 Entrada «Phocanella» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 octubre 2023].
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, «Pinniped Evolution» (A. Berta).
* ↑ Palmer, 1904, p. 533.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
# Puig de Cofí

El Puig de Cofí és una muntanya de 607 metres que es troba al municipi de Sales de Llierca, a la comarca catalana de la Garrotxa.
# Ferdinand Bie

Ferdinand Reinhardt Bie (Drammen, Buskerud, 16 de febrer de 1888 – Kristiansand, 9 de novembre de 1961) va ser un atleta noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar quatre proves del programa d'atletisme. En el pentatló guanyà inicialment la medalla de plata, però la posterior desqualificació, el 1913, de Jim Thorpe en ser acusat de professionalisme va fer que Bie fos declarat campió olímpic. Amb tot, Bie no acceptà aquesta medalla. El 1982 el COI tornà a reconèixer a Thorpe com a campió olímpic i Bie passà a ser considerat co-campió. En el salt de llargada fou onzè, mentre en el 110 metres tanques i el decatló no acabà la competició.
El 1910 i 1917 guanyà el campionat de Noruega de salt de llargada i el 1910 de 110 metres tanques.

## Referències

* ↑ Jim Reisler. Cash and Carry: The Spectacular Rise and Hard Fall of C.C. Pyle, America's First Sports Agent. McFarland, 26 novembre 2008, p. 60–. ISBN 978-0-7864-5262-0.
* ↑ International Olympic Committee medal database
* ↑ «Ferdinand Bie Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 d’agost 2011. [Consulta: 31 agost 2016].
* ↑ Norwegian international athletes – B (noruec)
* ↑ Norwegian championships in long jump (noruec)
* ↑ Norwegian championships in 110 metres hurdles (noruec)
# Gaston Heuet

Gaston Heuet (Buenos Aires, 11 de novembre de 1892 - Grandvilliers, 18 de gener de 1979) va ser un atleta francès, especialitzat en curses de fons, que va competir durant la dècada de 1910 i dècada de 1920.
El 1912, a Estocolm, va prendre part en els seus primers Jocs Olímpics. Va disputar dues proves del programa d'atletisme, els 5.000 i 10.000 metres, on quedà eliminat en sèries. Un cop finalitzada la Primera Guerra Mundial, el 1920 va disputar quatre proves del programa d'atletisme dels Jocs d'Anvers. Fou quart en la prova dels 3.000 metres per equips, cinquè en cros per equips i vuitè en la de cros individual. El 1924, a París, disputà els seus tercers i darrers Jocs, amb la participació en tres proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de bronze en la prova del cros per equips, fent equip amb Henri Lauvaux i Maurice Norland, mentre en la de cros individual fou desè i en els 10.000 metres dotzè.
El 1919 guanyà la medalla de bronze en la prova de cros dels Jocs Inter-aliats.

## Millors marques

* 1.500 metres. 4' 08.0" (1919)
* 5.000 metres. 15' 23.2" (1922)
* 10.000 metres. 32' 11.1" (1920)

## Referències

* 1 2 3 «Gaston Heuet Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2012. [Consulta: 10 juny 2018].
* ↑ Gaston Heuet. trackfield.brinkster.net
# Jocs Mediterranis de 1979

Els vuitens Jocs del Mediterrani es van celebrar a Split (actual Croàcia), del 15 al 29 de setembre de 1979.
Hi participaren un total de 2.408 esportistes (2.009 homes i 399 dones) en representació de 14 estats mediterranis. Es disputaren un total de 192 competicions de 26 esports.

## Medaller

| Pos. | Estat | | | | Total |
| 1 | Iugoslàvia | 56 | 38 | 33 | 127 |
| 2 | França | 55 | 41 | 33 | 129 |
| 3 | Itàlia | 49 | 63 | 47 | 159 |
| 4 | Espanya | 16 | 20 | 32 | 68 |
| 5 | Grècia | 7 | 10 | 13 | 30 |
| 6 | Turquia | 5 | 5 | 14 | 24 |
| 7 | Egipte | 3 | 9 | 10 | 22 |
| 8 | Algèria | 1 | 5 | 10 | 16 |
| 9 | Tunísia | 1 | 2 | 9 | 12 |
| 10 | Líban | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 11 | Síria | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | Marroc | 0 | 2 | 3 | 5 |

## Referències

* ↑ «Jocs Mediterranis». enciclopedia.cat. [Consulta: 25 juny 2018].
# Diàspora grega

La diàspora grega és el conjunt d'habitants grecs que viu fora del seu país natal. Aquests habitants poden formar comunitats hel·lèniques (omogénia) en el nou país d'acollida mantenint la cultura original, de manera que els descendents, malgrat haver nascut ja fora de Grècia, s'identifiquen amb la identitat grega.
Segons es consultin unes fonts o d'altres, la diàspora grega consta d'entre 3 i 7 milions de persones d'identitat grega que viuen fora de Grècia. Un milió de grecs es troba als Estats Units i després segueixen les comunitats de Xipre, Gran Bretanya, Austràlia i Alemanya.

## Història

L'emigració grega va començar amb el colonialisme comercial de l'edat antiga, on els comerciants fundaven nous ports habitats permanentment per compatriotes que feien de pont entre els negocis dels navegants hel·lènics i les poblacions locals. Es calcula que van arribar a les 400 colònies estables. La Magna Grècia va ser una zona entre Itàlia i Turquia on va expandir-se la cultura grega clàssica i on molts dels seus pobladors s'identificaven com a grecs. Amb la partició de l'Imperi Romà, la part oriental va mantenir les arrels gregues amb l'Imperi Romà d'Orient.
Amb la conquesta otomana, molts grecs van emigrar cap a Occident. D'altres van assentar-se a diferents regions dels Balcans, des d'on van anar donant suport als governs locals però també al seu país d'origen, fet que es va evidenciar amb la Guerra d'independència de Grècia del segle xix, on comunitats gregues de zones properes i d'altres països europeus (especialment Rússia i Anglaterra) van ajudar amb diners i propaganda els combatents grecs.
La diàspora del segle xx s'explica per l'emigració per motius econòmics de molts països del sud d'Europa. La Guerra Civil Grega va augmentar els emigrats a causa del canvi de règim polític. Va créixer de manera considerable la comunitat grega resident als Estats Units.

## Referències

* ↑ Tziovas, Dimitris (2009). Greek diaspora and migration since 1700 society, politics and culture. Farnham, England: Ashgate Pub. p. 125
* ↑ Jerry H. Bentley, Herbert F. Ziegler, "Traditions and Encounters, 2/e," Chapter 10: "Mediterranean Society: The Greek Phase" (McGraw-Hill, 2003)
* ↑ Richard Clogg, The Greek diaspora in the twentieth century, 2000, Macmillan,
# Caseoides sanangeloensis

Caseoides sanangeloensis és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels casèids que visqué durant el Permià inferior en allò que avui en dia és Nord-amèrica. Se n'han trobat restes fòssils a Texas (Estats Units). Es tracta de l'única espècie del gènere Caseoides. Era de mida intermèdia entre la de Casea broilii i la d'Angelosaurus dolani. Tenia els húmers de 157 mm, els fèmurs de 145 mm, les tíbies de 93 mm i els peronés de 101 mm de llargada. Les proporcions del cos eren similars a les de Casea. El seu nom específic, sanangeloensis, significa 'de San Angelo' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Caseoides sanangeloensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ Olson i Beerbower, 1953, p. 399-401.

## Bibliografia

* Olson, E. C.; Beerbower, J. R. «The San Angelo Formation, Permian of Texas, and Its Vertebrates» (en anglès). The Journal of Geology, 61, 5, 1953, pàg. 389-423. DOI: 10.1086/626109.
# Puig Cogul

El Puig Cogul és una muntanya de 615 metres que es troba entre els municipis de Mura i de Talamanca, a la comarca catalana del Bages.
# Ferdinand Kiefler

Ferdinand Kiefler (Viena, 4 d'agost de 1913 - Liblar, 13 de gener de 1945) fou un jugador d'handbol austríac que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.
Morí lluitant durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Ferdinand Kiefler Olympic Results». sports-reference.com. [Consulta: 12 desembre 2018].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
# Geminio Ognio

Geminio Ognio (Recco, 13 de desembre de 1917 - Roma, 28 d'octubre de 1990) va ser un nedador i waterpolista italià que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Com a nedador guanyà cinc campionats nacionals, en els 400, 1.500 i 4x200 metres lliures, però on va destacar més fou en el waterpolo. El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki guanyà la medalla de bronze en la mateixa competició. També guanyà el Campionat d'Europa de waterpolo de 1947.

## Referències

* ↑ «Geminio Ognio Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2009. [Consulta: 17 juny 2019].
* ↑ Men Water Polo European Championship 1947 Monte Carlo (MON) - 10-14.09 Winner Italy a todor66.com
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1928

Als Jocs Olímpics de 1928 celebrats a la ciutat d'Amsterdam (Països Baixos) es disputaren 6 proves de ciclisme, totes elles en categoria masculina.
Aquestes proves es dividiren en dues de ciclisme en ruta, formades per una contrarellotge individual, el temps de la qual fou utilitzada per a decidir el resultat de la contrarellotge per equips, i en quatre proves de ciclisme en pista. La prova de 50 quilòmetres se substituí per una prova d'1 quilòmetre contrarellotge.

## Nacions participants

Hi participaren un total de 149 ciclistes de 27 nacions diferents: Irlanda, Espanya i Turquia participen en ciclisme per primera vegada.
| Alemanya (10) Argentina (6) Austràlia (2) Àustria (2) Bèlgica (8)  Canadà (6) Dinamarca (5)  Espanya (1) Estats Units (4) | Finlàndia (1) França (8) Irlanda (2)  Itàlia (12) Iugoslàvia (4) Letònia (5) Lituània (4) Luxemburg (4) Països Baixos (11) | Noruega (4) Polònia (11) Regne Unit (12) Sud-àfrica (1) Suècia (4)  Suïssa (9) Turquia (4) Txecoslovàquia (4) Xile (5) |

## Resum de medalles
### Ciclisme en ruta

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Contrarellotge individual detalls | Henry Hansen | Frank Southall | Gösta Carlsson |
| Contrarellotge per equips detalls | DinamarcaHenry Hansen Orla Jørgensen Leo Nielsen | Regne UnitJack Lauterwasser John Middleton Frank Southall | SuèciaGösta Carlsson Erik Jansson Georg Johnsson |

### Ciclisme en pista

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Quilòmetre contrarellotge detalls | Willy Hansen | Gerard Bosch | Dunc Gray |
| Velocitat individual detalls | Roger Beaufrand | Antoine Mazairac | Willy Hansen |
| Tàndem detalls | Països BaixosBernhard Leene Daan van Dijk | Regne UnitErnest Chambers John Sibbit | AlemanyaHans Bernhardt Karl Köther |
| Persecució per equips detalls | ItàliaCesare Facciani Giacomo Gaioni Mario Lusiani Luigi Tasselli | Països BaixosJohannes Maas Piet van der Horst Janus Braspennincx Jan Pijnenburg | Regne UnitGeorge Southall Harry Wyld Leonard Wyld Percy Wyld |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Dinamarca | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 2 | Països Baixos | 1 | 3 | 0 | 4 |
| 3 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 6 | Suècia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Cycling Road at the 1928 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Cycling Track at the 1928 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Bale, John «Racing towards modernity: a one‐way street?» (en anglès). The International Journal of the History of Sport, 10, 2, 8-1993, pàg. 215–232. DOI: 10.1080/09523369308713825. ISSN: 0952-3367.
* ↑ Fajardo, Javier A. Tamayo. Historia de España en los Juegos Olímpicos de verano de la Era Moderna I (1896-1936) (en castellà). Wanceulen S.L., 2005, p. 148. ISBN 978-84-9823-294-3.
# Joaquim Borràs Compte

Joaquim Borràs Compte (Reus, 9 de gener de 1804 - 14 de març de 1860) va ser un comerciant, propietari i polític català.
Era fill de Francesc de Paula Borràs, un dels comerciants més importants de Reus en la seva època, liberal convençut, i que va ser detingut pels absolutistes el 1814, germà de Josep Borràs i de Bofarull, comerciant i cònsol dels Estats Units a Barcelona. La mare de Joaquim Borràs era Gertrudis Compte, filla de Rafael Compte un impressor molt conegut a Reus. Dedicat a la política, va ser Diputat a Corts l'any 1837, per Tarragona, i els anys 1850, 1851, 1853 i 1857 per València.
L'advocat i jutge aragonès Mariano Escartín explica que el 1847 va ser responsable de l'operatiu que va detenir i jutjar dues persones acusades de segrestar i cobrar un rescat pel segrest del diputat Joaquim Borràs Compte, que llavors era vicepresident de la delegació a Reus de la Junta de Comerç de Barcelona. Va ser també director a Reus de l'oficina del Banc de Barcelona i vicecònsol d'Anglaterra i Holanda a la seva ciutat. Estava en possessió de títol de Cavaller de l'Orde de Carles III.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 133.
* ↑ «Joaquín Borrás». Indice histórico de diputados. Congreso de los diputados. [Consulta: 9-VII-2018].
# Palaeogale

Palaeogale és un gènere extint de mamífers carnívors de la família dels paleogàlids (Paleogalidae) que tingueren una distribució holàrtica entre l'Eocè superior i el Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, el Canadà, els Estats Units, França, Grècia, Mongòlia i la República Popular de la Xina. Durant molt de temps fou classificat entre els mustèlids, però des d'aleshores ha estat reubicat en una posició basal dels feliformes. En comparació amb els seus parents propers, les terceres dents molars inferiors han desaparegut i les segones o bé són diminutes o bé estan absents.

## Referències

* 1 2 Entrada «Palaeogale» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 8 octubre 2023].
* ↑ Rose, 2006, p. 133.

## Bibliografia

* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Coll de ses Portes

El Coll de ses Portes és una collada de 68 metres d'altitud situada al nord del municipi de Cadaqués, dins del Parc Natural del Cap de Creus, a l'Alt Empordà.
# Ferenc Török

Ferenc Török (Csillaghegy i Budapest, 3 d'agost de 1935) és un pentatleta, entrenador, dirigent esportiu, advocat i polític hongarès. Era germà del també pentatleta Ottó Török.
Com a pentatleta va competir durant la dècada de 1960. El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on disputà dues proves del programa de pentatló modern. Guanyà la medalla d'or en la competició individual, mentre en la competició per equips, junt a Imre Nagy i Ottó Török guanyà la medalla d'or. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, tornà a disputar dues proves del programa de pentatló modern. Junt a András Balczó i István Móna guanyà la medalla d'or en la competició per equips, mentre en la competició individual fou dotzè.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles d'or, tres de plata i tres de bronze al Campionat del món de pentatló modern i nou campionats nacionals, tres individuals i sis per equips. Es va retirar el 1970.
Entre 1976 i 1989 exercí d'entrenador de la selecció hongaresa. Entre 1989 i 1996 fou president de l'Associació hongaresa de pentatló, càrrec que compaginà amb la vicepresidència de la Federació Internacional de Pentatló entre 1993 i 1996. Entre el 1989 i el 1997 va exercir la presidència del Comitè Olímpic d'Hongria.
Entrà en política el 1990, quan es va incorporar a l'Aliança dels Demòcrates Lliures. A les eleccions legislatives hongareses de 1990 va obtenir un escó per la sisena circumscripció de Budapest. El 1994 i el 1998 fou candidat parlamentari. Del 1994 al 1998 fou membre del consell nacional de l'Aliança dels Demòcrates Lliures, i del 1995 al 1997 de la seva presidència. Va deixar el partit el 1998.

## Referències

* ↑ Ferenc Török a Sports Reference (arxivat)
* 1 2 «Magyar Öttusa Szövetség», 21-02-2007. Arxivat de l'original el 2007-02-21. [Consulta: 29 agost 2020].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 29 agost 2020].
* ↑ «Ferenc Török HUN 2018» (en anglès), 07-03-2019. [Consulta: 29 agost 2020].
# Geoffrey Elliott

Geoffrey Elliott (Ilford, 7 d'abril de 1931 - Calgary, 12 d'octubre de 2014) és un atleta anglès, ja retirat, especialista en el salt de perxa, que va competir durant la dècada de 1950. Es casà amb la també atleta Pamela Seaborne.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Fou novè en el decatló, mentre en el salt de perxa quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaquen una medalla de bronze en salt de perxa al Campionat d'Europa d'atletisme de 1954, rere Eeles Landström i Ragnar Lundberg, i dues d'or, també en perxa, als Jocs de l'Imperi Britànic i de la Comunitat de 1954 i 1958. També guanyà tres campionats nacionals de salt de perxa, el 1952, 1953 i 1955.
Va millorar en diferents ocasions el rècord britànic de salt de perxa, passant de 4,15 a 4,30 metres. També millorà en tres ocasions els rècord nacional de decatló.

## Millors marques

* Salt de perxa. 4,30 metres (1954)

## Referències

* 1 2 3 Geoffrey Elliott a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Berlin 2018 Statistics Handbook». european-athletics.org [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ «British Athletics Championships 1945-1959». [Consulta: 24 juny 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 105 i 175. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 24 juny 2020].
# Lluita als Jocs Olímpics d'Estiu de 1928

Lluita als Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 :
| Lluita grecoromana |||
| Pes gall | homes |
| Pes ploma | homes |
| Pes lleuger | homes |
| Pes mitjà | homes |
| Pes semipesant | homes |
| Pes pesant | homes |
| Lluita lliure |||
| Pes gall | homes |
| Pes ploma | homes |
| Pes lleuger | homes |
| Pes wèlter | homes |
| Pes mitjà | homes |
| Pes semipesant | homes |
| Pes pesant | homes |
| < 1924 1932 > |||
Als Jocs Olímpics de 1928 celebrats a la ciutat d'Amsterdam (Països Baixos) es disputaren 13 proves de lluita, totes elles en categoria masculina, dividint-se en sis categories de lluita grecoromana i set de lluita lliure. Aquestes últimes es realitzaren entre els dies 30 de juliol i 1 d'agost i les de lluita grecoromana entre els dies 2 i 5 d'agost de 1928.

## Nacions participants

Hi participaren un total de 166 lluitadors de 29 nacions diferents:
* Argentina (5)
* Austràlia (3)
* Àustria (2)
* Bèlgica (13)
* Canadà (5)
* Dinamarca (7)
* Egipte (4)
* Estats Units (7)
* Estònia (6)
* Finlàndia (13)
* França (13)
* Alemanya (6)
* Regne Unit (6)
* Grècia (3)
* Hongria (6)
* Itàlia (5)
* Iugoslàvia (5)
* Japó (1)
* Letònia (2)
* Luxemburg (3)
* Noruega (7)
* Països Baixos (6)
* Polònia (4)
* Portugal (1)
* Sud-àfrica (1)
* Suècia (9)
* Suïssa (11)
* Turquia (6)
* Txecoslovàquia (6)

## Resum de medalles
### Lluita grecoromana

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Pes gall detalls | Kurt Leucht | Jindrich Maudr | Giovanni Gozzi |
| Pes ploma detalls | Voldemar Väli | Eric Malmberg | Gerolamo Quaglia |
| Pes lleuger detalls | Lajos Keresztes | Eduard Sperling | Edvard Westerlund |
| Pes mitjà detalls | Väinö Kokkinen | László Papp | Albert Kusnets |
| Pes semipesant detalls | Ibrahim Moustafa | Adolf Rieger | Onni Pellinen |
| Pes pesant detalls | Rudolf Svensson | Hjalmar Nyström | Georg Gehring |

### Lluita lliure

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Pes gall detalls | Kaarlo Mäkinen | Edmond Spapen | James Trifunov |
| Pes ploma detalls | Allie Morrison | Kustaa Pihlajamäki | Hans Minder |
| Pes lleuger detalls | Osvald Käpp | Charles Pacôme | Eino Augusti Leino |
| Pes wèlter detalls | Arvo Haavisto | Lloyd Appleton | Maurice Letchford |
| Pes mitjà detalls | Ernst Kyburz | Donald Stockton | Samuel Rabin |
| Pes semipesant detalls | Thure Sjöstedt | Arnold Bögli | Henri Lefèbre |
| Pes pesant detalls | Johan Richthoff | Aukusti Sihvola | Edmond Dame |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Finlàndia | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 2 | Suècia | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 3 | Estònia | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 4 | Alemanya | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 5 | Suïssa | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 6 | Estats Units | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6 | Hongria | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 8 | Egipte | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 9 | Canadà | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 9 | França | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 11 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Txecoslovàquia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Itàlia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 12 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Wrestling at the 1928 Summer Olympics». [Consulta: 26 agost 2024].