OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ta'u

Ta'u, en samoà Taʻū, és l'illa més gran del grup Manua, a la Samoa Nord-americana. També es va anomenar illa Manua i Opoun. L'illa és d'origen volcànic, amb una altitud màxima de 931 m al mont Lata, el punt més alt de la Samoa Nord-americana.
L'aeroport més gran de les illes Manua es troba a l'extrem nord-est de Ta'u, a Fiti'uta. A l'extrem nord-oest hi ha un petit port, a Faleāsao. Una carretera a la vora del litoral septentrional connecta els diferents pobles.
Tota la meitat sud de Ta'u, inclosos la selva del mont Lata, el litoral meridional i els esculls de corall associats, són part del Parc Nacional de la Samoa Nord-americana. Dintre del parc s'hi troba el lloc sagrat de Saua, considerat el lloc de naixement dels polinesis.
Als pobles de l'extrem nord-oest de Ta'u és on l'antropòloga Margaret Mead va fer el seu treball de camp l'any 1925 sobre la cultura samoana i especialment l'adolescència.

## Referències

* ↑ Hills, J.W. (2010). O upu muamua i le Tala i le Lalolagi mo e ua faatoa a'oa'oina u lea mataupu: Elementary Geography. Nabu Press. Page 62. ISBN 9781147952896.
* ↑ «Global Volcanism Program | Ta'u» (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ Mead, Margaret. Coming of Age in Samoa. William Morrow Paperbacks, 1928, p. XIII-XV. ISBN 978-0688050337.

## Enllaços externs

* Mapa de Ta'u Arxivat 2006-08-10 a Wayback Machine.
# John Noel

John Noel (Nashville, 6 de febrer de 1888 - 4 de novembre de 1939) va ser un tirador estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla d'or en la prova de la fossa olímpica per equips del programa de tir, formant equip amb Frederick Etchen, Frank Hughes, William Silkworth, Samuel Sharman i Clarence Platt.

## Referències

* ↑ «John Noel Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de gener 2015. [Consulta: 10 setembre 2018].
# La núvia verge

La núvia verge és una tragèdia en un acte, original d'Ambrosi Carrion, estrenada al Teatre Auditòrium de Barcelona, la nit del 15 d'octubre de 1915. Aquesta tragèdia constitueix la tercera part de la trilogia La sort, conjuntament amb Epitalami i El mal traginer. Cerca amb aquesta obra reelaborar de la llegenda popular i la tradició clàssica o bíblica.

## Personatges

* La Mainadera
* La Núvia
* El Marxant Jove
* El Marxant Vell
* El Cap de Colla
* La Rogeta
* Els veremadors
* Cor dels mateixos

## Referències

* ↑ «Ambrosi Carrion i Juan». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup enciclopèdia.
* 1 2 Carrion, 1915, p. 9.
* ↑ «Carrion, Ambrosi». Santos Ochoa. [Consulta: 23 abril 2022].

## Bibliografia

* Carrion, Ambrosi. La núvia verge (facsímil electrònic en línia). Barcelona: A. Artís, Impressor, 1916.
# Johan Salomon

Johan Salomon, (7 de maig de 1997), és un jugador d'escacs noruec, que té el títol de Mestre Internacional des de 2015 i el de Gran Mestre des de 2017.
A la llista d'Elo de la FIDE del febrer de 2022, hi tenia un Elo de 2495 punts, cosa que en feia el jugador número 9 (en actiu) en el rànquing absolut de Noruega. El seu màxim Elo va ser de 2514 punts, a la llista del juliol de 2019.

## Resultats destacats en competició

Salomon va aconseguir les normes de MI al Campionat del món Sub-16 de 2013, i als Torneigs de Gibraltar de 2014 i 2015. El juliol de 2015 fou subcampió de Noruega, mig punt per darrere d'Aryan Tari. També el juliol de 2015, fou clar campió de l'Obert de Sitges amb 7½ punts de 9, després de guanyar a tres GM (Leif Erlend Johannessen, Jorge Cori Tello i Karèn H. Grigorian) i fent taules amb el GM Àlvar Alonso Rosell, cosa que significà l'obtenció d'una norma de GM.
El juliol de 2016 a Oslo es proclamà campió de Noruega amb 6½ punts, els mateixos punts que Kjetil A. Lie però amb millor desempat, que comptà amb la participació de 376 jugadors.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Johan Salomon» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 31 juliol 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Noruega"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «Evolució Elo de Johan Salomon» (en anglès). FIDE consulta= 30 de maig de 2020.
* ↑ «Aryan Tari wins Norwegian Championship». chessbase.com. [Consulta: 31 juliol 2015].
* ↑ «Johan Salomon de Noruega guanyador de l'Open Internacional de Sitges». escacs.cat. [Consulta: 31 juliol 2015].
* ↑ «41 Open Internacional d'Escacs Vila de Sitges». chess-results.com. [Consulta: 31 juliol 2015].
* ↑ «Johan Salomon is new Norwegian Champion». chessbase.com. [Consulta: 21 juliol 2016].
# Lila amarg

El "lila amarg" és un color que es podria descriure com una barreja subtil entre un to de lila o lavanda i un matís grisenc o apagat. El seu nom suggereix un matís una mica ombrívol o més subtil en comparació amb un lila o lavanda més brillant i fresc.
Visualment, el lila amarg té una suavitat etèria, però se sent lleugerament malenconiós o introspectiu a causa de la influència dels tons grisos o beix que el suavitzen. Pot evocar una sensació de serenitat i calma, però amb una qualitat una mica més reservada o trista. Aquest color no és tan vibrant ni tan alegre com un lila pur, sinó que transmet una sensació de quietud, nostàlgia o fins i tot cert esvaïment, com si estigués lleugerament desaturat.
És ideal per crear ambients suaus, de relaxació, però també amb una lleugera càrrega emocional que convida a la reflexió. En disseny d'interiors, per exemple, el lila amarg es podria fer servir per a espais tranquils o de descans, però on es busca un toc més complex i profund que el color pastís tradicional.
# Museum für Kunst und Gewerbe

El Museu d'Arts i Oficis d'Hamburg (Museum für Kunst und Gewerbe) és un dels principals museus d'arts aplicades a Europa i un dels museus més importants d'Hamburg.
El museu d'Arts i Oficis va ser fundat el 1874. En essència, va crear-se gràcies a l'advocat i crític d'art Justus Brinckmann. S'inspirà del Museu de South Kensington (fundat el 1852, avui Victoria and Albert Museum, a Londres), del Museu d'Art i Indústria (1863) austriac, actual Museu d'Arts Aplicades de Viena) i del Museu Alemany de Comerç (fundat el 1867, ara Museu d'Arts Decoratives de Berlín). Brinckmann volia millorar el nivell artístic del museu i va esdevenir el seu primer director. El museu va inaugurar-se el 1877 a la plaça Steintorplatz com una escola pública tècnica i un museu d'art i comerç.
L'edifici va ser construït entre 1873 i 1875 segons els plànols de l'arquitecte Johann Carl Christian Zimmermann.

## Enllaços externs

* Web del museu
# Alfa del Linx

Alfa del Linx (α Lyncis) és l'estel més brillant de la petita constel·lació del Linx i l'única que té assignada una lletra grega de Bayer. És un estel variable de magnitud aparent +3,14. També rep el nom, poc utilitzat, d'Elvashak o Alvashak, l'origen del qual és àrab (الوشق al-washaq) i significa «el gat montés».
Situat a 222 anys llum del sistema solar, Alpha Lyncis és un gegant taronja de tipus espectral K7IIIvar. Les seues característiques són semblants a les del veí Alsciaukat (31 Lyncis), si bé la diferent distància que ens separa d'ambdós posa de manifest que no estan relacionades entre si. És 700 vegades més lluminós que el Sol, tinguda en compte la radiació que emet en l'infraroig, ja que és un estel fred de 3.860 K de temperatura. Com a gegant que és, el seu radi és entre 59 i 65 vegades més gran que el radi solar. La seva massa és aproximadament el doble que la del Sol.
Amb una edat estimada de 1.400 milions d'anys, no se sap amb certesa en quina fase de l'evolució estel·lar s'hi troba. Pot estar augmentant en lluentor amb un nucli inert d'heli, atenuant lleugerament la seva lluentor per la fusió de l'heli intern en carboni i oxigen, o incrementant la seva lluminositat amb un nucli inert de carboni abans d'expulsar les seves capes exteriors.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 3 Sami Dib «Surface convection and red-giant radius measurements» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 06-01-2011, pàg. 100–100. DOI: 10.1051/0004-6361/201014442.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 4 David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ «High-resolution spectroscopic survey of 671 GK giants. I - Stellar atmosphere parameters and abundances» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 12-1990, pàg. 1075–1128. DOI: 10.1086/191527.
* ↑ «alf Lyn -- Variable Star» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 27 maig 2021].
* 1 2 «Alpha and 31 Lyn» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 27 maig 2021].
# Alqueries àrabs de Santa Maria del Camí

Les alqueries àrabs de Santa Maria del Camí són les unitats territorials d'època anterior a la conquesta de 1229 que han perviscut a través de la documentació dels segles xiii i XIV, que ens ha aportat informació sobre aquests indrets i els seus noms precatalans.

## Els topònims àrabs a Santa Maria del Camí

* Calua: Son Agulla i Son Oliver.
* Beniacaz: A Coanegra (prop de Son Berenguer).
* Benicuaroz: A Coanegra (prop de Son Torrella).
* Nalzas: Son Verdera.
* Abrahim Alfalux: Son Torrelleta i part de Son Torrella.
* Rafal Cabàs: Es Cabàs.
* Abdamalah: Part de s'Arboçar cap a Alaró.
* Abdah: Part de s'Arboçar cap al camí d'Inca.
* Mauïa: La Cavalleria (àrea del nucli de població actual).
* Albiar: Terrades, Son Barca i Son Llaüt.
* Arroengat: Buc i Es Torrent Fals.
* Xarafi: Son Mascaró (Santa Eugènia).
* Beniporrex: Ses Alqueries.(Santa Eugènia).
* Benibahari: Santa Eugènia.

## Referències

* ↑ Capó, Josep. La vila de Santa Maria del Camí. Palma: Gràfiques Miramar, 1980. Volum 1. ISBN 84-300-2927-3
# Jorge Guardiola Hay

Jorge Guardiola Hay (Madrid, Espanya 1963) és un tirador espanyol, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer l'11 de setembre de 1963 a la ciutat de Madrid, capital d'Espanya.

## Carrera esportiva

Va participar, als 25 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova mixta de skeet. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Espanya) finalitzà en setzena posició en aquesta mateixa prova.
# Torbjørn Ringdal Hansen

Torbjørn Ringdal Hansen (1 de març del 1979) és un entrenador i jugador d'escacs noruec que té el títol de Gran Mestre Internacional des del 2015.
Ringdal Hansen va ser el primer entrenador de Magnus Carlsen que més tard fou campió del món, del 2000 a 2001, quan Ringdal Hansen va fer un any de servei civil alternatiu a la Universitat de Noruega d'Esport d'Elit. Carlsen tenia llavors nou anys, i fou entrenat als escacs en un grup juntament amb altres dos nens, organitzat per Ringdal Hansen. L'Elo de Carlsen millorà aproximadament de 900 a 1.900 durant aquest període d'un any.
Tot i que roman inactiu des del juliol de 2019, a la llista d'Elo de la FIDE del febrer de 2022, hi tenia un Elo de 2432 punts, cosa que en feia el jugador número 22 de Noruega. El seu màxim Elo va ser de 2501 punts, a la llista del maig de 2015.

## Resultats destacats en competició

Ringdal Hansen va aconseguir la seva primera norma de Gran Mestre el 2003/04 a la Copa Rilton a Estocolm, i les següents normes a la Lliga Premier de Noruega el 2007/08 i a Almeria el 2011.
Va participar en la Copa del Món de 2013 on va ser eliminat a la primera ronda per Ruslan Ponomariov per ½ a 1½.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Torbjørn Ringdal» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ «perfil FIDE» (en anglès). fide.com. [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ «El gran èxit del nen que tenia pocs amics». ara.cat. [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ Agdestein, Simen. Sjakkvidunder (en noruec). Kom forlag, 2005, p. 16–18. ISBN 82-92496-21-1.
* ↑ Danielsen, Arne. Mesteren. Magnus Carlsen og sjakkspillet (en noruec). Oslo: Cappelen Damm, 2010, p. 54–57. ISBN 978-82-02-33754-4.
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Noruega"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Torbjørn Ringdal Hansen «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-12-02. [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ «Title Applications». fide.com. [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ «World Cup 1.2, Tromso 2013». chessbase.com. [Consulta: 2 desembre 2016].
# Egoi Martínez de Esteban

Egoi Martínez de Esteban (Etxarri-Aranatz, 15 de maig de 1978) és un ciclista navarrès, ja retirat, que va ser professional entre el 2001 i el 2013. La major part de la seva carrera esportiva va ser en l'equip Euskaltel–Euskadi, excepte un breu període de dos anys que va córrer al Discovery Channel. La seva principal victòria fou una etapa en la Volta a Espanya de 2006. En aquella mateixa edició va guanyar la classificació de la muntanya.
El 28 de desembre de 2013 va fer públic la seva retirada del ciclisme professional després de quedar-se sense equip per la desaparició de l'equip Euskaltel–Euskadi.

## Palmarès

* 2001
** 1r a la Volta a Lleó
** 1r a la Santikutz Klasika
* 2003
** 1r al Tour de l'Avenir
* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya i 1r de la classificació de la muntanya
* 2008
** Vencedor de la classificació de la muntanya de la Volta a Euskadi
* 2009
** Vencedor de la classificació de la muntanya de la Tirreno-Adriatico
** Vencedor de la classificació de les metes volants de la Volta a Euskadi

### Resultats al Tour de França

* 2004. 41è de la classificació general
* 2005. 48è de la classificació general
* 2006. 42è de la classificació general
* 2007. 61è de la classificació general
* 2008. 50è de la classificació general
* 2009. 44è de la classificació general
* 2010. 40è de la classificació general
* 2011. 34è de la classificació general
* 2012. 17è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. 45è de la classificació general
* 2006. 12è de la classificació general. Vencedor d'una etapa i 1r de la classificació de la muntanya
* 2007. Abandona (12a etapa)
* 2008. 9è de la classificació general Mallot or durant 4 etapes
* 2009. 52è de la classificació general
* 2010. Abandona (14a etapa)
* 2011. 55è de la classificació general
* 2013. 30è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. 22è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «MARTÍNEZ DE ESTEBAN Egoi». [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Elenco Ciclisti» (en italià). [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ Archives, Cycling. «Egoi Martínez De Esteban» (en anglès). [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ EFE «Egoi Martínez cuelga la bicicleta por falta de equipo». La Vanguardia. EFE, 28-12-2913 [Consulta: 29 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-10-18 a Wayback Machine.
# Askella

Askella o Ascella (ζ Sagittarii / ζ Sgr / 38 |Sagittarii) és un estel a la constel·lació del Sagitari de magnitud aparent +2,60. És la tercera més brillant de la constel·lació darrere de Kaus Australis (ε Sagittarii) i Nunki (σ Sagittarii). El seu nom prové del llatí i significa «aixella», en al·lusió a la seva posició en el cos del guerrer.
A 89 anys llum de distància del sistema solar, Askella és un estel binari amb les seves dues components de tipus espectral A. L'estel principal està catalogat com una gegant blanc de tipus espectral A2III i 9.000 K de temperatura. La seva lluminositat és 31 vegades major que la del Sol, amb una massa de 2,2 masses solars.
La component secundària està catalogada com una subgegant de tipus A2IV una mica més freda que la seva companya amb una temperatura de 8.500 K. 26 vegades més lluminosa que el Sol, té una massa de 2,1 masses solars. Aquests paràmetres físics indiquen que en realitat ambdós estels són estels blancs de la seqüència principal, no gegants ni subgegants. Amb una separació mitjana entre ells de 13,4 ua —que oscil·la entre 10,6 i 16,1 ua per l'excentricitat de l'òrbita—, el període orbital del sistema és de 21,14 anys.
Un tènue company de magnitud +9,8, denominat Askella C, es troba visualment a 75 segons d'arc de la primària. Es desconeix si forma realment part del sistema estel·lar, o el que és més probable, està alineada a l'atzar.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* ↑ Claus Fabricius «The Tycho double star catalogue» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 3-2002, pàg. 180–189. DOI: 10.1051/0004-6361:20011822.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Accurate stellar rotational velocities using the Fourier transform of the cross correlation maximum» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 7-2011. DOI: 10.1051/0004-6361/201016386.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ Robert Rich «Spectroscopy of New High Proper Motion Stars in the Northern Sky. I. New Nearby Stars, New High-Velocity Stars, and an Enhanced Classification Scheme for M Dwarfs» (en anglès). Astronomical Journal, 3, 3-2003, pàg. 1598–1622. DOI: 10.1086/345972.
* ↑ «CCDM J19026-2953AB -- Double or multiple star» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 23 desembre 2020].
* 1 2 Ascella Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* 1 2 3 «Ascella» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 23 desembre 2020].
# Sabino Zubeldia Carril

Sabino Zubeldia Carril (Sant Sebastià, 14 d'abril de 1955) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Va debutar a la Primera Divisió a la temporada 80/81, jugant 12 partits amb el Reial Saragossa. L'any següent seria suplent i romandria inèdit amb els aragonesos. A la 83/84 disputa 16 partits de la màxima categoria amb el RCD Mallorca, que baixaria a Segona Divisió.
Amb el Reial Oviedo hi va militar primer a Segona Divisió durant tres temporades, i a partir de 1988, a la màxima categoria. Va ser el porter titular dels asturians a la campanya 89/90, en la qual disputaria 38 partits. Es va retirar a l'Oviedo al final de la temporada 91/92, en la qual va ser suplent de Viti.

## Referències

* 1 2 3 «Zubeldia, Sabino Zubeldia Carril - Futbolista | BDFutbol». [Consulta: 30 octubre 2024].
# Alt Juba

L'Alt Juba fou un comissariat de la Somàlia italiana que es va crear el 1926 amb territoris cedits el 1924 pels britànics (el nord de Jubalàndia) i la part septentrional del sud-oest de la colònia italiana. El seu nom italià fou Alto Giuba i el 1931 tenia 292.263 habitants. El formaven les modernes regions de Gedo, Bay, Bakool i la part nord de Jubbada Dhexe (districtes de Sakow i Dujuma). La capital fou Baidoa.

## Notes

* ↑ temporalment, del 1925 al 1926, van estar integrat a la colònia d'Oltre Giuba de la que formava la part nord
* ↑ No està aclarit si el districte de Ceel Waaq, després de Gedo, fou inicialment part del Juba Mitjà
# Jules Trinité

Jules Cyrus Angelle Trinité (Saint-Quentin-des-Isles, Eure, 22 de desembre de 1856 – Azay-le-Rideau, Indre-et-Loire, 17 de desembre de 1921) va ser un tirador francès. Va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1900 de París, on guanyà una medalla de plata en la prova de pistola militar per equips. En la prova Individual fou desè.

## Referències

* ↑ «PARIS 1900. SHOOTING». olympic.org. [Consulta: 21 setembre 2015].
* ↑ «Jules Trinité Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 21 setembre 2015].
# En el funeral d'un jove artista

En el funeral d'un jove artista (Ved en ung Kunstners Baare) de Carl Nielsen per a orquestra de corda, FS 58, va ser escrita per al funeral del pintor danès Oluf Hartmann el gener de 1910.

## Origen i context

Oluf Hartmann era fill del compositor Emil Hartmann i germà de Bodil Neergaard, la senyora de Fuglsang Manor, un lloc de trobada de músics i artistes a l'illa danesa de Lolland. Hartmann va morir el diumenge 16 de gener de 1910. El dimecres següent, Nielsen havia completat l'esborrany del seu Andante lamentoso. Potser escrita originalment per a quartet de corda, la peça va ser posteriorment adaptada pel compositor per a orquestra de corda.
La peça de quatre minuts en mi bemoll menor va ser interpretada per primera vegada pel Quartet Gade al funeral d'Oluf Hartmann el 21 de gener a la capella del cementiri de Holmen a Copenhaguen. L'abril de 1912, Nielsen l'havia adaptat per a cordes en relació amb un concert de Setmana Santa que va dirigir a l'Església de Nostra Senyora a Copenhaguen. Va dirigir la peça en diverses altres ocasions durant la seva vida, i també es va interpretar al seu funeral el 9 d'octubre de 1931 per l'orquestra de cambra del seu gendre Emil Telmányi.
La peça ha estat coneguda amb diferents noms. Primer va ser titulat Andante doloroso per als concerts de Copenhaguen l'any 1912 i després va passar a ser coneguda com Andante dolorosa (Ved en ung Kunstners Baare) o "Andante dolorosa (En el funeral d'un jove artista)".

## Música

Escrivint en relació amb l'enregistrament de Deutsche Grammophon per l'⁣Emerson String Quartet, Anthony Burton escriu: "En la fosca tonalitat de mi bemoll menor, amb una secció central inicialment moderada en re major i un final tranquil en una tonalitat major, té una intensitat punyent força remarcable per a una obra de la seva durada modesta."

## Referències

* 1 2 3 Niels Bo Foltmann, "At the Bier of a Young Artist", Orchestral Works 2, Carl Nielsen Edition Arxivat April 9, 2010, a Wayback Machine., Royal Danish Library. Retrieved 13 November 2010.
* ↑ Anthony Burton, "Northern Voices" Arxivat 2011-09-26 a Wayback Machine., Deutsche Grammophon. Retrieved 13 November 2010.
# Joseph Meyer

Joseph Meyer (valor desconegut, valor desconegut - valor desconegut, valor desconegut) fou un remer suís que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del quatre amb timoner del programa de rem, en què guanyà la medalla de plata. Formà equip amb Ernst Haas, Otto Bucher, Karl Schwegler i el timoner Fritz Bösch.

## Referències

* ↑ «Joseph Meyer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 2 setembre 2018].