# Tullio Serafin

Tullio Serafin (Rottanova i Cavarzere, 1 de setembre de 1878 - Roma, 2 de febrer de 1968) va ser un director d'orquestra italià, un dels més famosos del seu temps.

## Biografia

Tullio Serafin va ser un destacat director d'òpera italià amb una llarga carrera i un repertori molt ampli que va fer reviure moltes òperes belcantistes del segle xix de Bellini, Rossini i Donizetti per convertir-se en elements bàsics del repertori del segle xx. Va tenir una reputació inigualable com a professor de joves cantants d'òpera i va aprofitar i desenvolupar els talents considerables de Renata Tebaldi i Maria Callas.
Nascut a Rottanova (Cavarzere), prop de Venècia, i format a Milà, va tocar la viola a l'Orquestra de La Scala de Milà sota la direcció d'Arturo Toscanini, i després va ser nomenat director adjunt. Va assumir el càrrec de director musical a La Scala quan Toscanini va marxar per anar a Nova York, i va servir entre 1909-1914, 1917-1918, i va tornar breument després de la Segona Guerra Mundial, 1946-1947.
Es va incorporar a l'equip de direcció de la Metropolitan Opera l'any 1924, i va romandre durant una dècada, després de la qual va esdevenir el director artístic del Teatro Reale de Roma. Durant la seva llarga trajectòria va contribuir a la carrera de molts cantants importants, com Rosa Ponselle, Magda Olivero, Joan Sutherland, Renata Tebaldi i, sobretot, Maria Callas, amb qui va col·laborar en nombrosos enregistraments.
El mestre Serafin era molt apreciat a Buenos Aires. Durant nou temporades al Teatre Colón entre 1914 i 1951, va dirigir 368 representacions d'òpera de 63 òperes diferents. Això incloïa moltes òperes que poques vegades es representen, per compositors com Franco Alfano, Alfredo Catalani, Umberto Giordano, Jules Massenet, Italo Montemezzi, Claudio Monteverdi, Ildebrando Pizzetti, Ottorino Respighi, Nikolai Rimski-Kórsakov i Riccardo Zandonai.
Serafin va ser fonamental per ampliar el repertori, dirigint les estrenes italianes d'obres d'Alban Berg, Paul Dukas i Benjamin Britten. També va dirigir importants estrenes mundials de compositors italians i americans, com Franco Alfano, Italo Montemezzi, Deems Taylor i Howard Hanson. La seva fillola va ser la soprano Claudia Pinza Bozzolla.

## Discografia d'estudi

| Verdi Rèquiem (Caniglia, Stignani, Gigli, Pinza; 1939) EMI Un ballo in maschera (Caniglia, Barbieri, Gigli, Bechi; 1943) EMI Il barbiere di Siviglia (Victoria de los Ángeles, Monti, Bechi, Luise, Rossi-Lemeni; 1952) EMI Lucia di Lammermoor (Callas, Giuseppe di Stefano, Gobbi, Arié; 1953) EMI I puritani (Callas, Giuseppe di Stefano, Panerai, Rossi-Lemeni; 1953) EMI Cavalleria rusticana (Callas, Giuseppe di Stefano, Panerai; 1953) EMI Norma (Callas, Stignani, Filippeschi, Rossi-Lemeni; 1954) EMI Pagliacci (Callas, Giuseppe di Stefano, Monti, Gobbi, Panerai; 1954) EMI La forza del destino (Callas, Tucker, Tagliabue, Rossi-Lemeni; 1954) EMI Aïda (Callas, Barbieri, Tucker, Gobbi, Modesti, Zaccaria; 1955) EMI | Rigoletto (Callas, Giuseppe di Stefano, Gobbi, Zaccaria; 1955) EMI La traviata (Stella, Giuseppe di Stefano, Gobbi; 1955) EMI Linda di Chamounix (Stella, Valletti, Taddei, Barbieri, Capecchi, Modesti; 1956) Philips Moïse et Pharaon (Mancini, Danieli, Filippeschi, Lazzari, Taddei, Rossi-Lemeni, Clabassi; 1956) Philips Turandot (Callas, Schwarzkopf, Fernandi, Zaccaria; 1957) EMI Manon Lescaut (Callas, Giuseppe di Stefano, Fioravanti; 1957) EMI Médée (Callas, Scotto, Pirazzini, Picchi, Modesti; 1957) Ricordi Suor Angelica (Victoria de los Ángeles, Barbieri; 1957) EMI Tosca (Stella, Poggi, Taddei; 1957) Philips L'elisir d'amore (Carteri, Alva, Panerai, Taddei; 1958) EMI Madama Butterfly (Tebaldi, Cossotto, Bergonzi, Sordello; 1958) Decca | Mefistofele (Tebaldi, Danieli, Mario del Monaco, Siepi; 1958) Decca Lucia di Lammermoor (Callas, Tagliavini, Cappuccilli, Ładysz; 1959) EMI La traviata (Victoria de los Angeles, Dal Monte, Sereni; 1959) EMI La bohème (Tebaldi, d'Angelo, Bergonzi, Bastianini, Siepi; 1959) Decca Cavalleria rusticana (Mario Del Monaco, Simionato, McNeil, Satre, Di Stasio; 1959) Decca Norma (Callas, Ludwig, Corelli, Zaccaria; 1960) EMI Otello (Rysanek, Vickers, Gobbi; 1960) RCA Victor Il trovatore (Stella, Cossotto, Bergonzi, Bastianini; 1962) Deutsche Grammophon Isabeau (Pobbé, Ferraro, Rola; 1962) Cetra |

## Referències

* ↑ "Base de datos de las óperas en el Teatro Colon de Buenos Aires".
* ↑ Arxivat 2019-10-20 a Wayback Machine."Obituaries: Claudia Pinza Bozzolla". Opera News. novembre 2017.
* Warrack, John and West, Ewan (1992), The Oxford Dictionary of Opera, 782 pages, ISBN 0-19-869164-5
* Nicla Sguotti, Tullio Serafin, il custode del bel canto, Padova, Armelin Musica, 2014, ISBN 978-88-95738-78-9 (https://web.archive.org/web/20150206232622/http://www.niclasguotti.it/tullio-serafin.html)

## Enllaços externs

* https://www.allmusic.com/artist/tullio-serafin-mn0000960203