OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aimar Bretos Loidi

Aimar Bretos Loidi (Sant Sebastià, Guipúscoa, 25 de novembre de 1986) és un periodista espanyol, director del programa de ràdio Hora 25 de la Cadena SER des de 2021.

## Biografia

Nascut a Sant Sebastià i estudiant de Periodisme per la Universitat de Navarra, als 15 anys va començar a col·laborar a Otxoki Irratia de Sant Sebastià. Durant els seus estudis universitaris va realitzar pràctiques a la COPE de Navarra.
Va entrar a treballar a la Cadena SER en 2008 en l'equip d'informatius de cap de setmana, dirigit per Jesús Cintora. Posteriorment va passar a Hoy por hoy, dirigit per Carles Francino. esprés de la sortida en la direcció de Francino el 2012, el programa va passar a estar dirigit per Pepa Bueno i Gemma Nierga. Bretos va continuar treballant en aquest programa com a redactor i a partir de 2013 va passar a ser el substitut de Pepa Bueno en les seves absències fins a 2019.
El 2018 va ser presentador d'un programa de televisió a DMAX.
Des de 2019 fins a juliol de 2021 va ser subdirector d'Hora 25, i cobria Pepa Bueno en les seves absències.
El 27 juliol de 2021, en ser Pepa Bueno nomenada directora d'El País, deixa el seu càrrec de directora de Hora 25 i Bretos va ser nomenat en el seu lloc. El novembre de 2022 va rebre una Antena de Oro 2022.

## Referències

* ↑ https://twitter.com/EmilioMotril/status/1422255910622310401
* ↑ ‘Hora 25′: el programa pionero de la radio cumple 50 años, El País, 30 de gener de 2022
* ↑ "Voy a dejarme la piel cada noche para aportarles el análisis más honesto posible", Cadena Ser, 27 de juliol de 2021
* ↑ Aimar Bretos, Alaska, Pilar García Muñíz, Garci o Nuria Roca, entre los premiados con las Antenas de Oro 2022, Europa Press, 26 de novembre de 2022

## Enllaços externs

* Notícies sobre Aimar Bretos a El País
* Notícies sobre Aimar Bretos a Huffington Pos￼Dema vindran 5 nois de Alacant, amablament per fer feina Danadoneulis per menjar i dormir el seu tel.640588598 per l'alcalde...gràcies
# Carl Carls

Carl Carls (Varel, 16 de setembre de 1880 – Bremen, 11 de setembre de 1958) fou un Mestre d'escacs alemany, que ostentà el títol de Mestre Internacional des de 1951.

## Resultats destacats en competició

El 1922 fou segon, rere Erhardt Post, a Bad Oeynhausen (22è DSB–Congress). Va guanyar el 2n Campionat d'Alemanya del Tercer Reich a Bad Aachen el 1934.
El 1928, fou 7è al Campionat del món per aficionats, celebrat a La Haia durant la II Olimpíada (el campió fou Max Euwe).
Carls representà Alemanya a les següents Olimpíades d'escacs:
* I Olimpíada a Londres 1927 (+7 –3 =5);
* III Olimpíada a Hamburg 1930 (=6 –1 =7);
* III Olimpíada no oficial, a Múnic 1936 (+5 –2 =10).
Hi va guanyar dues medalles de bronze per equips (1930 i 1936).
Durant la II Guerra Mundial, va empatar als llocs 10è-12è a Kraków – Varsòvia 1941 (2n GG-ch, els guanyadors foren Aleksandr Alekhin i Paul Felix Schmidt). Carls guanyà, superant Klaus Junge, a Rostock 1942. Va abandonar, després de 8 partides, a Praga 1943 (el campió fou Alekhin).

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Carl Carls» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 10 octubre 2014].
* ↑ «Meisterschaft von Deutschland, Aachen 1934» (en alemany). Federació Alemanya d'Escacs. Arxivat de l'original el 2012-05-11. [Consulta: 5 juny 2012].
* ↑ OlimpBase :: 2nd Chess Olympiad The Hague 1928: Amateur World Championship (anglès)
* ↑ OlimpBase :: the encyclopaedia of team chess
# Fornícula

S'anomena fornícula el buit de planta semicircular fet en un mur per col·locar-hi una urna o escultura. Es pot trobar tant a l'exterior com a l'interior dels edificis i compleix una funció principalment ornamental. Quan la seva finalitat és religiosa es pot anomenar capelleta.
La fornícula generalment es troba a una altura intermèdia del mur. La seva base és una superfície plana on es diposita l'element escultòric i la part superior es remata amb mig casquet esfèric, que de vegades adopta la forma d'una petxina.

## Referències

* ↑ «Fornícula». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «fornícula». Diccionari d'arqueologia. TERMCAT. [Consulta: 25 juny 2024].
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 25 juny 2024].
# Rudolf Eckstein

Rudolf Eckstein (valor desconegut, 1 de gener de 1915 - valor desconegut, 25 de maig de 1993) fou un remer alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Anton Rom, Martin Karl i Wilhelm Menne.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, dos en el quatre sense timoner de 1934 i 1938, i una en el quatre amb timoner de 1935.

## Referències

* ↑ «Rudolf Eckstein Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de juliol 2011. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ «Rudern – Europameisterschaften (Herren – Vierer o.Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «Rudern – Europameisterschaften (Herren – Vierer m.Stm.)» (en alemany). Sport Komplett. [Consulta: 13 maig 2018].
# Saded

Strollad an Deskadurezh Eil Derez o Saded (Grup de l'Educació Secundària) és una associació bretona fundada el 1962 que es proposa la creació de nous mots per al bretó amb la finalitat de permetre un ensenyament multidisciplinari en a (amb arrels del grec i préstecs del francès). Anys més tard Diwan aprofitarà part del vocabulari encunyat per SADED, de manera que s'aproxima al d'altres llengües europees tot bretonitzant les formes. També ha influït en el diccionari bretó d'An Here.

## Referències

* ↑ Wmffre, p. XVIII
* ↑ Malo Morvan, « Faut-il être ancien pour être légitime ? : Le conflit des rhétoriques de l'authenticité dans les préfaces de dictionnaires bretons », La Bretagne Linguistique (CRBC), vol. 21, mai 2017 (ISSN 1270-2412, lire en ligne, consulté le 8 novembre 2018)

## Bibliografia

* Wmffre,Iwan. Breton Orthographies and Dialects : The Twentieth-Century Orthography War in Brittany by Iwan Wmffre (2008-01-01)1803, vol. 1, Berne, Peter Lang AG, Internationaler Verlag der Wissenschaften, coll. « Contemporary Studies in Descriptive Linguistics » (no 18), janvier 2008, 499 p. (ISBN 978-3-03911-364-4)(anglès).
# Llucià Ferrer

Llucià Ferrer (Manlleu, 1978) és un periodista, locutor de ràdio i presentador de televisió català.
De jove va iniciar-se a Ràdio Manlleu col·laborant en el programa El disc sol·licitat. Com a locutor ha presentat els programes El matí i la mare que el va parir de Ràdio Flaixbac, Freakandó matiner de RAC 105, On vols anar a parar? de Catalunya Ràdio i Via lliure a RAC 1 l'estiu 2010. Actualment presenta el programa Els imperdibles a Onda Cero i El vermut de Llucià Ferrer (en 2018 s'emeté a RAC 105 com El vermut de RAC105) a Ràdio Flaixbac. A la televisió també ha presentat i dirigit programes primer va ser Control central, de City TV, Virus, Quin País! i L'aprenent, de Televisió de Catalunya. Per a la Xarxa de Televisions Locals ha fet Podria ser pitjor. També ha presentat el programa de Barça TV, Quina penya!. Des de 2018 presenta el programa de TV3 Atrapa'm si pots.
| Programa | Cadena | Format | Presentacio |
| El disc sol·licitat | Ràdio Manlleu | Ràdio | |
| El matí i la mare que el va parir | Ràdio Flaixbac | Ràdio | Llucià Ferrer (actualment Carles Perez) |
| Fricandó matiner | RAC105, 105tv | Ràdio, Televisió | Llucià Ferrer (actualment fora d'emissió) |
| On vols anar a parar? | Catalunya Ràdio (actualment es diu CatRàdio) | Ràdio | Llucià Ferrer (fora d'emissió) |
| Via lliure Estiu | RAC1 | Ràdio | Llucià Ferrer (actualment Xavi Bundó) |
| Els imprescindibles d'Onda Cero | Onda Cero Catalunya | Ràdio | Llucià Ferrer |
| El vermut | Ràdio Flaixbac | Ràdio | Llucià Ferrer |
| El vermut de RAC105 | RAC105 | Ràdio | Llucià Ferrer (fora d'emissió) |
| El vermut de Llucià Ferrer | Ràdio Flaixbac | Ràdio | Llucià Ferrer |
| Control central | Citytv (després City TV, (8 TV i actualment 8tvcat) | Televisió | Llucià Ferrer (fora d'emissió) |

## Referències

* ↑ «Jordi Armenteras: “Els moments més feliços de la meva vida han sigut amb un micro a la mà”» (entrevista radifònica). Islàndia. RAC1, 19-05-2022 [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ Juanico Llumà, Núria. «Llucià Ferrer: "Als catalans ens agraden més les preguntes del nostre país"». Ara, 08-05-2021. [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ Castellví, Albert «Llucià Ferrer serà l'aprenent a TV3». Diari Ara [Barcelona], núm.352, 17-11-2011, p.53. ISSN: 2014-010X.

## Enllaços externs

* Quin País! Arxivat 2009-07-24 a Wayback Machine. a TV3.
# Símbols màgics d'Islàndia

A l'Islàndia medieval van existir diversos símbols màgics o rúnics presumptament acreditats amb efectes sobrenaturals.

## Rerefons

Fins a la data no s'han trobat fonts escrites anteriors al segle xvii, però han estat preservats en grimoris del mateix període i posteriors.
D'acord amb el "Museu de Futurologia i Bruixeria d'Islàndia", els efectes acreditats a molts d'aquests símbols eren molt rellevants per als islandesos d'aquell temps, els qui majoritàriament practicaven l'agricultura de subsistència i havien de lluitar amb un clima hostil.

## Fonts fidedignes

Després d'una visita a l'esmentat museu l'estiu de 2006, Apostolos Syropoulos va recopilar molts dels símbols màgics locals. La base de dades resultant està inclosa en les distribucions de Fedora.

## Taula de símbols màgics

| Nom | Descripció |
| Ad fà stúlku | Aconseguir una noia. |
| Ægishjálmur | Encanteri de terror, per induir por i protegir-se contra l'abús de poder. |
| Angurgapi | Gravat en el fons de barrils. Sense propòsit clar. |
| Brýnslustafir | Per a ús en pedres d'esmolar. |
| Draumstafir | Per somiar amb els desitjos més profunds del cor. |
| Dreprún | aniquilar el bestiar de l'enemic. |
| Feingur | Una runa relacionat amb el ritu a la fertilitat. |
| Gapaldur | S'usava a les sabates, sota el taló del peu dret per assegurar la victòria en les lluites internes islandeses. |
| Ginfaxi | Com Gapaldur però sota els dits del peu esquerre. |
| Hólastafur | Per obrir turons. |
| Kaupaloki | Prosperitat en intercanvis i comerç (segons manuscrit del segle XIX). |
| Lásabrjótur | Per obrir un pany sense clau. |
| Máladeilan | Guanyar un procés judicial. |
| Nábrókarstafur | Necropantalons, un parell de pantalons fet amb pell d'un difunt capaç de proporcionar una desmesurada quantitat de diners. |
| Óttastafur | Induir por. |
| Rosahringur Minni | Un cercle menor de protecció. |
| Smjörhnútur | El nus de mantega, per segura que la mantega no s'obté per mitjans màgics. |
| Stafur gegn galdri | Contra la bruixeria. |
| Stafur til ad vekja upp draug | Per invocar fantasmes i esperits malvats. |
| Þjófastafur | Contra els lladres. |
| Tóustefna | Per rebutjar guineus. |
| Varnarstafur Valdemars | Símbol de protecció de Valdemar, incrementa els favors i la felicitat. |
| Vatnahlífir | Protecció contra l'ofegament. |
| Vegvísir | Orientar la gent durant temps ennuvolat o tempesta. La cantant Björk Guðmundsdóttir té aquest símbol tatuat en el seu braç esquerre. |
| Veiðistafur | Fortuna a la pesca. |

## Referències

* ↑ "Símbols Màgics"
* ↑ "Fonts sobre màgia del museu"
* ↑ Pack "fonts islandeses" a rpmfind.net
* ↑ D'una pedra rúnica datada al segle xvii, en el Antikvarisk-Topografiska Arkivet d'Estocolm.
* ↑ D'un manuscrit del segle xix, de la Biblioteca Nacional de la Universitat d'Islàndia a Reykjavík.
* 1 2 D'un manuscrit del segle xix, a la Biblioteca Nacional de Reykjavík.
* ↑ D'un text mèdic del segle xix, a la Col·lecció Arnemagnea de Reykjavík.

## Vegeu també

* Vegvísir
* Aegishjalmur
* Mitologia escandinava
* Paganisme nòrdic
* Màgia rúnica

## Enllaços externs

* Llistat de símbols del Museu de Futurologia i Bruixeria d'Islàndia
# Héctor Méndez

Héctor Méndez (Buenos Aires, 1 d'agost de 1897 - Buenos Aires, 13 de desembre de 1977) va ser un boxejador argentí que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on guanyà la medalla de plata de la categoria del pes wèlter, del programa de boxa. Fou l'abanderat del seu país als Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928.

## Referències

* ↑ «Héctor Méndez Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 de desembre 2008. [Consulta: 9 maig 2018].
# CKD

CKD té els següents significats:
* Českomoravská-Kolben-Daněk, empresa fabricant de material ferroviari de la República Txeca
* Insuficiència renal crònica (del seu nom en anglès Chronic Kidney Disease), síndrome que comporta la pèrdua progressiva de les funcions del ronyó
* Acrònim del concepte anglès Complete Knock Down, anomenat joc de peces totalment desmuntat en català, i que es defineix com a sistema logístic basat en el muntatge d'un joc de peces
# Rudolf Stahl

Rudolf Stahl (Darmstadt, 11 de febrer de 1912 - Groß-Gerau, 7 de juny de 1984) fou un jugador d'handbol alemany que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol.
Amb el Polizeisportverein Darmstadt guanyà la lliga alemanya de 1934.

## Referències

* 1 2 «Rudolf Stahl Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 12 desembre 2018].
# Tavi Algueró i Sala

Tavi Algueró i Sala (Castellfollit de la Roca, 1963) és un dibuixant, il·lustrador, caricaturista i educador d'art català. És conegut sobretot per les seves caricatures que il·luminen l'esfera social humana. Viu i treballa a la ciutat d’artistes d'Olot.

## Vida i treball

Estudià a les escoles primàries de Castellfollit i Olot. Després, va assistir a l'Institut Montsacopa (escola secundària) d'Olot. I va realitzar cursos de dibuix i ceràmica a Barcelona.
El 1983 es va establir a Olot i va treballar inicialment a la direcció de la fàbrica de llonganisses i carns de la seva família. Després de sis anys, va cedir a la seva inclinació artística i es va dedicar professionalment a l'art. Per millorar la seva tècnica de dibuix, va completar cursos a l'Escola Joso de Barcelona. A l'Acadèmia de Paco Morgado de Salt, va completar cursos d'aerografia, la tècnica de les belles arts en què s’utilitza una pistola aerògraf com a eina per aplicar un colorant líquid o en pols a les superfícies mitjançant aire comprimit.
Juntament amb Toni Tort, Àngel Rigall i Adrià Creus forma part del grup d'artistes olotins anomenat Cingle Quatre. Amb aquest grup va realitzar nombroses exposicions a Catalunya, i també realitzà, durant els anys noranta, diverses exposicions d'art a empreses, bancs i escoles d'art de la zona de Stuttgart. Les caricatures d’Algueró van ser venudes com a objectes d’art per a sales d'espera de metges i advocats. Des de 1996, Tavi Algueró i el seu company artista Àngel Rigall, del grup Cingle Quatre, han modelat i creat figures populars per a la Faràndula, és a dir, aquelles figures que són representatives d'un districte o d’un poble de Catalunya i que durant les festes són portats en processons per la comunitat.
Com a professor d'art, Algueró imparteix cursos de dibuix còmic i general, així com cursos d'il·lustració de llibres a l'Escola Municipal d’Expressió d’Olot. Ha impartit seminaris durant les vacances per modelar figures populars per a nens i joves. A partir del 2010, Algueró es va convertir en l'alcalde del barri residencial de Batet de la Serra. També es va convertir en cap de l'Escola Municipal d'Expressió. I forma part del jurat en concursos de dibuix i art.

## Referències

* ↑ Sala, Joan «La sornegueria del dibuix de Tavi Algueró». Revista de Girona, 2017, pàg.103-107 [Consulta: 25 desembre 2020].
* 1 2 3 4 5 Secció segona: Josep Maria Canals. "Tavi Algueró i Sala". A: Diccionari Biogràfic d’Olot.
* ↑ El grup es va fundar amb motiu d'una exposició conjunta el 1991 a la localitat de Castellfollit de la Roca, prop de la ciutat d’Olot.

## Bibliografia

* Josep Maria Canals: "Algueró i Sala, Tavi". A: Diccionari Biogràfic d’Olot; Artikel. Hrsg.: Ajuntament d’Olot. 1. Edició. Olot 2015, OCLC 943687866, pàg. 24.

## Enllaços externs

* Lloc web personal de Tavi Algueró
# Pep Suasi

Pep Suasi (Mallorca, 20 de juliol de 1972) és un músic i locutor de ràdio. Ha desenvolupat dins Fora de Sembrat i després de 2009 en solitari.

## Trajectòria

Va crear la banda Fora des Sembrat amb Guillem Cerdà l'any 1992, i durant els 14 anys següents va col·laborar a set àlbums amb aquest grup.
L'any 2009 va començar la seva carrera en solitari amb el disc Suasi, un EP amb quatre cançons pròpies. Al disc va tocar junts amb Àlex Maldonado a la guitarra, Pep Estrada al baix, Rubén Garcia a la bateria i Pep Llodrà a les videoprojeccions.
Fins al 2020 va produir quatre àlbums més. Als discs va convidar cantants som Marta Elka (2011), Pau Debon (2018) i Júlia Colom (2019).
Combina la feina de músic amb el món de la ràdio a Ona Mediterrània on condueix el programa Això fa Pep!. Anteriorment va treballar a IB3 ràdio amb el programa Tot és possible...o no! que va conduir juntament amb Pep Noguera.

## Discografia
### amb Fora des Sembrat

* No aturen (1992, Picap)
* Vius (1996, SwingMedia)
* Mallorca jove (Mini CD, 1997, SwingMedia)
* Altres herbes i amebes... (1999, Música Global)
* Història d'un home-llibre (2001, Música Global)
* Je suis la suite (2004, Música Global)
* Nit de mudances (2006, Satie)

### en solitari

* Suasi (2009, Duplico 2000)
* 07:03 Am (2011, RGB Suports)
* Equilibrista emocional (2018, RGB Suports)
* Fent equilibris (2019, RGB Suports)
* Que triomfi l'amor (EP, 2020, RGB Suports)

## Referències

* ↑ «Diari de Balears». Arxivat de l'original el 2009-11-19. [Consulta: 12 desembre 2009].
* 1 2 «Pep Suasi - Suasi» (en anglès). discogs.com. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ Ruiz-Trillo, Daniel. «Pep Suasi: "El disc és un homenatge als treballadors"». versos.cat, 30-01-2012. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ Bestard, Pere. «Suasi i Els Electrodomèstics: «La recerca de la perfecció crea angoixa» | Enderrock.cat», 25-05-2018. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ Fierro, Judith. «Pep Suasi i Júlia Colom són l'actor i l'actriu principals en aquest nou vídeo | Enderrock.cat», 10-05-2019. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 149.
# Oluwafemi Balogun

Oluwafemi Balogun (nascut el 1987) és un jugador d'escacs nigerià.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2020, hi tenia un Elo de 22871 punts, cosa que en feia el jugador número 2 de Nigèria. El seu màxim Elo va ser de 2289 punts, a la llista de l'agost de 2019.

## Resultats destacats en competició

El 2016 va guanyar el Torneig Zonal 4.4 de l'Àfrica, a Monròvia i com a resultat li va ser atorgat el títol de Mestre de la FIDE.
L'any següent, Balogun va guanyar aquest esdeveniment per segon cop i es va qualificar per jugar a la Copa del Món d'escacs, celebrada posteriorment el mateix any a Batum, Geòrgia. Per aquesta victòria se li concedí el títol de Mestre Internacional. A la Copa del Món, Balogun va ser derrotat per Campió Mundial Magnus Carlsen en la primera ronda, esdevenint així el primer africà en jugar contra un campió mundial regnant en un matx de competició.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Oluwafemi Balogun» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Nigèria"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ «Evolució Elo de Oluwafemi Balogun» (en anglès). FIDE consulta= 14 de gener de 2020.
* ↑ «The Africa Zone 4.4 Individual Chess Championship». chess.com, 04-04-2016 [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «Nigeria for Georgia 2017 Chess World tourney». The Guardian Nigeria News - Nigeria and World News, 02-05-2017. [Consulta: 28 abril 2019].
* ↑ «Balogun draws champion, Carlson, at Georgia 2017 Chess World Cup». guardian.ng, 03-08-2017.
* ↑ «Magnus Carlsen vs Oluwafemi Balogun» (en alemany). chessbase, 08-08-2017 [Consulta: 13 gener 2020].

## Enllaços externs

* Oluwafemi Balogun Arxivat 2016-08-02 a Wayback Machine. Fitxa a chess-db
# Taeniolethrinops cyrtonotus

Taeniolethrinops cyrtonotus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical que viu entre 20-60 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C., 1991. Taeniolethrinops. p. 467-468. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units, 495 p.
* ↑ Eccles, D.H. i E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes: the classification of some haplochromine genera. Lake Fish Movies, Alemanya Occidental.
* ↑ Nsiku, E., 1999. Changes in the fisheries of Lake Malawi, 1976-1996: ecosystem-based analysis. University of British Columbia, Vancouver, Canadà. 217 p.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.
* ↑ Konings, A., 1989. Malawi cichlids: in their natural habitat. Verduijn Cichlids, Holland & Lake Fish Movies, Alemanya Occidental. 303 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, New Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ida Hubáčková

Ida Hubáčková (Praga, 1 d'octubre de 1954) va ser una jugadora d'hoquei sobre herba txeca que va competir sota la bandera de Txecoslovàquia durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Ida Hubáčková Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-11-14. [Consulta: 8 març 2019].

## Bibliografia

* Kolář, František,. Kdo byl kdo : naši olympionici. 1. vyd. Praga: Libri, 1999. ISBN 808598377X.
# Lucrinus

Lucrinus putus és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Lucrinus.
Fou descrit per primera vegada per Octavius Pickard-Cambridge l'any 1904,
És un endemisme de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Pickard-Cambridge, O. «Descriptions of some new species and characters of three new genera, of Araneidea from South Africa». Annals of the South African Museum, vol. 3, 1904, pàg. 143–165.
* ↑ «Gen. Lucrinus O. Pickard-Cambridge, 1904». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)