OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Festucalex scalaris

Festucalex scalaris és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

És un endemisme d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Club de Beisbol i Softbol Hèrcules de l'Hospitalet

El Club de Beisbol i Softbol Hèrcules de l'Hospitalet és un club de beisbol català de la ciutat de l'Hospitalet de Llobregat.

## Història

El club va ser fundat l'11 de febrer de 1940 amb el nom d'Hèrcules Les Corts a la ciutat de Barcelona. L'any 1969, de la mà de Carlos Pérez de Rozas el club comença una nova etapa que culmina l'any següent amb el retorn del club a les competicions oficials. Ha estat diversos cops campió de Catalunya, el primer el 1945, i dos d'Espanya, els anys 1954 i 1958.
L'any 1979 el club sènior es proclamà Campió d'Europa del Pool B.
En una Assemblea General Extraordinària celebrada el mes de juny de 1989 el club acceptà l'oferta de l'ajuntament de l'Hospitalet per fixar la seva seu en aquest municipi, adoptant el nom de Club de Beisbol i Softbol Hèrcules de l'Hospitalet.

## Palmarès

* Lliga espanyola de beisbol: 1954, 1958, 1966. 1971
* Campionat de Catalunya de beisbol: 1945, 1949, 1950, 1957, 1958, 1963, 1978, 1979, 1986, 1997, 2000

## Referències

* ↑ «El Hercules Las Corts celebra sus bodas de plata». Mundo Deportivo, 05-03-1965. [Consulta: 29 gener 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial del club
# Zenòdot de Mal·los

Zenòdot de Mal·los (en llatí Zenodotus, en grec antic Ζηνόδοτος) fou un gramàtic mencionat per Suides, que també parla d'un Zenòdot, deixeble de Crates de Mal·los.
Com que aquest darrer era nadiu de Mal·los podrien ser la mateixa persona, i, menys probablement, els dos serien el mateix que Zenòdot d'Alexandria que hauria nascut a Mallus (Mal·los), però hauria residit a Alexandria.

## Referències

* ↑ Zenodotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1313
# Chaumesnil

Chaumesnil és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chaumesnil era de 82 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 40 eren cases i 1 era un apartament. Dels 33 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris i 15 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chaumesnil el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 12 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 58 persones, 42 eren actives i 16 eren inactives. De les 42 persones actives 38 estaven ocupades (21 homes i 17 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 2 d'empreses de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Chaumesnil hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chaumesnil a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chaumesnil a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Celler Vell (Blancafort)

El Celler Vell és una obra noucentista de Blancafort (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat en la Plaça dels Arbres, en la zona del poble que va créixer durant el darrer quart de segle passat amb l'expansió de la viticultura. Se'l coneix com el Celler Vell del sindicat, ja que n'existeix un altre de més modern.. Si bé no és datat, l'estil és molt propi d'entre alguns cellers de la zona construïts entre les dues primeres dècades del segle xx. En destaquen les obertures superiors i la porta original.
Consta de dues naus amb teulada a dues vessants. La façana, restaurada i amb mostres de paredat, conserva les finestres originals a la part superir de l'edifici.

## Història

El Centre Agrícola va ser fundat el 1904 i es va fusionar amb el SDindicat de Vinyatere o dels Pobres el 1936.
Actualment funciona com a magatzem de la Cooperativa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Celler Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Celler Vell». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Celler cooperatiu de Llorenç del Penedès

El Celler cooperatiu de Llorenç del Penedès és un edifici de Llorenç del Penedès (Baix Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Està format per dues naus rectangulars, i la nau esquerra és tallada per una nau de col·locació horitzontal. Cada nau té la seva porta d'accés d'arc semicircular, i a sobre unes finestres rectangulars col·locades dins d'una estructura en forma romboïdal on també hi ha diverses finestres cegades. La coberta és a dues vessants. La decoració és feta mitjançant l'alternança del maó i la pedra.
La nau horitzontal presenta una sèrie de finestres semicirculars a la part superior. A la part baixa té dues portes, una amb llinda i l'altra semicircular, i dues finestres semicirculars.

## Història

Llorenç del Penedès posseeix un dels primers cellers de la comarca, ja que l'edifici data del 1918. L'edifici aixopluga les tines i els cups, amb capacitat per acollir 40000 hL. La collita de raïm produeix generalment uns 25000hL. Es conreen dos tipus de vi, el negre i el blanc. Aquest últim, com en la majoria dels pobles de la rodalia, és venut a les cases xampanyeres de Sant Sadurní d'Anoia. Posteriorment la cooperativa de Llorenç tingué cent noranta socis viticultors (1982).

## Referències

* 1 2 3 «Celler cooperatiu de Llorenç del Penedès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Celler cooperatiu de Llorenç del Penedès». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Celler de Can Julià

El celler de Can Julià és una obra del municipi de Sant Andreu de la Barca (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un celler emparentat amb els de la Cooperativa Vinícola de la Conca del Barberà quant a època i algun element.
Té un gran portal amb arc de maó de mig punt. Tot l'espai de l'arc fa de respirador. La teulada és a dues vessants i queda ressaltada amb l'acabament treballat amb maó.

## Referències

* 1 2 «Celler de Can Julià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
* ↑ «Celler de Can Julià (Sant Andreu de la Barca - Baix Llobregat)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2016].
# Chorégraphie, ou l'art de décrire la danse par caractères, figures et signes démonstratifs

Chorégraphie, ou l'art de décrire la danse par caractères, figures et signes démonstratifs (en català, Coreografia, o l'art de descrire la dansa mitjançant caràcters, figures i signes demostratius), sovint anomenada Chorégraphie, ou l'art de décrire la danse o simplement Chorégraphie és un tractat de coreografia escrit per Raoul Auger Feuillet en 1699, tres segles més tard que el primer llibre de coreografia i amb notació coreogràfica al món (Llibre vermell de Montserrat), conegut per ser la font més antiga que incorpora el mot "coreografia". Al segle xviii però l'anterior mot, "orquesografia" (Vegeu Orchésographie), encara es preferia i de fet la seva traducció a l'anglès, en 1700, per John Weaver es diu Orchesography. Or the Art of Dancing (Orquesografia. L'art de la dansa) i en ell Weaver explica que la traducció "correcta" és Orchesography i no Choreography.
Posteriorment a aquest tractat, de 1700 a 1708, l'autor va anar publicant reculls de balls de saló, danses i contradanses, incloent-ne algunes d'òperes (Jean-Baptiste Lully, Marin Marais) de l'època, descrites segons la notació de la Choréographie. Algunes d'aquestes obres van ser traduïdes a l'anglès o a l'alemany.
La Chorégraphie inclou una notació específica usada per a la dansa barroca, abans d'existir la dansa clàssica, per André Lorin (Livre de contredance présenté au Roy, manuscrit, 1686) i Pierre Beauchamp a l'Acadèmia Reial de Dansa francesa almenys des dels anys 1680, que Pierre Rameau va modificar en 1725 i que va usar-se fins als anys 1780 aproximadament. A la mateixa època, un altre recopilador i anotador de dansa igualment important i influent fou el director i compositor de ballets Louis Pécour.

## Vegeu també

* Llibre vermell de Montserrat (1399), llibre on apareix la primera notació coreogràfica al món
* Orchesographie et traicté en forme de dialogue par lequel toutes personnes peuvent facilement apprendre & practiquer l'honneste exercice des dances (1589)

## Referències

* ↑ André lepecki, Agotar la danza. Performance y política del movimiento, editat pel Mercat de les Flors, el Centro Coreográfico Galego i la Universidad de Alcalá. 2008. ISBN 9788461301584 (castellà)

## Enllaços externs

* Il·lustració amb la notació de feuillet als peus dels ballarins
# Centre de programari de l'Ubuntu

El Centre de programari de l'Ubuntu (Ubuntu Software Center en anglès i originàriament amb el criptònim appcenter) és un programa informàtic que s'utilitza com un sistema de gestió de paquets per al Sistema Operatiu Ubuntu. Permet buscar, instal·lar, i desinstal·lar aplicacions del sistema operatiu, i a més permet afegir repositoris de tercers per instal·lar aplicacions que no es troben en els repositoris oficials d'Ubuntu. El centre ofereix la possibilitat d'instal·lar aplicacions lliures (de codi obert), privatives (tancades) o de pagament.

## Referències

* ↑ «Software Center», 04-01-2010.
* ↑ «Canonical Store». Shop.canonical.com. Arxivat de l'original el 2013-08-11. [Consulta: 7 agost 2013].
# Cicada

Cicada es un gènere d'hemípters cicadomorfs de la família dels cicàdids, propi del Vell Món. Inclou les cigales més grosses d'Europa, com ara la Cicada orni (o cigala del pi) que es pot trobar als Països Catalans.

## Taxonomia

Hi ha descrites més de 60 espècies de Cicada :
* Cicada aichorni Heer, 1853$^{cg}$
* Cicada albicans Walker & F., 1858$^{cg}$
* Cicada albida Gmelin, 1789$^{icg}$
* Cicada americana Gmelin, 1789$^{ic}$
* Cicada asius Walker & F., 1850$^{cg}$
* Cicada atomaria Fabricius, 1794$^g$
* Cicada barbara (Stal, 1866)$^{cg}$
* Cicada benghalensis Houttuyn, 1787$^g$
* Cicada bimaculata Houttuyn, 1787$^g$
* Cicada brazilensis Metcalf, 1963$^{ic}$
* Cicada cantillans Houttuyn, 1787$^g$
* Cicada casmatmema Capanni, 1894$^{cg}$
* Cicada cerisyi Guérin-Méneville, 1844$^{cg}$
* Cicada cinerea
* Cicada clarisona Hancock, 1834$^{ic}$
* Cicada collaris De Geer, 1773$^{ic}$
* Cicada complex Walker & F., 1850$^{cg}$
* Cicada confusa Metcalf, 1963$^{icg}$
* Cicada cretensis Quartau & Simoes, 2005$^{cg}$
* Cicada dipalliata
* Cicada dominula Houttuyn, 1787$^g$
* Cicada effecta Walker, 1858$^{ic}$
* Cicada egregia Uhler, 1903$^i$
* Cicada forsythii Buckton, 1891$^{cg}$
* Cicada fuscomaculata Goeze, 1778$^{cg}$
* Cicada goezei Metcalf, 1963$^{cg}$
* Cicada grandiosa Scudder, 1892$^{cg}$
* Cicada guttata Forster, 1771$^{ic}$
* Cicada javanensis Metcalf, 1963$^{cg}$
* Cicada kirkaldyi Metcalf, 1963$^{icg}$
* Cicada leucothoe Walker, 1852$^{ic}$
* Cicada lineola
* Cicada lineolata
* Cicada lodosi Boulard, 1979$^{cg}$
* Cicada mannifica Forskal, 1775$^{cg}$
* Cicada melanaria Germar, 1830$^{ic}$
* Cicada melanoptera Gmelin, 1789$^{icg}$
* Cicada mordoganensis Boulard, 1979$^{cg}$
* Cicada muscilliformis
* Cicada muscoides Houttuyn, 1787$^g$
* Cicada nigropunctata Goeze, 1778$^{icg}$
* Cicada nodosa
* Cicada novella Metcalf, 1963$^{icg}$
* Cicada olivierana Metcalf, 1963$^{cg}$
* Cicada opercularis Olivier, 1790$^{cg}$
* Cicada orni (o Cigala del pi) Linnaeus, 1758 - espècie tipus
* Cicada palearctica
* Cicada pallens
* Cicada pallida Goeze, 1778$^{cg}$
* Cicada pennata (Distant, 1881)$^i$
* Cicada permagna (Haupt, 1917)$^{cg}$
* Cicada poae
* Cicada proserpina Weyenbergh, H. & Jr., 1874$^{cg}$
* Cicada purpurescens Metcalf, 1963$^{icg}$
* Cicada quadristriata Gmelin, 1790$^g$
* Cicada regina Graber & V., 1876$^{cg}$
* Cicada rubicunda Houttuyn, 1787$^g$
* Cicada sahlbergi Stål, 1854$^{ic}$
* Cicada sebai Metcalf, 1963$^{cg}$
* Cicada thalassina Germar, 1830$^{ic}$
* Cicada turtoni Metcalf, 1963$^{icg}$
* Cicada ungeri Heer, 1853$^{cg}$
* Cicada variegata Houttuyn, 1787$^g$
* Cicada virescens Fabricius, 1794$^g$

## Referències

* ↑ «Cicada Report». [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ «Catalogue of Life». [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ «Cicada». [Consulta: 28 abril 2018].
# Cercle d'Estudis Sobiranistes

El Cercle d'Estudis Sobiranistes (CES) és un organisme que treballa en la confecció d'un argumentari jurídic que expliciti la viabilitat del procés d'independència de Catalunya. Presidit pel magistrat Alfons López Tena i l'escriptor i professor de Dret Hèctor López Bofill, no es troba lligat -de manera volguda- a cap partit polític, tot i que el grup estaria disposat a col·laborar amb els partits polítics que han defensat el dret a l'autodeterminació: SI, CiU, ERC i ICV. El grup s'autodefineix com un 'braç intel·lectual i acadèmic' d'un moviment que pretén implicar tota la societat, tant dirigents polítics com empresarials i socials. El Cercle va néixer per donar resposta al que es considerà un esgotament de la via autonomista que està portant Catalunya a una 'decadència econòmica i social' i fa impossible desenvolupar polítiques competitives i de benestar i debilita la identitat cultural i lingüística.
Entre els membres de la plataforma hi ha Carme Laura Gil, Jaume Renyer, Pilar Dellunde, Roger Buch, Fèlix Martí, Albert Batalla, Xavier Solano, Víctor Alexandre i Albert Royo. La intenció del Cercle és de traçar el 'full de ruta' cap a la independència, una fita, diuen, que ha d'arribar 'en tot cas, abans del 2014'.
El 2010 el CES va esdevenir la Fundació de Solidaritat Catalana per la Independència.

## Vegeu també

* Plataforma pel Dret de Decidir
* Roger Albinyana i Saigí

## Referències

* 1 2 3 4 5 Ponsa i Xifra, pàg. 47-48
* ↑ «Dos santcugatencs entren a formar part del Cercle d'Estudis Sobiranistes». Cugat.cat, 18-10-2010. [Consulta: 15 juliol 2011].
* ↑ Ara. «Solidaritat reconverteix en la seva fundació el Cercle d'Estudis Sobiranistes de López Tena», 25-11-2011. [Consulta: 8 febrer 2022].

## Bibliografia

* Ponsa, Francesc; Xifra, Jordi. Guia de think tanks a Catalunya. 1a edició. Barcelona: editorial UOC, 2012. ISBN 978-84-939995-0-6.
# Cercle d'enganys

Cercle d'enganys (títol original en alemany: Die Fälschung) és una pel·lícula de Volker Schlöndorff estrenada el 1981. Ha estat doblada al català.

## Argument

En un Beirut esquarterat per una guerra fratricida Georg Laschen, un reporter alemany, investiga sobre les causes del conflicte. Hi troba Ariane, una antiga amiga que ha anat al Líban amb el seu marit. Descobreix l'horror de la guerra i desesperat per haver hagut de matar un àrab, torna a Alemanya on es nega a vendre les seves informacions.

## Repartiment

* Bruno Ganz: Georg Laschen.
* Hanna Schygulla: Arianna Nassar.
* Jean Carmet: Rudnik.
* Jerzy Skolimowski: Hoffman.
* Gila von Weitershausen: Greta Laschen.

## Premis i nominacions
### premis

* 1982: Jerzy Skolimowski Film Award in Gold Outstanding Individual Achievement al Deutschen Filmpreis.

### nominacions

* 1982: César a la millor pel·lícula estrangera

## Referències

* ↑ «Cercle d'enganys». esadir.cat.
* ↑ «Die Fälschung». The New York Times.
# Cercle d'estrelles

Els cercles d'estrelles solen representar la unitat, la solidaritat i l'harmonia en banderes segells i cartells, a més d'aparèixer en motius iconogràfics cristians relacionats amb la Dona de l'Apocalipsi i art al·legòric barroc que ocasionalment presenta la Corona de la Immortalitat. Fora de contextos cristians, el zodíac és un antic cercle d'estrelles en el qual algunes estrelles es combinen simbòlicament en dotze signes astrològics coneguts com a constel·lacions.

## Referències

* ↑ «History of the European Union flag» (en anglès).
* ↑ «FBI Heraldic Circle of Stars» (en anglès).

## Vegeu també

* Maria, mare de Jesús
# Coizard-Joches

Coizard-Joches és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 89 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Coizard-Joches era de 89 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 65 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 63 habitatges eren cases. Dels 42 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 10 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Coizard-Joches el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 8 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 38 eren actives i 10 eren inactives. De les 38 persones actives 37 estaven ocupades (19 homes i 18 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Coizard-Joches hi havia 18 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 504 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Coizard-Joches a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Coizard-Joches a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Chaetodipus artus

Chaetodipus artus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. És endèmica de Mèxic, on viu a Chihuahua, Durango, Nayarit, Sinaloa i Sonora. S'alimenta de grans. El seu hàbitat natural són les barrancas que tenen roques de mides diferents i sense grans espais on no hi hagi roques. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Chaetodipus artus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 agost 2015.
# Clitòmac

Clitòmac és el nom dels següents personatges:
* Clitòmac Asdrubal, filòsof cartaginès-grec
* Clitòmac de Tebes, atleta tebà