OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diomedes Soter

Diomedes Soter (grec antic: Διομήδης Σωτήρ, 'Diomedes el Salvador') fou un rei indogrec. Pel lloc on s'han trobat les seves monedes sembla que el seu govern estava a l'àrea dels Paropamísades, potser amb dominis temporals més a l'est.
Segons les representacions similars i els monogrames regravats a les seves monedes, sembla el jove hereu i successor de Filoxen del que probablement seria parent proper. Filoxen fou el darrer rei que va governar sobre el regne de Menandre I que finalment es va fragmentar. Osmund Bopearachchi el dara vers 95-90 aC i R.C. Senior vers 115-105 aC.

## Monedes

Diomedes representa a les seves monedes els Dioscurs, o sigui els fills de Zeus i Leda: Càstor i Pòl·lux, a vegades a cavall; els dos tipus foren prèviament utilitzats per Eucràtides I, però és força insegur que estiguessin relacionats amb aquest que feia uns 70 anys que havia mort. Va encunyar algunes monedes de tipus àtic amb llegenda grega, i altres bilingües en grec i Kharosthi), el que indicaria que regia a la part occidental del regne Indogrec. Només es coneix un regravat, fet per Diomedes sobre una moneda d'Estrató I i Agatoclea el que podria indicar que va lluitar pel control de la part central del regne amb Estrató I.

## Notes

* ↑ Bopearachchi, De l'Indus à l'Oxus, p. 129

## Referències

* Tarn, W. W.. The Greeks in Bactria and India. Chicago: Ares, 1984. ISBN 0-89005-524-6.
* Bopearachchi, Osmund. De l'Indus à l'Oxus, Archéologie de l'Asie Centrale. Lattes: Association imago-musée de Lattes, 2003. ISBN 2-9516679-2-2.

## Enllaços externs

* Monedes de Diomedes
* Monedes de Diomedes
# Portada/efemèride novembre 10

Ann Reinking
« 9 de novembre · 10 de novembre · 11 de novembre »
# Piragüisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1936

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 celebrats a la ciutat de Berlín (Alemanya) es disputà per primera vegada una competició oficial de piragüisme. Anteriorment havia estat esport de demostració en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 celebrats a París. Es realitzaren nou proves d'aquest esport, totes elles en categoria masculina, disputades entre els dies 7 i 8 d'agost de 1936.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 119 palistes de 19 comitès nacionals diferents:
| Alemanya (14) Àustria (9) Bèlgica (8) Canadà (8) Dinamarca (4) Estats Units (10) Finlàndia (3) França (3) Hongria (5) Itàlia (1) | Iugoslàvia (4) Luxemburg (3) Noruega (1) Països Baixos (9) Polònia (2) Regne Unit (4) Suècia (9)  Suïssa (9) Txecoslovàquia (13) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| C-1 1.000 metres detalls | Frank Amyot | Bohuslav Karlík | Erich Koschik |
| C-2 1.000 metres detalls | TxecoslovàquiaVladimír Syrovátka Jan Brzák-Felix | ÀustriaRupert Weinstabl Karl Proisl | CanadàFrank Saker Harvey Charters |
| C-2 10.000 metres detalls | TxecoslovàquiaVáclav Mottl Zdeněk Škrland | CanadàFrank Saker Harvey Charters | ÀustriaRupert Weinstabl Karl Proisl |
| K-1 1.000 metres detalls | Gregor Hradetzky | Helmut Cämmerer | Jaap Kraaier |
| K-1 10.000 metres detalls | Ernst Krebs | Fritz Landertinger | Ernest Riedel |
| K-1 plegable 10.000 metres detalls | Gregor Hradetzky | Henri Eberhardt | Xaver Hörmann |
| K-2 1.000 metres detalls | ÀustriaAdolf Kainz Alfons Dorfner | AlemanyaEwald Tilker Fritz Bondroit | Països BaixosNicolaas Tates Wim van der Kroft |
| K-2 10.000 metres detalls | AlemanyaPaul Wevers Ludwig Landen | ÀustriaViktor Kalisch Karl Steinhuber | SuèciaTage Fahlborg Helge Larsson |
| K-2 plegable 10.000 metres detalls | SuèciaSven Johansson Erik Bladström | AlemanyaWilli Horn Erich Hanisch | Països BaixosPiet Wijdekop Kees Wijdekop |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Àustria | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 2 | Alemanya | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 3 | Txecoslovàquia | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4 | Canadà | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5 | Suècia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Països Baixos | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 8 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Notes

* ↑ «Olympedia – Canoe Marathon at the 1936 Summer Olympics». [Consulta: 9 setembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Canoe Sprint at the 1936 Summer Olympics». [Consulta: 9 setembre 2024].
* ↑ L'any 1936 l'Informe Oficial dels Jocs donà com a guanyadors de la medalla de plata Josef Kampfl i Alois Edeltitsch. Posteriorment el Comitè Olímpic Internacional esmenà aquest error dels seus arxius.
# Dieta d'Aquisgrà (817)

La dieta d'Aquisgrà o assemblea general de 817 fou una reunió convocada per l'emperador Lluís el Pietós el juliol del 817. L'objectiu era introduir una regla homogènia per tots els canonges i per una nova classe d'eclesiàstiques anomenada canongesses. Els abats, bisbes i altres que estaven a la reunió van acordar una sèrie de constitucions per fer esdevenir uniforme la regla de Sant Benet l'única aleshores en ús en tots els monestirs masculins i femenins. Benet d'Aniana al que Lluís havia designat com a ministre general d'afers eclesiàstics fou el principal promotor dels reglaments que es van establir i acabada la reunió l'emperador li va encarregar, junt amb altres destacats religiosos, de fer observar les normes arreu.
A part d'aquest reglament es va establir un catàleg de tots els monestirs que per la seva fundació estaven subjectes a certs deures envers el rei i es van dividir en tres classes: la primera amb 14 monestirs, els que estaven obligats a fer regals a l'emperador i aportar-li per a la milícia un cert nombre de soldats; la segona amb 16 monestirs, els que només havien de fer regals al sobirà; i la tercera, 54 monestirs, els que no havien de fer ni regals ni aportar soldats, i només havien de fer pregàries per l'emperador, la seva família i per l'estat.

## Vegeu també

* Monestir de Sant Antoní.

## Nota

* ↑ D'aquestos 54, fins a 19 eren al Llenguadoc; n'hi havia altres que sembla que no tenien cap càrrega per consideració per Benet d'Aniana i per ajudar-los a recuperar-se de les destruccions musulmanes. Aquestos 19 eren: Monestir de Cruas, al Vivarès. Monestir de Sant Geli. Monestir de Psalmodi. Monestir d'Aniana Monestir de Sant Tibèri. Monestir de Villemagne. Monestir de Sant Pere de Lunas o Monestir de Joncels. Monestir de Santa Maria de Cabrières. Monestir de Caunes. Monestir de Sant Llorenç de Cabreresses Monestir de Santa Eugènia Monestir de Montoliu o del castell de Mallast Monestir de Santa Maria d'Orbieu de la Grassa Monestir de Sant Hilari Monestir de Valespir o Arle Monestir de Sant Pàpol Monestir de Sorèze. Monestir del Mas d'Azil Monestir de Vénerque Entre els que no s'esment i que per tant no devien tenir cap carrega: Monestir de Gel·lona o de Sant Guilhem del Desert. Monestir de Sant Policarp. Monestir de Sant Pau de Narbona Monestir de Castres. Monestir de Saint-Chaffre, al Velai

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Cervalces scotti

Cervalces scotti és una espècie extinta de mamífer artiodàctil de la família dels cèrvids que visqué a Nord-amèrica durant el Plistocè superior, fa entre 11.500 i 40.000 anys. Se n'han trobat restes fòssils a Carolina del Sud, Indiana, Illinois, Kansas, Michigan, Ohio, Virgínia i Wisconsin (Estats Units). Era un xic més gros que el seu parent vivent, l'ant, però tenia les banyes més complexes, amb ramificacions més fines. El seu hàbitat (zones humides com torberes i paisatges de parc de pícees) i el seu estil de vida probablement eren molt similars.

## Referències

* 1 2 Entrada «Cervalces scotti» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ Fariña, Vizcaíno i De Iuliis, 2013, p. 119.
* 1 2 3 «Stag-moose» (en anglès). Museu Estatal d'Illinois. [Consulta: 16 novembre 2023].

## Bibliografia

* Fariña, R. A.; Vizcaíno, S. F.; De Iuliis, G. Megafauna: Giant Beasts of Pleistocene South America (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 978-0-253-00719-3.
# Franco Tognini

Franco Tognini (Monza, 28 d'octubre de 1907 - Monza, 27 d'abril de 1980) va ser un gimnasta artístic italià que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on disputà quatre proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en la competició del concurs complet per equips. En les altre proves destaca la sisena posició en la competició d'anelles.
Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, disputà les vuit proves del programa de gimnàstica masculina. Fou cinquè en el concurs complet per equips, mentre en les altres set proves finalitzà més enllà de la vintena posició.
Entre 1945 i 1948 i 1952 i 1955 fou entrenador de la selecció italiana. També fou membre del Comitè Tècnic de la Federació Internacional de Gimnàstica i jutge de gimnàstica fins al 1972.

## Referències

* 1 2 3 «Franco Tognini Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 20 febrer 2019].
# Pic de la Coma del Forn

El Pic de la Coma del Forn és una muntanya de 2.683 metres que es troba entre els municipis de la Guingueta d'Àneu i de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà.
# George Schroth

George Schroth (Sacramento, 31 de desembre de 1899 - Los Molinos, 26 de gener de 1989) va ser un waterpolista estatunidenc que va competir durant la dècada de 1920. Era el marit de la nedadora Frances Schroth.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar la competició de waterpolo, en què guanyà la medalla de bronze. Quatre anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, fou cinquè en la competició de waterpolo.

## Referències

* 1 2 3 «George Schroth Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 12 desembre 2017].
# Emilie Mayer

Emilie Mayer (Friedland, 14 de maig de 1812 - Berlín, 10 d'abril de 1883) fou una compositora alemanya.
Filla d'un farmacèutic, va aprendre lliçons de música amb Carl Loewe. L'any 1847 es va traslladar a Berlín, on va continuar els estudis amb Adolf Bernhard Marx i Willhelm Wieprecht. Va organitzar molts concerts privats, i fins i tot concerts a casa seva. El públic va conèixer de seguida les seves obres, per exemple, la Simfonia en si menor (1852), una de les seves millors obres, que molts cops va ser representada sota la direcció de Karl Liebig. La seva música va ser interpretada a Brussel·les, a Lió, Budapest, Dessau, Halle, Leipzig i Múnic.
El seu llenguatge musical té arrels en les tradicions clàssiques, però les seves obres influiran en els primers romàntics. Entre les seves obres destaquen les seves sis simfonies, cançons i música per a piano. Mostrava una gran passió pels instruments de corda, i va escriure 11 trios de piano, 7 quartets de corda, 10 sonates per a violí i 13 per a violoncel. El Nocturn en re menor, Op. 46 va ser publicat l'any de la seva mort, i va ser una de les seves últimes obres. Però avui dia és pràcticament una desconeguda.

## Bibliografia

* Violinmusik von Komponistinnen (Violin music by Female Composers) 13 Stücke für violine und Klavier (13 peces per a violí i piano).
* Barbara Heller, Eva Rieger, Editorial SCHOTT (1994).
# Polo als Jocs Olímpics d'estiu de 1936

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 celebrats a la ciutat de Berlín (Alemanya) es disputà, després de la seva absència en els 1928 i 1932, d'una competició de polo. Aquesta fou l'última vegada que aquest esport formà part del programa oficial dels Jocs Olímpics d'Estiu. La prova es disputà entre els dies 3 i 8 d'agost de 1936.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 21 jugadors de polo de 5 comitès nacionals diferents:
* Alemanya (4/6)
* Argentina (4/7)
* Hongria (5/8)
* Regne Unit (4/6)
* Mèxic (4/6)

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Polo masculí | ArgentinaManuel Andrada Roberto Cavanagh Luis Duggan Andrés Gazzotti | Regne UnitDavid Dawnay Bryan Fowler Humphrey Guinness William Hinde | MèxicJuan Gracia Julio Mueller Antonio Nava Alberto Ramos |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Argentina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Mèxic | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Classificació final

| Place | Nation |
| 1 | Argentina Luis Duggan Roberto Cavanagh Andrés Gazzotti Manuel AndradaEnrique J. Alberdi Diego Cavanagh Juan Nelson Juan José Reynal |
| 2 | Regne Unit Bryan Fowler William Hinde David Dawnay Humphrey Guinness |
| 3 | Mèxic Juan Gracia Julio Mueller Antonio Nava Alberto RamosAlfinio Flores Miguel Zabalgoitia Antonio Pérez Ortega |
| 4 | HongriaKálmán Bartalis István Bethlen Tivadar Dienes-Öhm Dezső Kovács Imre Szentpály |
| 5 | AlemanyaHeinrich Amsinck Walter Bartram Arthur Köser Robert Miles ReinckeErich Ottens |

## Notes

* ↑ «Olympedia – Polo at the 1936 Summer Olympics». [Consulta: 14 octubre 2024].
* ↑ Es comptabilitzen els jugadors que jugaren, com a mínim, un partit amb el seu equip. Els que no jugaren cap partit no reberen cap medalla.
# Pedoteri

Els pedoteris (Paedotherium) són un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels hegetotèrids que visqueren a Sud-amèrica des del Miocè superior fins al Plistocè superior, fa entre 12.000 anys i 10 milions d'anys, tot i que hi ha fonts que sostenen que haurien sobreviscut fins a l'Holocè. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Buenos Aires, Catamarca, Córdoba, Entre Ríos, La Pampa, La Rioja, Mendoza, Salta i San Luis. Hauria ocupat un nínxol ecològic similar al que ocupen els conills del gènere Sylvilagus o la llebre del Chaco avui en dia.

## Referències

* 1 2 3 Entrada «Paedotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ Fariña, Vizcaíno i De Iuliis, 2013, p. 176.
* ↑ Croft, 2016, p. 214.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Fariña, R. A.; Vizcaíno, S. F.; De Iuliis, G. Megafauna: Giant Beasts of Pleistocene South America (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 978-0-253-00719-3.
# Frank Fiddes

Frank Fiddes (Toronto, 16 de juliol de 1906 - Toronto, 26 de març de 1981) fou un remer canadenc que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del vuit amb timoner del programa de rem, en què guanyà la medalla de bronze.

## Referències

* ↑ «Frank Fiddes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 1r setembre 2018].
# Serra de Comaverd

La Serra de Comaverd és una serra situada als municipis del Pont d'Armentera a la comarca de l'Alt Camp i de Pontils i Sarral a la de la Conca de Barberà, amb una elevació màxima de 881 metres.
# Georges Garnier

Georges Garnier (1878 – 1936) va ser un futbolista francès que va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1900, on guanyà la medalla de plata com a membre de la selecció francesa, representada per la Union des sociétés françaises de sports athlétiques.
En el seu palmarès també destaca el campionat de la vila de París de 1896, 1899 i 1900 i sis edicions de la Copa Manier, de 1897 a 1901 i el 1903.

## Referències

* ↑ «Georges Garnier Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Fitxa de Georges Garnier a fff.fr». Arxivat de l'original el 2015-10-02. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Presa Waterdown

La presa Waterdown es troba al riu Klipplaatrivier, a 13 km al sud de Whittlesea, al Cap Oriental, Sud-àfrica. Aquesta presa es va inaugurar l'any 1958. El terraplè fa 38 m d'alçada i el cos de la presa és de 38,4 milions de m$^3$. La presa rep especialment l'aigua de la neu que es fon de l'alta muntanya de la zona. L'aigua domèstica se subministra a Queenstown i l'aigua també s'empra per al regadiu a les ribes dels rius Klipplaatrivier i Swart-Keirivier.

## Bibliografia

* Op Pad in Suid-Afrika. B.P.J. Erasmus. 1995 ISBN 1-86842-026-4
# Franz Bartl

Franz Bartl (Viena, 7 de gener de 1915 - 12 de juliol de 1941) fou un jugador d'handbol austríac que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.
Morí lluitant durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Franz Bartl Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 12 desembre 2018].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 24 juliol 2018].
# Corne du Diable

El Corne du Diable és una muntanya de 4.064 metres que es troba a la regió de l'Alta Savoia a França. Aquesta agulla forma part de l'aresta del Diable al Mont Blanc du Tacul.

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 25 agost 2011].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Clematido Balearicae-Juniperetum turbinatae

En fitosociologia Clematido balearicae-Juniperetum turbinatae és l'associació pertanyent a l'aliança Oleo-Ceratonion. És el sabinar balear, i destaca per la presència de la liana endèmica Clematis cirrhosa subsp. balearica. Aquesta comunitat, formada majoritàriament per Juniperus turbinata està lligada sobretot al medi dunar. Aquest resisteix molt bé el vent i és un excel·lent fixador natural de les dunes.
És principalment a la reraduna on es desenvolupa la comunitat. D'un costat el Juniperetum entre en contacte amb l'Ammophilion sobre la duna consolidada, i de l'altre continua el maquis i el bosc de l'Oleo-Ceratonion, del qual el savinar constitueix l'última frontera, resistint l'embat del vent i l'aerosol marí provinents de la costa.
# Erikapohlita

L'erikapohlita és un mineral de la classe dels arsenats. Rep el nom d'Erika Pohl-Ströher (18 de gener de 1919 - 18 de desembre de 2016), químic, biòleg i emprenedora (empresa Wella), per donar una part significativa de la seva enorme col·lecció d'exemplars minerals destacats (80.000 peces) a la fundació Pohl-Ströher Mineralienstiftung, i per permetre l'accés al públic i als estudis científics.

## Característiques

L'erikapohlita és un arsenat de fórmula química Cu₃(Zn,Cu,Mg)₄Ca₂(AsO₄)₆·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És un mineral isostructural amb la keyita, de la qual és el seu anàleg amb calci.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu mineralògic de la Universitat d'Hamburg, amb el número de catàleg: ts 117c.

## Formació i jaciments

Va ser trobada al nivell 44 de la mina Tsumeb, una famosa mina de coure, plom, zinc, argent, germani i cadmi, coneguda per haver-se descobert una gran quantitat de minerals rars i poc freqüents. La mina està situada a la localitat de Tsumeb, a la regió d'Oshikoto, Namíbia.

## Referències

* ↑ «Erikapohlite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Tsumeb Mine (Tsumcorp Mine), Tsumeb, Oshikoto Region (Otjikoto Region), Namibia» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Dindings

Els Dindings és el nom donat pels britànics a una zona adquirida al sultà de Perak que va estar sota la seva sobirania des de 1874 com a part de les Colònies de l'Estret (una de les dependències de Penang), fins a la seva devolució a Perak el 1937.
El 1795, quan Malaca va caure en poder dels britànics, Lord Camelford (aleshores un tinent a la Marina britànica) i el tinent Macalister van remuntar el riu Perak amb una petita força i van obligar a Christoffel Walbeehm, comandant holandès del fort de Tanjong Putus, prop de l'estuari del riu Dinding (en front de l'illa Pangkor). Al segle xix els forts holandesos foren destruïts pel superintendent britànic del Baix Perak per empedrar els camins de Teluk Anson (avui Teluk Intan).
El 20 de gener de 1874 es va signar el compromís o tractat de Pangkor entre Gran Bretanya i el sultà de Perak, Sultan Abdullah. Aquest acord va ser signat per aturar el vessament de sang resultant de dos esdeveniments: la lluita pel tron entre els membres de la familiars reial de Perak després de la mort de Sultan Ali i les guerres de clans entre Ghee Hin i Hai Sant per controlar les zones mineres d'estany a la colònia Taiping. Per aquest acord el sultà de Perak entregava l'illa de Pangkor i una zona a la boca del riu Dinding als britànics (d'on va ser nomenat com els Dindings, acceptar un resident britànic, Sir James Wheeler Woodford Birch, i la designació de un Resident Ajudant a Taiping (el capità Tristram Speedy). Sultan Ismail va haver d'abandonar el tron de Perak que va passar a Abdullah Muhammad Shah II.
Durant l'època colonial britànica, la secció dels Dindings es componia de tres àrees principals: Sitiawan Town, Lumut i Pangkor. No obstant, el 1937, després de més de 50 anys sota control britànic, el sultà de Perak, Iskandar Shah va demanar al govern de la colònia britànica el retorn dels Dindings a causa de l'escassetat de terres. El govern colonial, pel qual Pangkor i la costa havien perdut importància al no poder ser utilitzats com un gran port com s'havia pensat inicialment, hi va accedir i el govern de Perak va reunir els Dindings amb Bruas i les zones costaneres al sud per formar el districte dels Dindings (el 1973 rebatejat Manjung)

## Notes

* ↑ establert el 18 d'octubre de 1748 per un acord amb el sultà Muzaffar Shah III de Perak de data 25 de juny de 1747
* ↑ també els holandesos havien anomenat al fort de l'illa de Pangkor com Fort Dingdingh del nom del riu, que estava a la costa d'enfront

## Referències

* Fort Dindings

## Enllaços externs

* Official web portal of Manjung Municipal Council Arxivat 2015-05-09 a Wayback Machine.
# Salts als Jocs Olímpics d'estiu de 1968

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic) es disputaren quatre proves de salts, dues en categoria masculina i dues en categoria femenina. La competició es desenvolupà entre els dies 17 i 26 d'octubre de 1968 a la Alberca Olímpica Francisco Márquez.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 81 saltadors, entre ells 45 homes i 36 dones, de 23 comitès nacionals diferents:
| Austràlia (2) Àustria (1) Canadà (4) Colòmbia (3) Corea del Sud (2) Cuba (2) Estats Units (11) Finlàndia (2) | Guatemala (1) Itàlia (4)  Japó (4) Mèxic (6) Noruega (1) Països Baixos (2) Polònia (5) Puerto Rico (2) | Regne Unit (5) República Dominicana (1) RDA (5) RFA (8) Suècia (1) Txecoslovàquia (1) Unió Soviètica (10) |

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Trampolí de 3 m. Detalls | Bernard Wrightson | Klaus Dibiasi | James Henry |
| Plataforma de 10 m. Detalls | Klaus Dibiasi | Alvaro Gaxiola | Edwin Young |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Trampolí de 3 m. Detalls | Susanne Gossick | Tamara Pogosheva | Keala O'Sullivan |
| Plataforma de 10 m. Detalls | Milena Duchková | Natalya Lobanova | Ann Peterson |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 2 | 0 | 4 | 6 |
| 2 | Itàlia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Txecoslovàquia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Unió Soviètica | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 5 | Mèxic | 0 | 1 | 0 | 1 |