OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jean-Christophe Barc

Jean-Christophe Barc és un actor, humorista, autor dramàtic i director d'escena francès.
Format amb Florent i Michel Galabru, ha participat com actor en el teatre, la televisió i el cinema, però destaca com a dramaturg, ja que ha escrit una desena d'obres i ha fet diverses adaptacions.

## Obres de teatre

* Comment s'en sortir dans la vie avec une mauvaise étoile?
* Les mille-pattes ou la cavale des berlingots.
* Cinq minutes, pas plus!
* On choisit pas ses vacances!
* La tête dans le guidon.
* Le grumeau.
* Je meurs si je veux.

## Referències

* ↑ Durant, Philippe. Dictionnaire insolite des Tontons flingueurs (en francès). Nouveau Monde Editions, 2019-10-31, p. 210. ISBN 978-2-38094-073-2.
* ↑ «Le spectacle de la saison 2019» (en francès), 2019. [Consulta: 26 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Jean-Christophe Barc a Youtube
# Christiane Krause

Christiane Krause (Berlín, 14 de desembre de 1950) és una atleta alemanya, ja retirada, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1970 sota bandera de la República Federal Alemanya.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Formant equip amb Ingrid Becker, Annegret Richter i Heide Rosendahl va guanyar la medalla d'or en la prova del 4x100 metres, mentre en els 200 metres quedà eliminada en semifinals. En la final dels 4x100 metres aconseguí millorar el rècord del món.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa en pista coberta de 1973 i el campionat nacional en pista coberta dels 200 metres.

## Millors marques

* 100 metres. 11,45" (1972)
* 200 metres. 23,17" (1972)

## Referències

* 1 2 Christiane Krause a Sports Reference (arxivat)
* 1 2 Fitxa a trackfield.brinkster.net
* ↑ «Zwei „große“ asc'ler feiern Geburtstag - Allgemeiner Sportclub Darmstadt e.V.». [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ «Deutsche Hallen - Leichtathletik - Meisterschaften (200m - Damen)». [Consulta: 18 novembre 2020].
# Christiane Köpke

Christiane Köpke (Brandenburg an der Havel, 24 d'agost de 1956), de soltera Knetsch, és una ex-remadora alemanya que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als jocs de Moscou, revalidà la medalla d'or en la mateixa prova del programa de rem. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or i una de plata en el vuit amb timoner al Campionat del món de rem.

## Referències

* ↑ «Christiane Knetsch-Köpke Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ Rudern – Weltmeisterschaften – Achter – Damen. sport-komplett.de
# Christiane Wartenberg

Christiane Wartenberg (Prenzlau, 27 d'octubre de 1956), nascuda Christiane Stoll, és una atleta alemanya ja retirada, especialista en curses de mig fons, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980. El 1977 es casà amb el saltador de llargada Frank Wartenberg.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on quedà eliminada en semifinals en la cursa dels 1.500 metres del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, va guanyar la medalla de plata en la mateixa prova, rere la soviètica Tatyana Kazankina.
En el seu palmarès també destaquen els campionats nacionals dels 1.500 metres de 1979, 1980 i 1983, i en pista coberta el 1975, 1980, 1983 i 1984. El 1979 guanyà la cursa dels 1.500 metres de la Copa del Món d'atletisme. Un cop retirada exercí de professora d'educació física a Wittenberg.
El 1980 va ser guardonada amb l'Orde del Mèrit Patriòtic de bronze.

## Millors marques

* 800 metres. 1'57.6" (1979)
* 1.500 metres. 3'57.71" (1980)
* 3.000 metres. 9'02.00" (1977)

## Referències

* 1 2 3 4 Christiane Wartenberg a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Neues Deutschland, 22 d'agost de 1980, pàg. 3
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Corinna Lingnau

Corinna Lingnau (Leverkusen, 18 de gener de 1960), coneguda posteriorment amb el nom de casada Corinna Bremer, és una jugadora d'hoquei sobre herba alemanya, ja retirada, que va competir sota la bandera de República Federal Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre herba.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i una de plata a la Copa del món d'hoquei sobre herba, una medalla de bronze al Campionat d'Europa i una medalla d'or al Campionat d'Europa d'hoquei sala. Durant la seva carrera esportiva disputà 103 partits amb la selecció nacional, dels quals 11 foren en sala. A nivell de clubs jugà al RTHC Bayer Leverkusen, amb qui guanyà la lliga de 1982, 1983 i 1985.

## Referències

* ↑ «Corinna Lingnau Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ Hockey - Europameisterschaften a sport-komplett.de
* ↑ Nationalspieler: Damen a hockey.de
# Sàntons

Els sàntons (llatí Santones o Santoni, grec Σάντονες, Σάντονοι o Σάντωνες)) foren un poble gal de la Gàl·lia del sud-oest, o segons Claudi Ptolemeu d'Aquitània
Ptolemeu diu que la capital dels sàntons era Mediolanum Santonum. Segons Cèsar eren a la Gàl·lia Celta al nord del Garumna (Garona). Claudi Ptolemeu els situa entre els pictons i el bitúriges vivisques. Estrabó diu que la Garona desguassava a la mar entre els bitúriges vivisques i el sàntons i els situa a la vora de l'Atlàntic, amb els pictons al nord. Cèsar va aconseguir dels pictons i sàntons alguns vaixells per la seva lluita contra els vènets. A la revolta de Vercingetòrix els pictons i altres pobles no hi van participar, però els sàntons van enviar dotze mil homes al setge d'Alèsia.
Dels sàntons la regió va prendre el nom de Saintonge.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre VII, LXXV.3». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 71. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico
# Puig de la Guàrdia (Jorba)

El Puig de la Guàrdia és una muntanya de 549 metres que es troba al municipi de Jorba, a la comarca de l'Anoia. A dalt s'hi troben les restes del castell de Jorba, edificat entre els segles x i xii i destruït durant la Primera Guerra Carlina (1833 - 1840).

## Referències

* ↑ «Castell de Jorba». poblesdecatalunya.cat. [Consulta: 15 març 2011].
# Resolució 1153 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1153 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 20 de febrer de 1998. Després de recordar totes les anteriors resolucions sobre Iraq, incloses les resolucions 986 (1995), 1111 (1997), 1129 (1997) i 1143 (1997) referides al Programa Petroli per Aliments, el Consell, d'acord amb el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va ampliar les disposicions relatives a les vendes de petroli iraquià durant 180 dies més per satisfer les necessitats humanitàries del poble iraquià i va decidir permetre la importació de fins a 5.256 milions de dòlars USA en productes petroliers i petroli iraquians, fins als 2.000 milions anteriors.
El Consell de Seguretat era convençut de la necessitat d'una mesura temporal per oferir assistència humanitària al poble iraquià fins que el compliment de les resolucions del Consell de Seguretat pel govern iraquià, en particular la resolució 661 (1991) i la resolució 687 (1991). Està convençut de la necessitat d'una distribució equitativa dels subministraments humanitaris a tot el país i estava decidit a evitar el major deteriorament de la situació humanitària, en particular quan l'Iraq no havia cooperat amb el Secretari general.
Actuant sota el capítol VII, el Consell va decidir que el mecanisme pel qual les exportacions petrolieres iraquianes finançarien l'ajuda humanitària continuaria durant 180 dies més. A continuació, va augmentar la quantitat de petroli que l'Iraq podria exportar de 2.000 milions a 5.256 mil milions de dòlars USA per proporcionar ajuda humanitària També va decidir fer una revisió exhaustiva de tots els aspectes de l'aplicació de la present resolució després de 90 dies i abans de finalitzar el període de 180 dies, expressant la seva intenció de considerar una pròrroga addicional basada en els informes del Secretari General Kofi Annan i del Comitè de sancions. Els informes determinarien si hi havia recursos suficients per satisfer les necessitats humanitàries, possibles millores en la infraestructura de l'Iraq i si l'Iraq produïa prou petroli per la suma de 5.256 milions de dòlars USA.

## Referències

* ↑ «Security Council increases Iraq's oil exports to $5.256 billion under 'Oil-for-Food' programme for new 180 day period». United Nations, 20-02-1998.
* ↑ Tripp, Charles. A history of Iraq. 2a edició. Cambridge University Press, 2002, p. 262. ISBN 978-0-521-52900-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Davide Appollonio

Davide Appollonio (Isernia, 2 de juny de 1989) és un ciclista italià, professional des del 2010.

## Biografia

Passà al professionalisme el 2010, aconseguí la seva primera victòria professional al Tour del Llemosí de 2010. El 2011 fitxà pel Team Sky i guanyà una etapa de la Volta a Luxemburg.
El juliol de 2015 va donar positiu per EPO en un control, i va ser suspès provisionalment per l'UCI i posteriorment apartat de l'equip. Finalment fou sancionat per quatre anys.
El 2019, una vegada finalitzada la sanció tornà al ciclisme professional de la mà de l'equip Amore & Vita-Prodir.

## Palmarès

* 2007
** Vencedor d'una etapa del Giro de Toscana júnior
** Vencedor d'una etapa de la Tre Ciclistica Bresciana
* 2009
** 1r a la Florència-Empoli
** 1r al Giro Colline Capannoresi
** 1r a la Copa Lanciotto Ballerini
** 1r al Gran Premi Pretola
* 2010
** Vencedor d'una etapa del Tour del Llemosí
* 2011
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
** Vencedor d'una etapa del Tour de Poitou-Charentes
* 2019
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2011. Abandona (13a etapa)
* 2013. 168è de la classificació general
* 2014. Fora de control (11a etapa)
* 2015. 123è de la classificació general

## Referències

* ↑ Appollonio dit non à Movistar et oui à Sky a cyclismactu.net (23 d'octubre de 2010) (francès)
* ↑ «Appollonio, positivo con EPO». mundodeportivo.com, 01-07-2015 [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ Ciclismo, Davide Appollonio squalificato 4 anni per doping
* ↑ «Il ciclista Appollonio torna alle corse e vince la prima tappa del Giro di Portogallo» (en italià), 02-08-2019. [Consulta: 4 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Stanisław Grędziński

Stanisław Grędziński (Ostrzyca, Lublin Voivodeship, 19 d'octubre de 1945 - 19 de gener de 2022) fou un atleta polonès, especialista en els 400 metres, que va competir durant la dècada de 1960.
En el seu palmarès destaquen tres medalla al Campionat d'Europa d'atletisme, dues d'or el 1966 en els 400 metres i 4x400 metres, i una de bronze el 1969 en els 400 metres. Al Campionat d'Europa en pista coberta de 1970 guanyà una medalla de plata en els 400 metres. Guanyà el campionat polonès dels 400 metres de 1966 i 1969. Formà part de l'equip polonès que millorà el rècord europeu dels 4x400 metres el 1968.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on fou quart en la prova dels 4x400 metres del programa d'atletisme.

## Millors marques

* 100 metres. 10.5" (1965)
* 200 metres. 21.0" (1968)
* 400 metres. 45,83" (1969)

## Referències

* ↑ «Nie żyje Stanisław Grędziński. Były mistrz Europy miał 77 lat» (en polonès). Arxivat de l'original el 2022-12-07. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Polish Championships». GBR Athletics. Athletics Weekly. [Consulta: 30 maig 2011].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Stanisław Grędziński – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Stanisław Grędziński». [Consulta: 17 setembre 2022].
# Siroll!

Siroll! és un grup de death metal català. La seva música està feta de riffs vertiginosos i lletres antisistema cruentes contra «totes aquelles trampes amb què la societat, de mica en mica, et va sotmetent». L'EP de 2019 Pagesos satànics està format per versions dels grups Brujería, Raskapika, Motörhead, Judas Priest i Entombed.

## Discografia

* Predica el mal (autoeditat, 2012)
* Aniquilació (autoeditat, EP, 2013)
* Més llenya! (Blood Fire Death, 2015)
* Doble o res (autoeditat, 2018)
* Pagesos satànics (Rat Produccions/Grans Records, EP, 2019)
* Directe del camp (Cases de la Música, 2023, directe)
* Al gra! (Blood Fire Death, 2024)

## Referències

* ↑ Núñez, Sergi. «Les bandes del nostre estil no tenim visibilitat perquè incomodem». Enderrock.cat, 29-06-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ Duque, Jessica. «Siroll!: una noche de apuestas... ¡doble o nada!» (en castellà). Science of Noise, 12-09-2020. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Habrá bastantes diferencias respecto a los trabajos anteriores» (en castellà). Metalfriends.es, 17-02-2021. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «SIROLL». Cases de la Música. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Els cardonins Siroll! publiquen el seu nou single i videoclip «Odi a l’amor»». Nació Solsona, 16-02-2022. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Torna el mètal contestatari de Siroll amb "Doble o res"». Enderrock.cat, 11-10-2018. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «"Directe Del Camp", nuevo disco en vivo de los catalanes Siroll!» (en castellà). TNT Radio Rock, 16-05-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ Núñez, Sergi. «Els Siroll! més incisius van 'Al gra!'». Enderrock.cat, 14-06-2024. [Consulta: 14 juny 2024].
# Stegomarmosa

Stegomarmosa és un subgènere d'opòssums del gènere Marmosa. Les dues espècies que formen aquest grup són oriündes de la conca de l'Amazones. Presenten dues ratlles de pèl argentat a banda i banda del solc prènsil medial, a la part inferior de l'extrem distal de la cua. Les urpes de les potes anteriors són petites. Fou descrit a partir d'un espècimen conservat al Museu Field d'Història Natural.

## Referències

* ↑ Voss et al., 2014, p. 19.
* ↑ Voss et al., 2014, p. 12.
* ↑ Pine, 1972, p. 279.

## Bibliografia

* Pine, R. H. «A New Subgenus and Species of Murine Opossum (Genus Marmosa) from Peru» (en anglès). Journal of Mammalogy, 53, 2, 1972, pàg. 279–282. DOI: 10.2307/1379162.
* Voss, R. S.; Gutiérrez, E. E.; Solari, S.; Rossi, R. V.; Jansa, S. A «Phylogenetic Relationships of Mouse Opossums (Didelphidae, Marmosa) with a Revised Subgeneric Classification and Notes on Sympatric Diversity» (en anglès). American Museum Novitates, 3.817, 2014, pàg. 1-27.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Susie O'Neill

Susan O'Neill, coneguda com a Susie O'Neill, (Brisbane, Austràlia 1973) és una nedadora australiana, ja retirada, guanyadora de vuit medalles olímpiques i considerada una de les millors nedadores del seu país juntament amb Dawn Fraser, Leisel Jones i Petria Thomas.

## Biografia

Va néixer el 2 d'agost de 1973 a la ciutat de Brisbane, població situada a l'estat de Queensland. És cosina de la remadora Sally Kehoe.

## Carrera esportiva

Especialista en estil lliure, etils i papallona, va participar als 18 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova femenina dels 200 m. papallona. Així mateix finalitzà cinquena en els 100 m. papallona i els relleus 4x100 m. estils, aconseguint sengles diplomes olímpics, onzena en els 200 m. lliures i quinzena en els 100 m. lliures.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en els 200 m. papallona, la medalla de plata en els relleus 4x100 m. estils i la medalla de bronze en els relleus 4x200 m. lliurs. Així mateix finalitzà cinquena en els 200 m. lliures i 100 m. papallona, i sisena en els relleus 4x100 m. lliures, aconseguint en tots ells un diploma olímpic.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) participà en vuit proves, aconseguint guanyar la medalla d'or en els 200 m. lliures i la medalla de plata en els relleus 4x200 m. lliures, 200 m. papallona i relleus 4x100 m. estils. Així mateix finalitzà sisena en els relleus 4x100 m. lliures i setena en els 100 m. papallona com a resultats més destacats.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat set medalles en el Campionat del Món de natació, entre elles una medalla d'or; onze medalles en el Campionat del Món de natació en piscina curta, entre elles tres medalles d'or; quinze medalles en el Jocs de la Commonwealth, deu d'elles d'or; i tretze medalles en els Campionats de Natació Pan Pacific, set d'elles d'or.
# Stutzheim-Offenheim

Stutzheim-Offenheim (en alsacià Stítze-Offne) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.426 habitants.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Kochersberg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 451 | 469 | 535 | 634 | 982 | 1.426 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Daniel Zeter | UMP |
| 2008- | Jean-Charles Lambert | |
# Suslic roquer

El suslic roquer (Otospermophilus variegatus) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu a Mèxic i el sud-oest dels Estats Units. S'alimenta de brots, núcules, fruita i llavors, que de tant en tant complementa amb saltamartins, escarabats, cucs de terra i fins i tot pollets de gall dindi. El seu hàbitat natural són les zones semiàrides, particularment entre congosts, penya-segats i turons. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Spermophilus variegatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 novembre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Svensk Filmindustri

Svensk Filmindustri (SF, coneguda oficialment com a SF Studios) és una companyia de producció cinematogràfica sueca, distribuïdora de pel·lícules i cadena de cinemes, actualment propietat de Bonnier Group. Va ser fundada el 27 de desembre de 1919, neix de la fusió de la AB Svenska Biografteatern i la Filmindustri AB Skandia amb Ivar Kreuger com a propietari principal.

## Història

La fusió de Skandia Movie i la AB Svenska Biografteatern a finals de desembre de 1919, va portar a la nova empresa, anomenada Svensk Filmindustri, a comptar amb una cadena de setanta cinemes amb un gran capital social de 35 milions. El primer director de la companyia va ser Charles Magnusson, que havia estat cap de l'Svenska Biografteatern. Els grans noms del cinema suec mut, com Victor Sjöström i Mauritz Stiller, van treballar per la SF, que va exportar les seves pel·lícules a tot el món, obrint oficines a Londres, París, Àmsterdam, Berlín i Nova York, així com la representació en Mèxic i Xangai.
Entre 1919 i 1920, la companyia va crear la ciutat del cinema al barri de Råsunda, prop d'Estocolm, Solna, la ciutat del cinema, definit com el Hollywood suec, un dels estudis cinematogràfics europeus més moderns d'aquella època. Entre 1920 i 1969, SF va produir unes quatre-centes pel·lícules.
Svensk Filmindustri ha produït la major part de les pel·lícules d'Ingmar Bergman.

## Referències

* ↑ «Om SF» (en suec). AB Svensk Filmindustri. Arxivat de l'original el 2 maig 2012. [Consulta: 2 gener 2012].

## Enllaços externs

* Història del cinema suec I
* Lloc web oficial (en suec)
* Lloc web de la división internacional Arxivat 2017-12-20 a Wayback Machine. (en anglès)
# Síndrome del túnel cubital del colze

la síndrome del túnel cubital del colze (o senzillament síndrome del túnel cubital) o síndrome del canal cubital del colze o síndrome del canal epitrocleoolecranià o síndrome del túnel epitrocleoolecranià és un trastorn en què la pressió sobre el nervi cubital quan passa pel túnel cubital del colze provoca una disfunció nerviosa (neuropatia). És a dir, un pinçament del nervi cubital, amb els símptomes de parestèsia (formigueig) i entumiment (pèrdua de sensibilitat) que afecten principalment el dit petit i anular de la mà. La neuropatia cubital pot progressar fins a la debilitat i l'atròfia dels músculs de la mà (interossis i lumbricals del dit petit i anular). Els símptomes es poden alleujar intentant evitar que el colze es flexioni mentre s'està adormit, com ara posar el braç a la funda del coixí, de manera que el coixí restringeix la flexió.

## Referències

* 1 2 Cambon-Binder, Adeline «Ulnar neuropathy at the elbow». Orthopaedics & Traumatology: Surgery & Research, 107, 1, Supplement, 01-02-2021, pàg. 102754. DOI: 10.1016/j.otsr.2020.102754. ISSN: 1877-0568.

## Vegeu també

* Pinçament del nervi cubital
* Síndrome del canal de Guyon
* Síndrome del túnel carpià
# Synchrolift

Un synchrolift o syncrolift és un sistema per aixecar embarcacions fora de l'aigua per a tasques de manteniment o reparació. La nau és maniobrada sobre un bressol submergit que després és hissada per una sèrie de cabrestants o muntacàrregues electromecànics sincronitzats que col·loquen la plataforma a nivell del pis. En ser posada en sec, l'embarcació és situada sobre bogies al llarg de la seva eslora, que permeten que sigui remolcada sobre vies a les graderies de treball mitjançant un carro de transferència. La separació entre el lloc d'elevació i el de reparació permet desocupar el synchrolift i es pot treballar amb diversos vaixells simultàniament.
Els synchrolifts de major grandària poden aixecar vaixells de fins a 100 000 tones de pes mort A causa d'aquesta capacitat, els syncrolifts han reemplaçat gairebé totalment als antics sistemes de dic sec, la majoria dels quals només poden manejar un vaixell alhora.
Synchrolift va ser una empresa nord-americana fabricant d'aquests elevadors, fundada per l'enginyer Raymond Pearlson, inventor del dispositiu. Rolls Royce Group Plc la va adquirir en 1989.

## Vegeu també

* Elevador de vaixells

## Referències

* ↑ Rolls-Royce: Why choose a Syncrolift shiplift? Arxivat 2015-01-25 a Wayback Machine. (en anglès)
* ↑ Hayes 2005, p. 471.
* ↑ «Syncrolift | Products | Rolls-Royce Centenary - A Century Of Innovation». Arxivat de l'original el 2006-10-19. [Consulta: 18 octubre 2015].

## Bibliografia

* Hayes, Brian Robert Michael. Infrastructure: a field guide to the industrial landscape. W.W. Norton, 2005. ISBN 0-393-05997-9.

## Enllaços externs

* Pàgina de Rolls Royce Group Plc Arxivat 2008-12-04 a Wayback Machine. (en anglès).
* Video del Synchrolift de Tandanor a Buenos Aires.