OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Phreatobius sanguijuela

Phreatobius sanguijuela és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,2 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 45-46.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es va trobar a uns pous artificials a prop del riu Paraguá (un afluent del riu Iténez, Bolívia, Sud-amèrica).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Goeldi E. A., 1905. Nova zoologica aus der Amazonas-Region. Neue Wirbeltiere. C. R. 6. Congr. Internat. Zool. Berne 1905. 542-549.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fernández L., L.J. Saucedo, F.M. Carvajal-Vallejos & S.A. Schaefer, 2007. A new phreatic catfish of the genus Phreatobius Goeldi, 1905 from groundwaters of the Itenez River, Bolivia (Siluriformes: Heptapteridae). Zootaxa 1626: 51–58.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ball dels garrofins

El Ball dels garrofins és una dansa tradicional de Moià que interpreten, actualment, un grup de nens i nenes acompanyats del so d'un flabiol o d'una gralla. La vigília de Sant Sebastià, al vespre, surten a ballar pels carrers i places acompanyats de dos teiers que els fan llum i de la figura del Pollo. També fan la seva dansa a l'hora de l'ofici del sant el dia 20 de gener.

## Història

El ball dels garrofins és anomenat per primera vegada l'any 1789. Era ballat per sis joves solters la vigília de Sant Sebastià al vespre, acompanyats per música (que devia ser de flabiol) i dels portadors de teies. El seu nom deriva del mot "garrofa" i és degut segurament a la forma de la barretina que porten penjant enrere, encara que altres versions han fet derivar la paraula (que alguna vegada apareix com a "gaofins") del verb llatí gaudeo, ‘gaudir’: els garrofins representarien el goig de Moià després que els àngels disfressats de pelegrins fessin en una habitació de l'hostal de la vila i en una sola nit l'escultura del sant. Durant el primer terç del segle xx també participaven en la processó de Sant Sebastià, portant en baiard una imatge processional de plata. Després de la guerra civil, els garrofins foren el ball que es mantingué més en actiu, si bé hi hagué períodes en què no es ballà. L'any 1974, i sota l'impuls del Casal, es recuperaren per darrera vegada si bé amb modificacions pel que fa al número i edat dels balladors respecte a les diverses mencions que se’n conserven.

## Vestuari

Està compost per: mitges blanques, faldilla amb doble faldilla de puntes blanca, camisa amb màniga llarga blanca, escalfadors de color vermell, llaç vermell al coll, armilla amb cascavells amb rivets vermells, banda i faixa vermelles i garrofa (barretina) amb cintetes de colors al cap. El vestuari dels garrofins que són nenes només varia el color vermell pel blau i al cap que no porten la garrofa, sinó tan sols cintetes de colors; la resta de la indumentària és idèntica.

## Coreografia

Els balladors surten caminant de forma individual l'un darrere l'altre format dues fileres. Fan uns peculiars saltirons:1, 2 i 3, i el peu endavant. Quan canvia el ritme de la música fan una rotllana i finalment en grup de quatre, dos s'agafen sobre les espatlles dels altres dos per aixecar-se. És d'interès veure el grup que ha aguantat més estona a dos dels garrofins fent la torre. La participació del Pollo en aquest ball, és sols per acompanyar els garrofins, però sense cap intervenció.

## Referències

* ↑ TARTER FONTS, Ramon L'Àlbum de Moià Ajuntament de Moià, 2005, p.16
* ↑ http://www.modilianum.org/html/2009.html
* ↑ BALLÚS CASÓLIVA, Glòria El ball de les gitanes i el ball dels garrofins de Moià: materials per a la seva història, Modilianum núm.44 (1r semestre, 2011), p.53
* ↑ BALLÚS CASÓLIVA, Glòria p.54
# Caravanti

Caravanti o Caravantius era germanastre del rei Gentius d'Il·líria.
Gentius tenia un germà, Plator i un mig germà (per part de mare), aquest Caravantius, però el rei no li tenia molta confiança, ja que el seu pare era d'extracció humil. Però encara es fiava menys de Plator, al que va fer matar junt amb els seus dos fills Ettritus i Epicadus.
Durant la tercera guerra il·líria, quan els romans es van presentar a Il·líria el rei va reunir el seu exèrcit (uns 15.000 homes) al riu Lissus. Caravantius amb 1.000 infants i 500 cavallers va ser enviat contra els cavis, un poble il·liri que no obeïa a Gentius, que mentrestant va avançar cap a Bassània, una ciutat a pocs quilòmetres del Lissus. Els cavis eren favorables als romans i quan Caravanti els va demanar de sotmetre's van preferir aguantar un setge i no rendir-se; no obstant la ciutat de Durnium, una de les dels cavis, va obrir portes a Caravanti, però una ciutat que es deia Caravandis, els va tancar i quan va atacar la rodalia i va saquejar els camps va patir nombroses baixes.
Els romans estaven, mentre, acampats al riu Genesus i se'ls havien reunit contingents del ballins, els apol·loniats i els dirraquians, i es van assabentar d'una possible aliança entre Perseu de Macedònia i Gentius i van decidir començar les hostilitats. El pretor Luci Anici Gal, que era a Apol·lònia, es va reunir amb el gros de les forces romanes al Genesus que dirigia Appi Claudi (primavera del 168) aportant a més a més 2000 infants i 200 cavallers dels partins (parthini) dirigits per Epicadus (infanteria) i Algalus (cavalleria).
Per una manca d'un part del text de Titus Livi els fets no són prou coneguts, però no hi ha dubte que els romans van derrotar els il·liris i Caravanti va ser fet presoner. Tant ell com el rei Gentius i altres membres de la família reial van desfilar durant les celebracions del triomf d'Anici Gal.

## Referències

* ↑ segons Titus Livi la causa possible de la mort va ser que Plator es va aparellar amb Etuta, filla de Monunos, el príncep de Dardània, cosa que li assegurava una bona base de poder; Gentius es va casar després amb Etuta. Ab Urbe Condita, XLIV, 30
* ↑ (anglès) John Drogo Montagu, Battles of the Greek and Roman Worlds: A Chronological Compendium of 667 Battles to 31Bc', p. 47 ISBN 1853673897
* ↑ Caravantius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 610
# Oto Grigalka

Oto Grigalka (Madona, 28 de juny de 1925 - Madona, 8 de febrer de 1993) fou un atleta letó, especialista en el llançament de pes i disc, que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1940 i 1950. Es casà amb la també atleta Mariya Pisareva.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Fou quarta en la prova del llançament de pes i sisena en el llançament de disc. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, fou cinquena en la prova del llançament de disc.
En el seu palmarès destaquen dues medalles en el llançament de pes al Campionat d'Europa d'atletisme. De bronze el 1950, rere Gunnar Huseby i Angiolo Profeti, i de plata el 1954, rere Jiří Skobla. Va destacar en les seves participacions al Festival Mundial de la Joventut i els Estudiants, amb tres medalles de plata consecutives abans de guanyar la medalla d'or el 1955.
A nivell nacional guanyà set campionats soviètics, tres de llançament de pes, de 1952 a 1954, i quatre en el de disc, de 1953 a 1956. En ambdues proves millorà el rècord soviètic en diferents ocasions. Durant la seva carrera fou membre del Dinamo de Moscou i fou entrenat per Leonīds Mitropoļskis. Posteriorment fou entrenador de l'equip soviètic d'atletisme durant 11 anys.

## Millors marques

* Llançament de pes. 17,20 metres (1954)
* Llançament de disc. 56,94 metres (1958)

## Referències

* 1 2 3 Oto Grigalka a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 28 maig 2020].
* ↑ World Student Games (UIE). GBR Athletics. Retrieved on 2016-04-11.
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 134 i 144. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «Oto Grigalka « Latvijas olimpieši» (en letó). Arxivat de l'original el 2020-07-19. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «Григалка Отто Янович — Олимпийская энциклопедия — Яндекс.Словари», 24-12-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Panthera onca augusta

Panthera onca augusta és una subespècie extinta de jaguar que visqué a Nord i Sud-amèrica durant el Plistocè.

## Descripció

Legendra i Roth estudiaren la massa corporal de dos espècimens. S'estimà el pes del primer espècimen en 34,9 kg, i el pes del segon en 97 kg.

## Distribució dels fòssils

Se n'han trobat restes fòssils a Cueva del Mylodon (Xile), Piaui (Brasil) i tan al nord com el comtat d'Adams (Washington).

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* ↑ S. Legendre i C. Roth. 1988. Correlation of carnassial tooth size and body weight in recent carnivores (Mammalia). Historical Biology 1(1):85-98
# Orvar Trolle

Orvar Trolle (Malmö, 4 d'abril de 1900 - Blikstorp, 7 de març de 1971) va ser un nedador suec que va competir durant la dècada de 1920.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar dues proves del programa de natació. En els 4 x 200 metres lliures fou quart, mentre en els 100 metres masculins quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de París, va disputar ls mateixes proves del programa de natació. En els 4 x 200 metres lliures guanyà la medalla de bronze fent equip amb Åke Borg, Arne Borg, Thor Henning, Gösta Persson i Georg Werner. En els 100 metres masculins quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen tres campionats nacionals dels 100 metres (1920 a 1922) i tres més del relleu 4x100 metres lliures (1919, 1921 i 1922). Va establir el rècord nacional dels 100 metres el 1921 (1'05.4") i 1923 (1'01.6"). Entre 1923 i 1924 estudià als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Orvar Trolle Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-11-09. [Consulta: 26 març 2018].
* 1 2 Orvar Trolle Comitè Olímpic Suec
# August Eskelinen

August Eskelinen (Iisalmi, 16 de juliol de 1898 - Iisalmi, 10 de juny de 1987) fou un esquiador finlandès que va competir durant la dècada del 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de Chamonix. Va guanyar la medalla de plata en la prova de patrulla militar per equips, formant equip amb Heikki Hirvonen, Ville Mattila i Väinö Bremer.

## Referències

* ↑ «August Eskelinen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de gener 2012. [Consulta: 5 desembre 2017].
# Otto Adam

Otto Adam (Wiesbaden, 24 de novembre de 1909 - Ottweiler, 2 de desembre de 1977) va ser un tirador d'esgrima alemany que va competir a començaments del segle xx.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla de bronze en la prova del floret per equips del programa d'esgrima.
Entre 1952 i 1974 fou president de la Federació d'Esgrima del Sarre i des de 1957 i fins a 1970 de la Federació Alemanya d'Esgrima.

## Referències

* 1 2 «Otto Adam Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 16 juliol 2019].
# Emre Can (escaquista)

Emre Can (ˈɛmrɛ ˈd͡ʒɑn), (nascut el 21 de gener de 1990), és un jugador d'escacs turc, que té el títol de Gran Mestre des de 2010.
A la llista d'Elo de la FIDE de desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2578 punts, cosa que en feia el jugador número 4 (en actiu) de Turquia. El seu màxim Elo va ser de 2605 punts, a la llista del desembre de 2017.

## Biografia i resultats destacats en competició

Va néixer a Esmirna, Turquia, el 21 de gener de 1990. Estudia Tecnologia de la Informació a la Universitat Kadir Has d'Istanbul. Va obtenir el títol de Mestre de la FIDE (FM) el 2006, el de Mestre Internacional (IM) el 2007 i el de Gran Mestre (GM) el 25 de juliol de 2010.
Va començar a jugar als escacs als set anys. El 2000, va participar en el Campionat del món juvenil celebrat a Orpesa. El 2006, als 16 anys, va guanyar el primer títol important per edats, entre 102 jugadors de 19 països, a la 13a Olimpíada Juvenil d'Escacs celebrada a Novi Sad, Sèrbia. i fou 5è al campionat de Turquia. El 2011, es proclamà campió de Turquia absolut.
El febrer de 2014 fou novè al Torneig Casino Graz a Àustria (el campió fou Hrant Melkumian).
El desembre de 2015 fou 2-8è (sisè al desempat) del Sunway Sitges amb 6½ punts de 9 (els campió fou Marc Narciso).

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica d'Emre Can (escaquista)» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 22 juliol 2013].
* ↑ «Rànquing d'escaquistes per federació: Turquia» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ Evolució Elo d'Emre Can «FIDE» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2021].
* 1 2 3 «FIDE Chess Profile-Can, Emre». World Chess Federation. [Consulta: 11 juliol 2013].
* ↑ Akman, Özgür «Emre Can: Satrancın İzmirli sihirbazı» (en turc). Sabah, 31-01-2010 [Consulta: 11 juliol 2013].
* 1 2 «Kadir Has Üniversitesi Öğrencisi Emre Can 2010-2011 Türkiye Satranç Şampiyonu Oldu» (en turc). Doğan Haber Ajansı, 17-02-2011. Arxivat de l'original el 2014-03-24. [Consulta: 11 juliol 2013].
* ↑ «Kalbimiz seninle» (en turc). Hürriyet Ege, 12-10-2000 [Consulta: 11 juliol 2013]. Arxivat 2014-03-24 a Wayback Machine.
* ↑ «Liseli Can, Dünya satranç şampiyonu» (en turc). Hürriyet, 12-07-2006 [Consulta: 11 juliol 2013].
* ↑ «Turkish Championship in Antalya» (en anglès). Chessbase, 15-02-2011. [Consulta: 15 novembre 2014].
* ↑ «Casino Graz International Won by Melkumyan» (en anglès). ChessBase, 24-02-2014. [Consulta: 25 desembre 2014].
* ↑ «II Sunway Sitges International Chess Festival - Group A». chess-results.com. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Oxyaena forcipata

Oxyaena forcipata és una espècie extinta de mamífer creodont de la família dels oxiènids. Visqué durant l'Eocè als Estats Units, on se n'han trobat fòssils als estats de Nou Mèxic, Wyoming i Colorado.

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Oskar Nilsson

Oskar Petrus Nilsson (Ringarum, Valdemarsvik, Östergötland, 25 de gener de 1897 – Norrköping, 29 de març de 1958) va ser un genet suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar dues proves del programa d'hípica. En la prova de figures per equips guanyà la medalla de bronze, mentre en la de figures individual finalitzà en setzena posició.

## Referències

* ↑ «Oskar Nilsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 d’agost 2011. [Consulta: 13 setembre 2017].
# August Fager

August Fager (Perniö, 25 de desembre de 1891 - Lake Worth, 17 de novembre de 1967) va ser un atleta finlandès de naixement però estatunidenc d'adopció, especialitzat en curses de fons, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de plata en la prova del cros per equips, fent equip amb Earl Johnson i Arthur Studenroth, mentre en la de cros individual fou vuitè.

## Referències

* ↑ «Gus Fager Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 5 juliol 2018].
# Carl August Bolle

Carl August Bolle, també Karl, (nascut el 21 de novembre de 1821 a Schöneberg, mort el 17 de febrer de 1909 a Berlín) era un naturalista i col·leccionista alemany.

## Biografia

Carl Bolle era el fill del ric propietari de la fàbrica de cervesa berlinesa, David Bolle, i d'Henriette Marggraf. Va assistir al Liceu francès de Berlín i va estudiar medicina i història natural a partir de 1841 a la Universitat Friedrich-Wilhelm de Berlin i a la Universitat Rheinische Friedrich-Wilhelm de Bonn. El 1842 es va afiliar a la fraternitat Fridericia Bonn.
El 1846 va doctorar en medicina a Berlín amb l'obra De vegetatione alpina a Germania extra Alpes obvia (Sobre la vegetació alpina a Alemanya fora dels Alps). No obstant això, mai no va exercir la professió de metge, sinó que es va dedicar completament al seu primer interés, la història natural. Va visitar Cap Verd i les Illes Canàries el 1852 i el 1856 i el 1857 va escriure Mein zweiter Beitrag zur Vogelkunde der Canarischen Inseln. (La meva segona contribució a l'ornitologia de les Illes Canàries).
Bolle va ser elegit el 1855 com a membre de l'Acadèmia d'Acadèmics Leopoldina. Va ser membre fundador de la Societat d'Ornitòlegs Alemanys (D-OG) el 1867 i va seguir el 1884 Alfred Brehm com a president.També va treballar a la Societat alemanya de Dendrologia i a la Brandenburgia.
El 1867 va comprar a la família von Humboldt l'illa de Scharfenberg a Berlín. Hi va construir una vil·la el 1883 i va crear un jardí dendrològic (arborètum). La vil·la va ser demolida el 1951, però alguns dels arbres s'han conservat. Va ser sebollit a l'antic cementiri de Sant Mateu de Schöneberg, però la tomba va ser transferida a l'illa d'Scharfenberg.
Frederick DuCane Godman va donar en seu honor el nom científic Columba bollii al colom canari cuafosc. També l'àlber columnar Populus alba var. Bolleana, avui P. alba Pyramidalis, portava el seu nom.

## Abreviatura

L'abreviatura Bolle es fa servir per indicar Carl August Bolle com autoritat en la descripció i taxonomia dins la zoologia.

## Bibliografia

* Friedel, Ernst «Nachruf (obituari)» (en alemany). Brandenburgia, Monatsblatt der Gesellschaft für Heimatkunde der Provinz Brandenburg zu Berlin, XVIII, 1909/1910, pàg. 157–161.
* Arlt, Klaus. «Bolle, Carl». A: Friedrich Beck, Eckart Henning (ed.):. Brandenburgisches Biographisches Lexikon (en alemany). Potsdam: Verlag für Berlin-Brandenburg, 2002, p. 58 (amb retrat) (Einzelveröffentlichungen der Brandenburgischen Historischen Kommission, volum 5). ISBN 3-935035-39-X.

## Referències

* ↑ Richarz, Franz. Mitgliederverzeichnis der Burschenschaft Fridericia zu Bonn (18. Februar 1843 bis Herbst 1847) sowie der Burschenschaft Arminia zu Bonn (1847 bis 1849) und der burschenschaftlichen Verbindung Germania zu Bonn (1843 bis 1849) (en alemany), 1894, p. 9.
* ↑ Hans-Jürgen Mende: Enciclopèdia Berliner Grabstätten .
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Paolo Galletti

Paolo Galletti (Florència, 7 de març de 1937 - Tavarnelle Val di Pesa, 25 d'abril de 2015) fou un nedador italià, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on fou setè en la prova dels 4×200 metres lliures del programa de natació. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, va disputar tres proves del programa de natació. En totes quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaquen una medalla de plata en els 4×200 metres lliures i una de bronze en els 400 metres lliures del Campionat d'Europa de natació de 1958. També guanyà 11 campionats nacionals, entre 1956 i 1959, i va establir rècords nacionals en els 200, 400, 800 i 1.500 lliures i 200 esquena.
Un cop retirat va ser un reconegut pintor de composicions geomètriques. Les seves obres s’han exposat a París, Bolonya, Milà, Florència o Torí.

## Referències

* ↑ Paolo Galletti a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 20 juliol 2020].
* 1 2 3 «Olympedia – Paolo Galletti». [Consulta: 27 novembre 2020].
# Gimona

El Gimona és un riu occità de 136 km, afluent esquerre de la Garona. La seva font és als peus dels Pirineus, prop de Lanamesa. Flueix cap al nord travessant els següent departaments i ciutats:
* Alts-Pirineus
* Gers: Saramon, Gimont
* Tarn i Garona: Bèumont de Lomanha
El punt d'aiguabarreig del Gimona amb la Garona es troba prop de Los Sarrasins.

## Referències

* http://www.geoportail.fr
* El Gimone al Sandre base de dades
# Saqui barbut

Els saquis barbuts (Chiropotes) són un gènere de cinc micos del Nou Món. Viuen al nord-est de Sud-amèrica: al nord i el centre del Brasil, el sud de Veneçuela, Guyana, Surinam i la Guaiana Francesa. Es caracteritzen per la seva barba conspícua, que els cobreix tot el mentó, el coll i la part superior del pit i és més abundant en els mascles. La cua els serveix per balancejar-se però no és prènsil. Mesuren 32-51 cm i pesen 2-4 kg.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 5 agost 2011].
# Otto Bucher

Otto Bucher (Lucerna, 1901 - valor desconegut, valor desconegut) fou un remer suís que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà la prova del quatre amb timoner del programa de rem, en què guanyà la medalla de plata. Formà equip amb Ernst Haas, Joseph Meyer, Karl Schwegler i el timoner Fritz Bösch.

## Referències

* ↑ «Otto Bucher Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 2 setembre 2018].
# ASOBAL

L'Asociación de Clubes de Balonmano (ASOBAL) és una organització esportiva espanyola formada per clubs professionals d'handbol i encarregada de vetllar pels interessos dels seus associats. Com altres associacions de clubs d'altres esports, estableix el sistema de competició, les normes per entrar-hi, i negocien els drets de retransmissió i patrocini.
Es creà el 18 de maig de 1984 i és l'organisme encarregat d'organitzar les següents competicions:
* Lliga ASOBAL
* Copa del Rei d'handbol
* Copa ASOBAL
* Supercopa d'Espanya d'handbol

## ASOBALF

L'associació paral·lela que vetlla pels interessos de les esportistes que juguen a aquest esport es diu ASOBALF.
Va organitzar la copa ABF del 2001 al 2011, que el darrer any va guanyar Cleba León.

## Referències

* ↑ Ramon, Llopis Goig. Participación deportiva en Europa: Políticas, culturas y prácticas (en àrab). Editorial UOC, 2016-11-07. ISBN 978-84-9116-142-4.
* ↑ Castillo, José María Vegas; Rodríguez, Ma Ángeles Raya. Eventos en fitness seco y acuático. AFDA0210 (en castellà). IC Editorial, 2017-02-01. ISBN 978-84-17026-28-8.
* ↑ Sanz, Vicente Añó. Organización y gestión de actividades deportivas: Los grandes eventos (en castellà). INDE, 2003, p. 55. ISBN 978-84-9729-035-7.
* ↑ Bermudo, Antonio Manuel Tejero; Padilla, Ildefonso Manuel Gómez; González, Enric Ripoll; Caba, Miguel María García; Torchetti, Paolo. Derecho del fútbol: Principios y normatividad (en castellà). Editorial Reus, 2018-06-06, p. 13. ISBN 978-84-290-2044-1.
* ↑ La Semana vitivinícola (en castellà). A.S. Grau,., 1985, p. 5-200.
* ↑ Olcina, Vicente Soler. 7 metros: El éxito del balonmano femenino en España (en castellà). Editorial Libros.com, 2018-02-21. ISBN 978-84-17236-33-5.

## Enllaços externs

* ASOBAL - Lloc web oficial